29.01.2020 Провадження № 2/337/1/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.01.2020 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого судді Салтан Л.Г.

за участю секретаря Шаповалової А.В.

представника позивача Дарчука ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ВТБ БАНК» (01004, м.Київ, бул. Т.Шевченка, 8, ) до ОСОБА_2 (зареєстрованого: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_4 (зареєстрованої: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_5 (зареєстрованої: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_6 (зареєстрованого АДРЕСА_3 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором, та зустрічним позовом ОСОБА_2 (зареєстрованого: АДРЕСА_1 ) до Публічного акціонерного товариства «ВТБ БАНК» (01004, м. Київ, бул. Т.Шевченка, 8, ), треті особи: ОСОБА_4 (зареєстрована: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_5 (зареєстрована: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_6 (зареєстрований АДРЕСА_3 ) про визнання недійсним договору та додаткових угод до нього,

ВСТАНОВИВ:

30 листопада 2015 року представник Публічного Акціонерного Товариства «ВТБ БАНК» , звернувся до суду із вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 03.06.2008 року між Банком та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №К-89/Ф/4, згідно якого ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 43 900 доларів США, зі сплатою 15 % річних, з кінцевим терміном погашення 02 червня 2023 року. Цільове використання поточні потреби.

07.12.2009 року відповідно до Договору про внесення змін №1 до кредитного договору внесені зміни, а саме: на період з 07.12.2009р. по 06.12.2010р. зменшені проценти за користування кредитними коштами до 9% річних, з 07.12.2010р. до кінця дії кредитного договору проценти встановлено 15%.

28.12.2010 року відповідно до Договору про внесення змін №2 до кредитного договору внесені зміни, відповідно до яких змінено спосіб погашення кредиту, а саме встановлено ануїтетну форму платежу.

03.06.2008 року для забезпечення повернення кредитних коштів між Банком та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (з кожним окремо), було укладено договори поруки, відповідно до умов яких, поручителі поручилися перед Банком за виконання позичальником зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісії, пені, штрафних санкцій та збитків, розмір, термін та умови повернення та сплати яких встановлено кредитним договором.

07.12.2009 року між Банком та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (з кожним окремо) було укладеного Договори про внесення змін №1 до договорів поруки щодо надання реструктуризації.

Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав позичальнику ОСОБА_2 кредит у розмірі, встановленому Договором, однак відповідач ОСОБА_2 не виконує належним чином зобов`язання за Кредитним договором щодо повернення чергових щомісячних частин кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами, у зв`язку із чим утворилась заборгованість по черговим платежам кредиту.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 порушив умови кредитного договору, позивач має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобов`язань, в тому числі сплати пені за кожний день прострочення в розмірі 0,1% від суми прострочених зобов`язань.

На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором станом на 14.09.2015р. в загальній сумі 46 021,17 доларів США (еквівалент по курсу НБУ 998 597,50 гривень), яка складається з: поточної заборгованості за кредитом 34667,34 доларів США (еквівалент 752234,65грн.); заборгованість за простроченим кредитом 2 841,43 долари США (еквівалент 61 655,21грн.); пені в розмірі 0,1% річних за кожен день прострочення за кредитом 690,50 доларів США (еквівалент 14 982,85 грн.), 3% річних за простроченим кредитом 57,54 дол. США (еквівалент 1 248,57) гривень; простроченої заборгованості за процентами 6 118,48 дол. США (еквівалент 132 762,79 грн.); 3% річних простроченої заборгованості за процентами - 102,10дол. США (еквівалент 2 215,42грн.), заборгованості за нарахованими процентами в період з 28.08.2015 року по 14.09.2015 року 318,59 дол. США (еквівалент 6 912,97грн.), пені в розмірі 0,1% річних за кожен день прострочення за кожен день прострочення платежу процентів -1 225,19 дол. США (еквівалент 26 585,04грн.).

