Справа № 324/1602/20
Провадження № 2/324/599/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2020 року Пологівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Кацаренко І.О.

за участю секретаря судового засідання Басараб А.О.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Богдана В.М.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Пологи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Пологівської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою, в якій зазначила, що вона фактично з червня 2002 року по теперішній час постійно проживає, користується і володіє домоволодінням, до складу якого входять: жилий будинок літ.«А» загальною площею 75,4 кв.м, житловою площею 46,3 кв.м, козирок до літ. «А», літня кухня літ.«Б», сарай літ.«В», навіс літ.«Г», гараж літ.«Д», погріб під літ.«Д», вбиральня-душ літ.«Е», сарай літ.«И», навіс літ.«Л», басейн літ.«З», свердловина літ.«К», паркан «1», ворота «2», хвіртка «3», хвіртка «4», паркан «5», паркан «6», паркан «7», замощення «І», розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

У травні 2002 року батько позивачки ОСОБА_2 повідомив, що він придбав жилий будинок, розташований у АДРЕСА_1 . На той ас вулиця мала назву Красноармійська, тепер її назву змінено на Армійська. Позивачка вирішила, що може спокійно проживати та володіти цим будинком, батько не чинив їй перешкод у цьому. Вона почала робити ремонт у будинку та приводити його в належний стан для проживання. У червні 2002 року, закінчивши ремонт, вона переїхала у цей будинок та почала в ньому проживати. Вона вважала, що документи на домоволодіння знаходились у батька, і вважала, що батько оформив жилий будинок належним чином. З червня 2002 року вона користується та володіє будинком, робить у ньому поточні ремонти, сплачує комунальні послуги та послуги, пов`язані з обслуговуванням будинку. У серпні 2020 року у неї виникла необхідність переоформити договори на послуги, пов`язані із обслуговуванням будинку. За таких обставин вона запитала у батька про документи на будинок, проте батько повідомив їй, що він так і не оформив будинок належним чином, а місце перебування колишнього господаря будинку йому не відоме. За таких обставин вона звернулась до ТОВ «КП Імпульс» для виготовлення технічного паспорта на жилий будинок із господарськими будівлями та спорудами. Відповідно до «Звіту з незалежної оцінки», виготовленого ФОП ОСОБА_3 , інвентаризаційна вартість вищевказаного жилого будинку із господарськими будівлями та спорудами складає 173279,00 гривень.

У зв`язку з вищезазначеним позивач з посиланням на ст.344 ЦК України просить суд постановити рішення, яким визнати за нею, ОСОБА_1 , за набувальною давністю право власності на жилий будинок із господарськими будівлями та спорудами, який розташований у АДРЕСА_1 .

У підготовчому засіданні позивач та представник позивача адвокат Богдан В.М. підтримали позовні вимоги, просили задовольнити їх з зазначених у позові підстав.

Міський голова Пологівської міської ради своєю заявою до суду повідомив, що Пологівська міська рада не заперечує проти позовних вимог ОСОБА_1 до Пологівської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, просить розглянути справу без участі представника Пологівської міської ради. Не заперечує проти постановлення рішення в підготовчому засіданні (а.с.28).

У судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила, що вона зі своєю родиною проживає в АДРЕСА_1 . Влітку 2002 року у будинок АДРЕСА_1 в`їхала ОСОБА_1 зі своєю родиною чоловіком і донькою. З того часу ОСОБА_1 проживає в зазначеному будинку разом зі своєю родиною постійно. З 2002 року ОСОБА_1 нікуди не виїздила зі свого місця проживання, користується цілим жилим будинком і прилеглою територією, а також земельною ділянкою при домоволодінні. Жилий будинок і домоволодіння в цілому ОСОБА_1 підтримує в належному стані, здійснює поточні ремонти будинку і обслуговуючих споруд, прибирає подвір`я і прилеглу до будинку територію. З 2002 року ОСОБА_1 провела газ до будинку, сплачує всі комунальні послуги. Вона, свідок, як сусідка, ніколи не чула, щоб будь-хто пред`являв претензії ОСОБА_1 щодо володіння і користування спірним жилим будинком.

