Справа № 206/1488/17
Провадження № 2/206/15/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31.01.2020 Самарський районний суд
м. Дніпропетровська
головуючого судді Маштака К.С.,
секретаря судового засідання Гергіль Ю.І.
розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди,
З 21.03.2017 в провадженні Самарського районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди.
Так, 21.03.2017 позивач ОСОБА_2 звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, який згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями було розподілено судді Сухорукову А.О.
31.03.2017 ухвалою судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди залишено без руху.
12.04.2017 до канцелярії суду від представника позивача ОСОБА_3 надійшла заява про усунення недоліків та сплати судового збору.
Того ж дня ухвалою судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська було відкрито провадження по даній цивільній справі.
15.06.2017 відповідач ОСОБА_1 подав до суду заяву про зупинення провадження у цивільній справі № 206/1488/17-ц.
24.07.2017 представник позивача ОСОБА_3 подав до суду заяву про відвід судді Сухорукова А.В. по цивільній справі № 206/1488/17, яку ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська в складі головуючого судді Сухорукова А.О. було задоволено.
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.07.2017, справу було розподілено на суддю Маштака К.С.
26.07.2017 ухвалою судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська Маштака К.С. цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди прийнято до свого провадження та призначено справу до судового розгляду на 10.08.2017.
10.08.2017 до канцелярії суду від відповідача ОСОБА_1 надійшла заява про зупинення провадження у цивільній справі № 206/1488/17-ц.
Того ж дня, ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська зупинено провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди до набрання законної сили судовим рішенням по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування та матеріальних збитків внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
06.11.2017 відповідач ОСОБА_1 за допомогою засобів електронного зв`язку подав до суду заяву про зупинення провадження у цивільній справі № 206/1488/17-ц.
09.11.2017 від представника позивача ОСОБА_3 надійшла заява про відновлення провадження.
Того ж дня судом було відновлено провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди та призначено судове засідання на 24.11.2017.
24.11.2017 відповідач ОСОБА_1 за допомогою засобів електронного зв`язку подав до суду заяву про відкладення розгляду цивільної справи, в зв`язку із чим судове засідання було відкладено на 12.12.2017.
12.12.2017 відповідач ОСОБА_1 за допомогою засобів електронного зв`язку повторно подав до суду заяву про зупинення провадження у цивільній справі № 206/1488/17-ц.
Того ж дня судом було зупинено провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди до розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 26.10.2017 у цивільній справи за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування та матеріальних збитків внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
22.01.2020 до канцелярії суду надійшла постанова Верховного Суду за результати розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 26.10.2017 у цивільній справи за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування та матеріальних збитків внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
24.01.2020 ухвалою судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська було поновлено провадження у даній цивільній справі та призначено підготовче судове засідання.
30.01.2020 до канцелярії суду надійшла заява про відвід судді Маштаку К.С., на розгляді якого перебуває вказана справа. В обґрунтування поданої заяви, відповідачем ОСОБА_1 було зазначено, що суддя Маштак К.С. брав участь у вирішенні справи № 206/5271/14-ц в суді першої інстанції, рішення по якій апеляційним судом було скасовано, а позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди було подано за наслідками розгляду справи № 206/5271/14-ц та фактично є зустрічним позовом в одній і тій же самій справі та розглядається при новому її розгляді судом першої інстанції після скасування рішення суду. Протягом усього терміну розгляду справи №206/5271/14-ц під головуванням судді Маштака К.С. доводилося спостерігати, як представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Соловей В.А. замість того, щоб чекати в коридорі суду, перед початком кожного судового засідання перебував у приміщенні судді Маштака К.С. Більше того, суддя Маштак К.