11.03.2019 року в результаті повторного автоматизованого розподілу судової справи справа передана на розгляд судді Салтан Л.Г., ухвалою суду від 14.03.2019 року справа прийнята до провадження, призначено проведення підготовчого судового засідання, відповідачам визначений строк на подання відзиву.

8.04.2019 року ОСОБА_2 подав відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на ті обставини, що позивач пропустив встановлений строк позовної давності та пропустив строк пред`явлення вимоги до поручителів, оскільки порушення зобов`язання з боку відповідачів мало місце 15.09.2009 року, самі вимоги направлялися до них лише 15.05.2009 року, а банк звернувся до суду понад встановлений ст.559 ЦК України строк.

16.05.2019 року позивач надав відповідь на відзив, в якій зазначив, що доводи відповідачів не є обґрунтованими, так як 3.12.2009 року ОСОБА_2 звернувся до ВАТ «ВТБ БАНК» із заявою про участь в акційній програмі «Крок на зустріч» в рамках укладеного кредитного договору № К-89/Ф/4 від 03.06.2008 року, яка була задоволена та 7.12.2009 року між відповідачем та банком укладено Договір про внесення змін до № 1 до кредитного договору. Також 7.12.2009 між поручителями ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 укладені Договори про внесення змін № 1 до відповідних Договорів поруки від 3.06.2008 року, тобто сторонами кредитного договору проблемна заборгованість була врегульована в позасудовому порядку шляхом проведення реструктуризації по кредитному договору згідно діючої програми «Крок назустріч» та додав копію відповідної заяви ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 13.06.209 року за клопотанням відповідача витребувано копію вимоги про погашення боргу від 15.05.2009 року, умови рекструктиризації боргу «Крок на зустріч» та виписку по рахунку кредитного договору. На виконання ухвали суду позивач надав умови рекструктиризації боргу «Крок на зустріч» та виписку по рахунку кредитного договору та повідомив про відсутність в матеріалах кредитної справи вимоги від 15.05.2009 року.

19.08.2019 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом до ПАТ «ВТБ БАНК», в якому просить визнати недійсним кредитний договір № К-89/Ф/4 від 3.08.2008 року, договір про внесення змін № 1 від 7.12.2009 року та договір про внесення змін № від 28.12.2010 року недійсними, в обґрунтування позову зазначив, що вказаний договір суперечить вимогам ЗУ «Про захист прав споживачів» та правилам надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту. При укладенні договору банк приховав від позивача повну та об`єктивну інформацію щодо кінцевої сукупної вартості кредиту, вказав у договорі занижені значення показників істотних умов договору, чим увів позивача в оману щодо реальної відсоткової ставки та остаточної суми кредиту.

Так, кредитний договір № К -89/Ф/4 не містить інформації щодо вартості всіх супутніх послуг, інших фінансових зобов`язань споживача за кожним платіжним періодом. Немає значення сукупної вартості кредиту за кожним платіжним періодом. Кредитний договір не містить вказівки на вид та предмет кожної супутньої послуги, пов`язаної з оформленням кредиту, яка має фінансуватися позичальником, на її вартість та обґрунтування такої вартості. Також немає умов відкриття, ведення та закриття рахунку, тарифів та всіх сум коштів, які споживач має сплатити у зв`язку з отриманням кредиту, його обслуговуванням і погашенням.

Крім того, відповідно до п.3.6. Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк учиняє на власну користь. Пунктом 4.3. кредитного договору № К-89/Ф/4 встановлено, що позивач зобов`язаний сплатити 1% від суми кредиту у гривнях за управління кредитом, тобто така комісія є незаконною.

Крім того, договором про внесення змін № 1 до кредитного договору №К-89/Ф/4 від 3.06.2008 року визначено, що за невиконання зобов`язань, передбачених п.п.4.6, 4.7, банк підвищує процентну ставку на 5% річних в порівнянні з передбаченою даним пунктом процентною ставкою за цим договором з третього робочого дня закінчення строку дії попереднього договору страхування, така умова договору дає право банку змінювати відсоткову ставку на власний розсуд, а тому вважає, що умови кредитування не відповідають його волевиявленню.

