Справа № 723/1983/16-ц
Провадження № 2/723/21/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2020 року м.Сторожинець

Сторожинецький районний суд

Чернівецької області

в складі: головуючого судді Пташник А.М.

за участю секретаря Полішенко С.П.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сторожинець цивільну справу за позовом ОСОБА_3 , інтереси якої представляє ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 , ОСОБА_6 - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , третя особа : ОСОБА_9 , третя особа на стороні відповідачів ОСОБА_10 про визнання права власності на спадщину за заповітом, витребування майна з чужого незаконного володіння.

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 , ОСОБА_6 - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , третя особа : ОСОБА_9 , третя особа на стороні відповідачів ОСОБА_10 про визнання права власності на спадщину за заповітом, витребування майна з чужого незаконного володіння, зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_11 . Спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_11 є його п`ятеро дітей - ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та мати спадкодавця ОСОБА_17 . Є шість спадкоємців за законом. ОСОБА_18 своєчасно подала до Сторожинецької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини .

14.01.2013 року, спадкодавець ОСОБА_19 склав заповіт в п.1-3 якого зазначив, дочкам ОСОБА_20 та ОСОБА_21 він дає в спадок 1/2, Дозіре отримує 1/10, ОСОБА_22 та Мішель кожному в розмірі 1/5 від спадщини.

Позивач зазначає, що дружина спадкодавця ОСОБА_4 обов`язкову частку в спадщині не має, з якою спадкодавець ОСОБА_11 на момент складення заповіту знаходився в процесі розлучення, про що зазначено в заповіті. Інші спадкоємці першої черги відсутні. Мати спадкодавця ОСОБА_17 є пенсійного віку непрацездатна тобто відповідно до ст.1241 ЦК України має обов`язкову частку в спадщині.

З урахуванням наявності заповіту та спадкоємця, який має обов`язкову частку у спадщині, позивач зазначає, що кожний із спадкоємців має слідуючий відсоток у спадковому майні: ОСОБА_17 /мати спадкодавця/ обов`язкова частка як непрацездатної становить 1/12, дочки Лея та Марі 1/2 спадщини, що у відсотку становить 11/24/ 11/12:2=11/12х1/2/=11/24/, дочка Дозіре 1/10 спадщини, що у відсотку становить11/120/ 11/12х10=11/12х1/10= 11/120/, дочки ОСОБА_22 та ОСОБА_23 по 1/5 від спадщини тобто частка Леї становить 11/60/11/12 : 5 = 11/12х 1/5 = 11/60/, частка Марі становить11/60/11/12 : 5 = 11/12х 1/5 = 11/60.

ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_17 , 26.12.2014 року надіслали до Сторожинецької державної нотаріальної контори заяви про відмову від спадщини на користь позивачки ОСОБА_24 . Таким чином, частка у спадщині ОСОБА_3 становить 87/120= / 11/12 частка ОСОБА_25 - АДРЕСА_1 +11/60 частка Фершель Сімон- Бенедікт ОСОБА_26 1/12 обов`язкова частка Фершель Ірмгард Ельфріде= 55/120+ 22/120+ 10/120= 87/120/.

11/120 Частка ОСОБА_27 та 22/120 частка ОСОБА_5 є невитребувані.

ОСОБА_4 , яка діє від свого імені і від імені малолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , 26.06.2014 року подала до Сторожинецької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за законом.

ОСОБА_12 в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини по даний час не зверталась і являється особою, що не прийняла спадщину.

ОСОБА_3 в встановлені законом терміни подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька ОСОБА_11 ..

Спадковим майном після смерті ОСОБА_28 є житловий будинок з належними до нього надвірними будівлями, спорудами, що розташований в АДРЕСА_2 . Право власності на вказане домоволодіння спадкодавець набув відповідно до договору дарування житлового будинку від 03.12.2004 року і дане право зареєстроване в Державному реєстрі прав на нерухоме майно. Житловий будинок та надвірні споруди розташовані на земельній ділянці розміром 0,07 га за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

ОСОБА_4 без будь яких підстав утримує у себе належне позивачу спадкове майно, яке було відчужене поза волею спадкодавця шляхом укладення мирової угоди та договору дарування між відповідачами - ОСОБА_9 та ОСОБА_29 . Вказані обставини позбавляють позивачку отримати свідоцтва про право на спадщину на вищевказане спадкове майно.