С. знайомий з малолітнім сином адвоката, спілкувався з ним у приміщенні суду. Такі позапроцесуальні, відкриті контакти судді із практикуючим адвокатом, представником відповідача по справі, свідчать про наявність теплих, дружніх, а можливо й більш близьких стосунків між ними та є неприпустимими, оскільки адвокат завжди зацікавлений в позитивному вирішенні справи на користь свого клієнта. Наслідками таких близьких, дружніх стосунків судді з адвокатом став той факт, коли головуючий суддя Маштак К.С. через позицію невтручання пустив хід розгляду справи № 206/5271/14-ц на призволяще, що дозволило адвокату Солов`ю В.А. взяти в свої руки ініціативу по веденню справи на свій розсуд та на користь свого клієнта. Адвокат безпідставно, протиправно в суді доводив вину в ДТП саме ОСОБА_1 , свідомо ігноруючи преюдиційне рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05.06.2014 року, що набрало законної сили та яким встановлено відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Натомість адвокат свідомо за мовчазної згоди судді Маштака К.С. ігнорував ч. 3 ст. 61 ЦПК України (чинною на час розгляду справи). Суд під головуванням судді Маштака К.С. через нерівне ставлення до сторін прийняв позицію адвоката та навмисно не врахував, що при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду лише з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою, тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Суддя Маштак К.С., під час слухання справи № 206/5271/14-ц, проявив упередженість та необ`єктивність, не забезпечив відповідно до Конституції України виконання преюдиційного рішення апеляційного суду від 05.06.2014 року. Навіть прийнявши справу № 206/1488/17 до свого розгляду після відводу судді Сухорукова А.О. і виносячи ухвалу від 12.12.2017 про зупинення по ній провадження до перегляду справи № 206/5271/14-ц касаційним судом, суддя Маштак К.С. продовжує маніпулювати правовими нормами, зокрема ч. 3 ст. 61 ЦПК України відносно очікуваного рішення касаційного суду, і принципово, упереджено, не помічаючи вже прийнятого преюдиційного рішення апеляційного суду від 05.06.2014 року, яким реабілітовано ОСОБА_1 .Саме тому повторна участь судді Маштака К.С. у цій справі є неприпустимою, бо через протиправні маніпулятивні дії, через дружні стосунки з адвокатом, представником позивача по цій справі, у судді вже склались суб`єктивні внутрішні переконання на користь позивача ОСОБА_2 . Оскільки через дружні, а можливо й більш близькі стосунки з адвокатом, представником позивача в суді, а також приймання участі в розгляді справи № 206/5271/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування та відшкодування збитків, спричинених внаслідок ДТП суддя Маштак К.С. сам не заявив про самовідвід, то це вже свідчить про його упередженість. На підставі викладеного через наявність у заявника сумніву в об`єктивності та неупередженості судді, для збереження та підвищення авторитету судової системи, відповідач ОСОБА_1 просив відвести суддю Маштака К.С. від розгляду справи № 206/1488/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди та передати справу на розгляд іншому судді.
Відповідно до ч. 8 ст. 40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. Дослідивши заяву відповідача ОСОБА_1 про відвід судді на предмет відповідності її обставинам, зазначеним у заяві, та матеріали цивільної справи, суд приходить до наступних висновків.
Так, підставами для відводу судді, зокрема п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК Українипередбачено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: є інші (не передбачені п. п. 1-4 ч. 1 ст. 36 ЦПК України) обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.
Згідно ч. 1 ст. 37 ЦПК України суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі.
Відповідно до ч. 3 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Білуха проти України» від 9 листопада 2006 року зазначив, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного».
У пунктах 28-32 рішення у справі «Газета «Україна - центр» проти України», Європейський суд з прав людини вказав, що відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції повинно визначатись на підставі суб`єктивного і об`єктивного критеріїв. У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного. У контексті об`єктивного критерію слід визначити чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо безсторонності суддів. Аналогічна позиція висловлена ЄСПЛ й у пункті 66 рішення у справі «Бочан проти України».
При цьому щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.
Стосовно об`єктивної складової неупередженості суддів, то у справі «Фей проти Австрії» суд вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди у демократичному суспільстві повинні апріорно викликати в учасників цивільного процесу.
У контексті об`єктивного критерію окремо ЄСПЛ відзначає поведінку суддів, а саме необхідно визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.