Ухвалою суду від 19 серпня 2019 року зустрічний позов прийнятий до спільного розгляду з первісним.

24.09.2019 року представник ПАТ «ВТБ БАНК» надав відзив на зустрічний позов, в якому просить у задоволенні зустрічного позову відмовити, посилаючись на те, що ПАТ «ВТБ БАНК» та ОСОБА_2 підписали договір, досягли усіх істотних умов в укладеному кредитному договорі № К-89/Ф/4 від 3.06.2008 року, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним та відповідало їхній внутрішній волі; позивач на момент договору не заявляв додаткових вимог щодо спірного договору та в подальшому виконував його умови. Вся необхідна інформація міститься в Додатку № 1 до укладеного кредитного договору. В даному додатку міститься інформація щодо графіка повернення кредиту і сплати проценти та рахунок вартості супутніх послуг, умови надання кредиту, супутні витрати на користь банку. В кінці додатку містяться суми, які підлягають сплаті за весь час дії кредиту.

Крім того, умовами кредитного договору взагалі не передбачена сплата комісії за видачу кредиту в розмірі 1% від суми кредиту за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок позивача, на яку посилається відповідач ОСОБА_2 в обґрунтування зустрічного позову. Пунктом 4.3 кредитного договору передбачено, «що за управління кредитом позичальник зобов`язаний сплатити банку грошові кошти в розмірі 1 відсоток від суми кредиту в гривнях по курсу національного банку України, що діє в день сплати комісії, на рахунок № НОМЕР_1 в день підписання Кредитного договору», тобто умовами кредитного договору не передбачено комісію за видачу кредиту, а плата комісії за управління кредитом є істотною умовою кредитного договору. Також умовами кредитного договору не передбачено зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, крім відсоткової ставки.

Крім того представник ПАТ «ВТБ БАНК» просить застосувати позовну давність до заявлених зустрічних вимог.

Ухвалою суду від 16.10.2019 року підготовче провадження по справі закінчено, справа призначена до розгляду у судових засіданнях.

8.11.2019 року від відповідача ОСОБА_6 надійшов відзив на позов, в якому зазначив, що 9.10.2014 року банком було надіслано на його адресу вимогу, а тому він втратив право пред`явлення до нього позову як до поручителя, оскільки звернувся до суду з позовом понад встановлений ст.559 ЦК України строк.

8.11.2019 року до суду надійшов відзив на позов від ОСОБА_4 , в якому відповідач підтримав доводи ОСОБА_2 , викладені у зустрічному позові про визнання кредитного договору та додаткових угод до нього недійсними та просить у задоволенні первісних вимог відмовити, зустрічний позов задовольнити.

20.11.2019 року представник ПАТ «ВТБ БАНК» надав відповідь на відзив відповідача ОСОБА_6 , в якому вважає його доводи не обґрунтованими, так як згідно ч.4 ст.559 ЦК України, серед іншого, порука припиняється якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, вважає їх законними та обґрунтованими, просить позов задовольнити, у задоволені зустрічного позову відмовити у зв`язку з безпідставністю вимог.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та його представник підтримали заявлені зустрічні вимоги, просять визнати кредитний договір та додаткові угоди до нього недійсними, у задоволенні позову про стягнення заборгованості - відмовити.

Відповідачі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , будучи обізнаними про наявність зазначеного провадження у суді, про що свідчить їх апеляційні скарги на ухвали про відкриття провадження та надані відзиви на позови, у судові засідання жодного разу не з`явились, причину відсутності суду не повідомили, про дату та час слухання справи були повідомлені належним чином, заяв про слухання справи за їх відсутністю до суду не надходило.

У відповідності до вимог ч.1 ст.223 ЦПК України суд розглянув справу у їх відсутність.

