Дата документу 21.12.2020 Справа № 335/7242/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 335/7242/20 Головуючий у 1 інстанції: Макаров В.О.
№ 22-ц/807/3667/20 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Полякова О.З.

секретар: Бєлова А.В.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі адвоката Петрової Марини Олександрівнина ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 15 жовтня 2020 року по справі за заявою ОСОБА_1 , в особі адвоката Петрової Марини Олександрівни, про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання (боржник: ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Комунарський відділ державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Запорізька місцева прокуратура № 2),

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 15 жовтня 2020 року у задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 в особі адвоката Петрової М.О. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що заявником подано до суду заяву про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, в якій він зазначає, що вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17.04.2001 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 105 КК України та призначено покарання у виді у виді 1 року позбавлення волі, та зазначено, що відповідно до ст. 45 КК України, призначене ОСОБА_2 покарання у виді 1 року позбавлення волі вважати умовним засудженим, якщо засуджений на протязі одного року випробувального терміну не вчинить нового кримінального правопорушення.

Також, зазначеним вироком з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок погашення моральної і матеріальної шкоди було стягнуто 518 грн. 01 коп.

28.04.2001 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя виданий виконавчий лист за № 1-147 від 17.04.2001 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок погашення моральної і матеріальної шкоди 518 грн. 01 коп.

12.02.2002 року, державним виконавцем ВДВС Комунарського РУЮ була винесена постанова про повернення виконавчого документа № 1-141 від 17.04.2001 року стягувачеві згідно ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» та зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 12.02.2005 року.

Будь-яке за вищезазначеним виконавчим листом не проводилося, про що було зазначено у виконавчому листі.

Постанову про повернення виконавчого провадження разом з виконавчим листом заявником було отримано простою поштою у березні 2005 року.

Статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Підставою для поновлення строку предявлення до виконання виконавчого документа є наявність поважних причин такого пропуску, встановлення яких віднесено на розсуд суду, який у кожному конкретному випадку має в залежності від конкретних обставин встановити їх наявність та об`єктивну вагу для сторін та для справи.

Зокрема, поважною причиною пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є тривала хвороба стягувача, що перешкоджала вчиненню подібних дій, тривале відрядження тощо. Як поважні причини не слід розглядати перебування стягувача в омані, якщо у введенні в цей стан не винен боржник, щодо способу та порядку виконання судового рішення, або відсутність коштів у боржника для виконання зобов`язання тощо.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулася з відповідною заявою, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами

Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Судова колегія враховує, що з часу отримання виконавчого листа у 2005 році, ОСОБА_1 не вчинялося жодних дій щодо пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Ані при розгляді справи у суді першої інстанції, ані при апеляційному розгляді, заявник не навів жодних переконливих доводів на підтвердження того, що з 2005 року понад 15 років у нього не було можливості звернутися до ВДВС з зазначеним виконавчим листом для здійснення примусового виконання.

Посилання заявника на юридичну необізнаність та сподівання на те, що вирок суду в будь-якому разі має бути обов`язково виконаним, не є переконливим, позаяк у виконавчому листі зазначається строк пред`явлення його до виконання,

Поновлення строку пред`явлення виконавчого листа на примусове виконання через такий тривалий строк суперечитиме принципу правової визначеності.

Принцип правової визначеності як складової верховенства права передбачає, що органи державної влади повинні бути обмежені у своїх діях заздалегідь встановленими та оголошеними правилами, які дають можливість передбачити з великою точністю примусові заходи, що будуть застосовані представниками влади в тій чи іншій ситуації.

З огляду на викладене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 15 жовтня 2020 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено21 грудня 2020 р.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

О.З. Поляков