Враховуючи вищевказані обставини, позивач просить визнати за ОСОБА_18 право власності на спадщину за заповітом після смерті її батька ОСОБА_11 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на 87/120 житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований в АДРЕСА_2 . Витребувати від ОСОБА_4 87/120 житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований в АДРЕСА_2 . Стягнути з ОСОБА_4 на користь Фершель ЛеаКрістіне 2374 гривні судових витрат по сплаті судового збору.

Ухвалою Сторожинецького районного суду справу призначено до судового розгляду на 17 січня 2020 рік.

Представник позивача Гринчук С.Д. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені вище, просить їх задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_30 Б. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала повністю, просить відмовити у задоволенні позову.

Дослідженими доказами судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_7 помер ОСОБА_11 , що підтверджується свідоцтвом про смерть.

Спірним спадковим майном після смерті ОСОБА_11 в Україні є житловий будинок з належними до нього надвірними будівлями та спорудами, що розташований на АДРЕСА_2 . Право власності на вказане домоволодіння спадкодавець набув на підставі договору дарування від 03 грудня 2004 року.

Житловий будинок та надвірні споруди розташовані на земельній ділянці площею 0,07 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_11 є його п`ятеро дітей: ОСОБА_31 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_32 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , мати спадкодавця ОСОБА_8 .

14 січня 2013 року ОСОБА_11 склав заповіт, у пунктах 1-3 якого зазначив, що донькам ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 він дає в спадок 1/2 частину спадщини, син ОСОБА_31 , ІНФОРМАЦІЯ_2 отримує 1/10 частину спадщини, донькам ОСОБА_32 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 кожній - 1/5 від спадщини.

У заповіті зазначено, що ОСОБА_4 частки у спадщині не має, оскільки спадкодавець знаходиться з нею в процесі розлучення.

Встановлено, що мати спадкодавця ОСОБА_8 є пенсійного віку, непрацездатна, тому відповідно до статті 1241 ЦК України має обов`язкову частку в спадщині.

ОСОБА_4 яка діє від свого імені і від імені малолітньої доньки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_8 , 26 червня 2014 року подала до Сторожинецької державної нотаріальної контори Чернівецької області заяву про прийняття спадщини за законом.

Фершль ОСОБА_33 в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини не зверталась.

Фершль ОСОБА_24 у встановлені законом строки подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька.

Судом встановилено, що спадкоємцями померлого є: ОСОБА_34 ОСОБА_17 (мати спадкодавця), обов`язкова частка якої як непрацездатної становить 10/140, дочки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 частка яких становить 65/140 спадщини, ОСОБА_32 та ОСОБА_5 , частка яких становить по 26/140 від спадщини, частка ОСОБА_31 становить 13/140.

ОСОБА_4 , ОСОБА_32 та Фершль ОСОБА_17 26 грудня 2014 року надіслали до Сторожинецької державної нотаріальної контори Чернівецької області заяви про відмову від спадщини на користь ОСОБА_3 .

Постановою від 24 лютого 2015 року державний нотаріус Сторожинецької державної нотаріальної контори Чернівецької області відмовила ОСОБА_18 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з належними до нього надвірними будівлями та спорудами, що розташований на АДРЕСА_2 .

Таким чином встановлено, що частка позивача становить 101/140, частка ОСОБА_5 - 26/140, частка Фершль ОСОБА_35 Сару яка є невитребуваною, - 13/140.

Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Статтею 72 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначено, що здатність особи на складання і скасування заповіту, а також форма заповіту і акта його скасування визначаються правом держави, у якій спадкодавець мав постійне місце проживання в момент складання акта або в момент смерті. Заповіт або акт його скасування не можуть бути визнані недійсними внаслідок недодержання форми, якщо остання відповідає вимогам права місця складання заповіту або права громадянства, або права звичайного місця перебування спадкодавця у момент складання акта чи в момент смерті, а також права держави, у якій знаходиться нерухоме майно.

Відповідно до статей 2231, 2247 Німецького цивільного кодексу звичайний заповіт може бути складено, зокрема, у формі власноручно написаної і підписаної спадкодавцем заяви, поміченої місцем і числом її складання.