Вислухавши пояснення учасників провадження, розглянувши матеріали провадження, з`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Крім того, згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини по справі «Бендерський проти України (заява № 22750/02 параграф 42) - відповідно до практики, яка відображає принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлині обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом.

За вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд встановлює такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню для цих правовідносин.

Судом встановлено, що 03.06.2008 року між Банком та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №К-89/Ф/4, згідно якого ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 43 900 доларів США зі сплатою 15 % річних з кінцевим терміном погашення 02 червня 2023 року. Цільове використання поточні потреби.

07.12.2009р. відповідно до Договору про внесення змін №1 до кредитного договору внесені зміни, а саме: на період з 07.12.2009р. по 06.12.2010р. зменшені проценти за користування кредитними коштами до 9% річних, з 07.12.2010р. до кінця дії кредитного договору проценти встановлено 15%.

28.12.2010р. відповідно до Договору про внесення змін №2 до кредитного договору внесені зміни, відповідно до яких змінено спосіб погашення кредиту, а саме встановлено аннуітентну форму платежу.

Відповідно до п. 6.2. б) кредитного договору Банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів по них, неустойки відповідно до умов цього Договору у випадку, якщо на підставі отриманої Банком інформації можна зробити висновок про погіршення фінансового стану позичальника відносно його фінансового стану на момент укладання Кредитного договору.

Згідно п. 6.3 кредитного договору виконання боргових зобов`язань повинно бути проведено позичальником протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати направлення відповідної письмової вимоги банку. З наданих позивачем до позову документів вбачається, що на адресу боржника та поручителя направлялись листи-вимоги від 15.05.2009р. про порушення зобов`язань за кредитним договором та договором поруки, проте, відповідачі, отримавши ці листи, не здійснили погашення ані простроченої заборгованості, ані дострокове погашення заборгованості

Згідно п. 4.4. кредитного договору встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути повністю кредит, сплатити нараховані відсотки, незалежно від настання строку виконання зобов`язання, у випадку, зокрема, порушення Позичальником своїх зобов`язань за Кредитним договором, в т.ч. несплати відсотків за користування кредитом ( в т.ч. неналежної сплати відсотків).

Таким чином, згідно умов кредитного договору, позивач має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобов`язань, в тому числі сплати пені.

В якості забезпечення наданого кредиту 03.06.2008 року між Банком та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (з кожним окремо), було укладено договори поруки (№П-89-3/Ф/4, №П-89-2/Ф/4, №П-89-1/Ф/4) відповідно до умов яких, поручителі поручилися перед Банком за виконання позичальником ОСОБА_2 зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісії, пені, штрафних санкцій та збитків, розмір, термін та умови повернення та сплати яких встановлено кредитним договором.

Відповідно до п.п. 4, 5 Догорів поруки, у разі невиконання зобов`язань за кредитним договором поручитель та позичальник відповідають перед Банком як солідарні боржники, в тому ж обсязі, що і позичальник, включаючи сплату кредиту, процентів за користування кредитом, комісій, пені, інших платежів, передбачених кредитним договором, відшкодування збитків.

07.12.2009 року між Банком та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (з кожним окремо) було укладеного Договори про внесення змін №1 до договорів поруки щодо надання реструктуризації.

Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав позичальнику ОСОБА_2 кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідач ОСОБА_2 не виконує належним чином зобов`язання за Кредитним договором щодо повернення чергових щомісячних частин кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами, у зв`язку із чим утворилась заборгованість по черговим платежам кредиту на суму та по сплаті відсотків за користування кредитом.