Справа розглядається з постановленням рішення у підготовчому засіданні на підставі ч.3 ст.200 ЦПК України, згідно якої за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд, беручи до уваги підтримання позовних вимог позивачем і її представником, відсутність у відповідача заперечень щодо задоволення позову, допитавши свідка, дослідивши письмові докази по справі, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

З копії довідки №3462, виданої 19 серпня 2020 року квартальним комітетом №20 м.Пологи, судом встановлено, що ОСОБА_1 , 1975 року народження з червня 2002 року постійно, безперервно, безперешкодно користується та володіє будинком за адресою: АДРЕСА_1 та проживає в ньому без реєстрації. У будинку проводила поточні ремонти та підтримувала його в належному стані (а.с.7).

З копії технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого станом на 05 серпня 2020 року за підписом директора ТОВ «КП Імпульс» ОСОБА_5 , судом встановлено, що право власності на жилий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , не зареєстровано (а.с.8-10).

З копії звіту з незалежної оцінки майна на а.с.11 від 18 серпня 2020 року встановлено, що жилий будинок АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами до нього має ринкову вартість в розмірі 173279,00 грн., з якої позивачем сплачений судовий збір згідно квитанцій на а.с.23.

З копії повідомлення про результати огляду нерухомого майна, виданого ТОВ «КП Імпульс» 05 серпня 2020 року, встановлено, що згідно архівних даних ТОВ «КП Імпульс» право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , не зареєстровано (а.с.12).

З копії свідоцтва про шлюб судом встановлено, що ОСОБА_1 і ОСОБА_6 перебувають у зареєстрованому Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції 20 червня 2015 року шлюбі. До реєстрації шлюбу позивач мала прізвище ОСОБА_7 , і саме на це прізвище були укладені договори між позивачкою і комунальними службами (а.с.13; 14-24).

На теперішній час позивач бажає набути право власності на жилий будинок за набувальною давністю, оскільки вона більше 18 останніх років відкрито, безперервно володіє будинком, на який право власності не зареєстровано, здійснює догляд, ремонтує його, сплачує комунальні послуги.

З копій квитанцій з оплати за споживання комунальних послуг на а.с.20-23 судом встановлено, що ОСОБА_8 сплачує вартість спожитих комунальних послуг у будинку з 2013 року по теперішній час. Як пояснила позивачка суду, більш ранні квитанції у неї не збереглися.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 344 ЦК України визначено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Зміст даної статті визначає ознаки володіння, які є необхідними для набуття права власності на річ за набувальною давністю, а саме: володіння має бути добросовісним; володіння мусить бути відкритим, очевидним для всіх третіх осіб, які повинні мати можливість спостерігати за ним; володіння повинно бути безперервним протягом визначених строків.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в абзаці другому пункту 9 постанови №5 від 07 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" роз`яснив, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Набувальна давність - один із первинних способів виникнення права власності, тобто такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ - не базується на попередній власності та відносинах правонаступництва, а базується на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: тривалого, добросовісного, відкритого та безперервного володіння майном як своїм власним.

Виходячи з викладеного вбачається, що позивачка більше вісімнадцяти останніх років добросовісно, відкрито та безперервно володіє та користується жилим будинком, тому суд приходить до висновку, що є всі законні підстави для задоволення позовних вимог, оскільки, по-перше, тривалість, добросовісність, відкритість, безперервність володіння зазначеною жилою нерухомістю не заперечується відповідачем у справі, і, по-друге, даний засіб набуття права власності можна віднести до первісного через те, що права набувача не ґрунтуються на попередній власності, а залежать тільки від сукупності обставин, зазначених у ч.1 ст.344 Цивільного Кодексу України, а саме: тривалого, добросовісного, відкритого, безперервного володіння майном як своїм.

З огляду на вищезазначене суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.3, 16, 328, 344 ЦК України, ст.ст.5, 19, 76-82, 200 ч.3, 259 ч.6, 263-265, 268 ч.6, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до Пологівської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1 , право власності за набувальною давністю на домоволодіння, до складу якого входять: жилий будинок літ. «А» загальною площею 75,4 кв.м, житловою площею 46,3 кв.м, козирок до літ. «А», літня кухня літ. «Б», сарай літ. «В», навіс літ. «Г», гараж літ. «Д», погріб під літ. «Д», вбиральня-душ літ. «Е», сарай літ. «И», навіс літ. «Л», басейн літ. «З», свердловина літ. «К», паркан «1», ворота «2», хвіртка «3», хвіртка «4», паркан «5», паркан «6», паркан «7», замощення «І», розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду через Пологівський районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Повний текст судового рішення складений 18 грудня 2020 року.

Суддя: Кацаренко І. О.