Судом встановлено, що ОСОБА_11 помер на території Федеративної Республіки Німеччина, що підтверджується свідоцтвом про смерть, отже форма заповіту визначається правом Федеративної Республіки Німеччина.

Згідно зі статтею 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з частинами другою, третьою статті 5 Конвенції 1961 року заповнений належним чином апостиль засвідчує справжність підпису, якість, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичність відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ. Підпис, відбиток печатки або штампа на апостилі не потребують ніякого засвідчення.

Як вбачається із заповіту, він написаний і підписаний власноручно ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_9 у м. Мюнхені Федеративної Республіки Німеччина та на ньому 13 жовтня 2014 року проставлено апостиль. Тобто вказаний вище заповіт є чинним.

Разом з тим, згідно з частиною першою статті 1242 ЦК України заповідач може обумовити виникнення права на спадкування у особи, яка призначена у заповіті, наявністю певної умови, як пов`язаної, так і не пов`язаної з її поведінкою (наявність інших спадкоємців, проживання у певному місці, народження дитини, здобуття освіти тощо).

Відповідно до пункту 3 заповіту до повноліття ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , спадкодавцям не дозволяється продавати маєток - домоволодіння на АДРЕСА_2 . До повноліття ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 розподіл спадщини між всіма спадкоємцями також не можливий.

В заповіті також зазначено, що спадкодавець - ОСОБА_11 уповноважує як співспадкоємця ОСОБА_36 разом із сім`єю на право проживання в будинку на АДРЕСА_2 , але він зобов`язаний сплачувати всі комунальні послуги, доглядати та підтримувати вказане домоволодіння. Право на проживання закінчується з повноліттям ОСОБА_5 .

Проте позивач по справі на вказані норми права та умови заповіту уваги не звернули та дійшли передчасного висновку, що після смерті спадкодавця спірне майно підлягає поділу між спадкоємцями.

Також позивачем залишено поза увагою, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 на час вирішення справи не була повнолітня, отже, в силу норми частини першої статті 1242 ЦК України та вимог пункту 3 заповіту розподіл спірного домоволодіння між спадкоємцями на час розгляду справи не був можливим, про що також говорить постанова Верховного суду України від 05 вересня 2018 року провадження № 61-22402 св18.

Крім того заявляючи вимоги про витребування майна, позивач не звернув увагу на правову позицію Верховного Суду України, яка викладена у постанові від 02 вересня 2015 року у справі № 6-1168цс15, відповідно до якої витребувати можна лише індивідуально визначене майно або майно, яке виділено в натурі.

В матеріалах справи немає доказів, що спірне домоволодіння виділено в натурі або частка позивача індивідуально визначена.

Таким чином, аналізуючи норми закону, дослідивши письмові докази по справі, заслухавши пояснення сторін по справі, беручи до уваги постанову Верховного суду України від 05 вересня 2018 року провадження № 61-22402 св18, суд вважає, що заявлені вимоги Фершль ОСОБА_37 ОСОБА_38 про визнання права власності на спадщину за заповітом, витребування майна з чужого незаконного володіння не підлягають до задоволення, оскільки є передчасними.

Керуючись ст.ст. 1217, 1218,1223,1241, 1242 ЦК України, ст.ст. 70,71,72 Закону України «Про міжнародне приватне право», ст. 9 Конституції України, ст. 5 Конвенції 1961 року, ст.ст. 2231, 2247 Німецького цивільного кодексу, враховуючи правову позицію Верховного Суду України, яка викладена у постанові від 02 вересня 2015 року у справі № 6-1168цс15, ст.ст. 4,8, 247 ч. 2, ст. 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України суд,-

Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_3 , інтереси якої представляє ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 , ОСОБА_6 - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , третя особа : ОСОБА_9 , третя особа на стороні відповідачів ОСОБА_10 про визнання права власності на спадщину за заповітом, витребування майна з чужого незаконного володіння відмовити за передчасністю звернення до суду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Чернівецького Апеляційного суду через Сторожинецький районний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Повне судове рішення складено 28 січня 2020 року.

Суддя Сторожинецького районного суду Пташник А.М.