9.10.2014 року представник ПАТ «ВТБ БАНК» направив на ім`я відповідача ОСОБА_2 лист-вимогу, в якій зазначив, що банк використовує своє право, передбачене кредитним договором та заявляє про зміну термінів повернення кредиту та процентів за користування кредитом в сторону їх зменшення та вимагає негайного виконання порушеного зобов`язання та сплати заборгованості протягом 60 календарних днів від дати одержання даної вимоги , яка станом на 23.09.2014 року становить 38699, 73 долара США, з них 366699 доларів США- поточної заборгованості за кредитом; 675,35 доларів США поточної заборгованості за кредитом, 390,72 долари США поточної заборгованості за процентами; 912,48 доларів США простроченої заборгованості за процентами, 51,99 доларів США штрафних санкцій.

Згідно розрахунку позивача заборгованість за кредитним договором станом на 14.09.2015р. становить в загальній сумі 46 021,17 доларів США (еквівалент по курсу НБУ 998 597,50 гривень), яка складається з: поточної заборгованості за кредитом 34667,34 доларів США (еквівалент 752234,65грн.); заборгованість за простроченим кредитом 2 841,43 долари США (еквівалент 61 655,21грн.); пені в розмірі 0,1% річних за кожен день прострочення за кредитом 690,50 доларів США (еквівалент 14 982,85 грн.); 3% річних за простроченим кредитом 57,54 дол. США (еквівалент 1 248,57) гривень; простроченої заборгованості за процентами 6 118,48 дол. США (еквівалент 132 762,79 грн.); 3% річних простроченої заборгованості за процентами - 102,10дол. США (еквівалент 2 215,42грн.); заборгованості за нарахованими процентами в період з 28.08.2015 року по 14.09.2015 року 318,59 дол. США (еквівалент 6 912,97грн.); пені в розмірі 0,1% річних за кожен день прострочення за кожен день прострочення платежу процентів -1 225,19 дол. США (еквівалент 26 585,04грн.).

При цьому, як пояснив представник позивач заборгованість за тілом кредиту разом є незмінною, а розмір простроченої заборгованості збільшився у зв`язку з невиконанням зобов`язання.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» банківський кредит це будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.

Згідно зі ст.ст.626-629 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення,зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженими, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Кредитний договір укладається в письмовій формі. Договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Згідно з ч. 5 ст. 11, ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця, установлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору, надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

Згідно з частиною 1 статті 638 та частиною 1 статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Підпунктом д пункту 2 частини 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що перед укладенням договору про надання кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачем за зустрічним позовом дотримано усіх вимог законодавства на момент укладання спірних правовідносин.

Відповідно до ч.1ст.215, ст.230 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою,п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Відповідач ОСОБА_2 посилаються на те, що відповідач ввів їх в оману, не надавши всю необхідну інформацію щодо всебічного і повного ознайомлення з умовами кредитування, ціною, способами розрахунку, перевагами та недоліками існуючих на час укладання договору схем кредитування та ін.

Суд критично ставиться до таких доводів позивачів, оскільки договором про надання кредиту з додатками до нього передбачені гарантії їх виконання, зокрема позичальник підтвердив, що повністю розуміє всі умови договору, свої права та обов`язки за договором і погоджується з ними, в договорах позичальником підтверджено здатність виконувати умови даного договору, що він володіє всіма необхідними документами, повністю розуміє умови цього договору .

Доводи, викладені у відзиві представником ПАТ «ВТБ БАНК» на зустрічний позов про визнання кредитного договору та додаткових умов недійсними, відповідачем ОСОБА_2 не спростовані взагалі.

Відповідно до вимог ст.525-526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Така позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року справа № 14-10цс18.

За приписами частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником як солідарний боржник.

У відповідності до ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. У разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності боржника, такий поручитель несе відповідальність за порушення зобов`язання боржником в обсязі, що існував до такої зміни зобов`язання. Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов`язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем. Порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання. ( в редакції ЗУ від 03.07.2018 року).

Відповідно до п. 3 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування» від 3.07.2018 року - цей Закон застосовується до відносин, що виникли після введення його в дію, а також до відносин, що виникли до введення його в дію та продовжують існувати після введення його в дію, крім частини четвертої статті 36 Закону України "Про іпотеку", що застосовується виключно до договорів і угод, укладених після введення в дію цього Закону.

