Ухвала

14 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 760/13955/19

провадження № 61-17368ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Яремка В. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 19 червня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Інститут епідеміології та інфекційних хвороб ім. Л. В. Громашевського Національної академії медичних наук України», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - первинна профспілкова організація Державної установи «Інститут епідеміології та інфекційних хвороб ім. Л. В. Громашевського Національної академії медичних наук України», про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

18 листопада 2020 року ОСОБА_1 із застосуванням засобів поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на зазначені судові рішення з пропуском строку на касаційне оскарження.

Згідно зі статею 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення відповідно до частини другої статті 390 ЦПК України.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

ОСОБА_1 заявив клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке мотивоване тим, що копію повної постанови Київського апеляційного суду від 29 вересня 2020 року отримав лише 21 жовтня 2020 року, на підтвердження чого подав докази.

Отже, наведене свідчить, що строк на касаційне оскарження заявником пропущений з поважних причин, а тому є підстави для його поновлення.

Проте касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду судом касаційної інстанції, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документ, що підтверджує підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI).

Предметом оскарження у цій справі є судові рішення, ухвалені за наслідками розгляду вимог про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Отже, заявник не звільнений від сплати судового збору в частині оскарження судових рішень про вирішення вимоги про стягнення заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, оскільки вони не є вимогами про стягнення заробітної плати.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 цього Закону ставка судового збору за подання до суду касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

За нормою частини першої статті 4 Закону № 3674-VI судовий збір справляється у відповідному розмірі від розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Заявник оскаржує судове рішення, ухвалене за наслідками розгляду, в тому числі вимоги майнового характеру (про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди).

Згідно з підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI ставка судового збору за подання фізичною особою до суду позовної заяви майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Станом на 01 січня 2019 року прожитковий мінімуму для працездатних осіб встановлений 1 921 грн.

Таким чином, за подання касаційної скарги заявнику необхідно сплатити судовий збір у розмірі 768,40 грн (1 921 х 0,4 х 200/100).

Посилання заявника у касаційній скарзі на те, що пунктом 9 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI особи з інвалідністю І та ІІ груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю, звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях не заслуговують на увагу, оскільки на підтвердження того, що заявник є особою з інвалідністю не подано жодних доказів.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано за такими реквізитами: отримувач коштів - УК у Печерському районі/22030102; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 38004897; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) - UA0026007; код класифікації доходів бюджету - 22030102; найменування платежу - «Судовий збір (Верховний Суд, 055)»; призначення платежу (вказати номер справи та інші необхідні відомості).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону № 3674-VI. На підтвердження сплати судового збору суду необхідно надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до положень частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням заявнику строку для усунення недоліків.

Водночас заявником подано клопотання про звільнення, відстрочення, розстрочення або зменшення сплати судового збору.

Згідно з частиною другою статті 183 ЦПК України письмові заяви чи клопотання підписуються заявником чи його представником.

Заява ОСОБА_1 про звільнення, відстрочення, розстрочення або зменшення сплати судового збору ним не підписана.

Відповідно до частини четвертої статті 183 ЦПК України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Керуючись статтями 183, 185, 390, 392, 393 ЦПК України, статтями 4, 6 Закону України «Про судовий збір», Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 19 червня 2020 року та постанови Київського апеляційного суду від 29 вересня 2020 року

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 19 червня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 вересня 2020 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та її буде повернуто заявникові.

Заяву ОСОБА_1 про звільнення, відстрочення, розстрочення або зменшення сплати судового збору повернути заявнику без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Яремко