Таким чином, доводи відповідача щодо пропущення встановленого строку пред`явлення вимоги до поручителів, не є слушними.

При цьому, суд враховує, що визначений позивачем розмір заборгованості за тілом кредиту та відсотками відповідачем не спростований .

Вирішуючи питання про стягнення пені, суд виходить з того, що за правилами ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з п.1 ч.2 ст.258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Беручи до уваги вищевказане, з урахуванням того, що позивач з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором, в т.ч. пені, звернувся до суду понад рік після надіслання відповідної вимоги про дострокове погашення кредиту , суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення пені задоволенню не підлягають.

Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає необхідним позов задовольнити частково, стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за тілом кредиту у розмірі 37344,54 долари США та нараховані на час пред`явлення вимоги про дострокове повернення кредиту відсотки.

Згідно з ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь позивача понесені витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеним вимогам.

Так, судом прийнято рішення про стягнення з відповідачка на користь позивача заборгованості за кредитним договором № К-89/Ф/4 від 03.06.2008р. в сумі 38637 доларів США 74 цента , що становить 83,96% заявлених вимог, тому стягненню з відповідачів на користь позивача, пропорційно задоволеним вимогам підлягає стягненню судовий збір у розмірі в сумі 12576,33 гривень, тобто по 3144,08 гривень з кожного.

Керуючись ст.ст.3, 6, 11, 15, 16, 207, 208, 526, 530, 549, 610, 627, 629, 638, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.2, 4, 5, 12, 13, 76-82, 89, 141, 258, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» - задовольнити частково.

Стягнути солідарно зі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_3 , на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» (01004, м. Київ, бул. Тараса Шевченка/вул. Пушкінська буд.8/26, , МФО 321767, р/р НОМЕР_4 в ПАТ «ВТБ Банк») заборгованість за кредитним договором № К-89/Ф/4 від 03.06.2008р. в сумі 38637 (тридцять вісім тисяч шістсот тридцять сім) доларів США 74 цента.

Стягнути солідарно зі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_5 , на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» (01004, м. Київ, бул. Тараса Шевченка/вул. Пушкінська буд.8/26, , МФО 321767, р/р НОМЕР_4 в ПАТ «ВТБ Банк») заборгованість за кредитним договором № К-89/Ф/4 від 03.06.2008р. в сумі 38637 (тридцять вісім тисяч шістсот тридцять сім) доларів США 74 цента.

Стягнути солідарно зі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_6 на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» (01004, м. Київ, бул. Тараса Шевченка/вул. Пушкінська буд.8/26, , МФО 321767, р/р НОМЕР_4 в ПАТ «ВТБ Банк») заборгованість за кредитним договором № К-89/Ф/4 від 03.06.2008р. в сумі 38637 (тридцять вісім тисяч шістсот тридцять сім) доларів США 74 цента.Стягнути зі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_5 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_6 на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» (01004, м. Київ, бул. Тараса Шевченка/ вул. Пушкінська буд.8/26, , МФО 321767, р/р НОМЕР_4 в ПАТ «ВТБ Банк») судові витрати за сплачений судовий збір в сумі 12576,33 гривень, тобто по 3144,08 гривень з кожного.

В іншій частині позову відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 (зареєстрованого: АДРЕСА_1 ) до Публічного акціонерного товариства «ВТБ БАНК» (01004, м.Київ, бул.Т.Шевченка, 8, ), треті особи: ОСОБА_4 (зареєстрована: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_5 (зареєстрована: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_6 (зареєстрований АДРЕСА_3 ) про визнання недійсним договору та додаткових угод до нього відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк апеляційної скарги з дня виготовлення повного тексту рішення .

Повний текст виконаний 31 січня 2020 року, копію повного тексту рішення надіслати учасникам провадження.

Суддя: Л.Г. Салтан