Отже, при вирішенні питання про відвід судді необхідно перевірити додержання як об`єктивного, так і суб`єктивного критеріїв безсторонності суду, а саме формування суду для розгляду конкретної справи (об`єктивний критерій) у встановлений законом спосіб, та надати оцінку доводам заявника на предмет недодержання вимог щодо особистої безсторонності суду (суб`єктивний критерій).
Таким чином, і діючий ЦПК України, і позиція Європейського суду з прав людини встановлюють обов`язковість доведення необ`єктивності чи упередженості судді при вирішенні питання про відвід.
Тобто, особа, яка заявляє відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт особистої зацікавленості судді, упередженості, у розгляді справи, зважаючи на дію презумпції особистої неупередженості судді, яка діє до тих пір поки не доведено інше.
Суд звертає увагу, що ст. ст. 76 та 81 ЦПК України передбачено, що сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Отже, заявником не доведено обставин, які б свідчили про порушення об`єктивного чи суб`єктивного критеріїв, не спростовано презумпцію безсторонності суду. Подана заява про відвід судді не містить доказів про конкретні факти, що можуть викликати легітимні сумніви в неупередженості суду. Доводи заявника щодо необ`єктивності не ґрунтуються на вимогах Закону та є суб`єктивною думкою особи, яка заявляє відвід.
Окрім того, відповідно до ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд здійснює правосуддя у справі на засадах верховенства права, забезпечуючи кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Як позивачу так і відповідачу, під час розгляду даної справи судом гарантовано захист їх прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону, на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. Здійснюючи правосуддя, своєчасно, справедливо та безсторонньо суддя Маштак К.С. розглядає судову справу відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства, з дотриманням правил суддівської етики, виявляючи повагу до учасників процесу, додержуючись присяги судді.
Як вбачається із заяви ОСОБА_1 про відвід судді обставинами, які викликають у нього сумніви в неупередженості та об`єктивності судді Маштака К.С. є участь судді у розгляді справи № 206/5271/14-ц за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», ОСОБА_2 про відшкодування збитків та нібито дружні стосунки з адвокатом представником позивача ОСОБА_3 та його сином та ніби-то нехтування преюдицільним рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05.06.2014, що набрало законної сили та яким ОСОБА_1 реабілітовано.
З приводу ухвали Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12.12.2017 про зупинення провадження за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, то дана ухвала не оскаржувалася учасниками справи та набрала законної сили.
Так, слід зауважити, що статтею 129 Конституції України передбачені основні засади судочинства в Україні, однією з яких являться забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно п. 5 ч. 1 ст. 43 Цивільного процесуального кодексу України учасники справи мають право оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. Ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу.
Таким чином, незгода будь-якої сторони з прийнятим судом рішенням може бути реалізована шляхом оскарження цього рішення в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції.
Частиною 4 статті 36 ЦПК України передбачено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.
З приводу нехтування преюдицільним рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05.06.2014, то слід зазначити, що згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Згідно ч. 7 ст. 82 ЦПК України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ч. 5 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Так, суддею Маштаком К.С. ще не було досліджено всі докази, наявні в матеріалах даної цивільної справи, та не надана їм відповідна оцінка, а тому питання щодо нехтування рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05.06.2014 є передчасним, оскільки судом дане рішення не досліджувалося та не була надана відповідна оцінка, а тому ці доводи не заслуговують на увагу.
З приводу того, що суддя Маштак К.С. брав участь у вирішенні справи № 206/5271/14-ц в суді першої інстанції, то слід зазначити, що суддя Маштак К.С. по даній цивільній справі не ухвалював рішення по суті спору та не висловлював свої думки по суті спору, тому будь-яких суб`єктивних або об`єктивних складових в упередженості судді Маштака К.С. не може бути.
Декларацією щодо принципів незалежності судової влади, прийнятої Конференцією голів Верховних судів країн Центральної та Східної Європи (о. Бріюні, Хорватія, 17.10.2015р.) закріплено принципи, які встановлюють стандарти незалежності судової влади як однієї з трьох гілок державної влади у прийнятті рішень.
У зв`язку з чим, недовіра до судді обумовлена розглядом останнім попередньої справи за участю сторони по провадженню, не є підставою для відводу головуючому судді, оскільки автоматизований розподіл справи здійснювався не головуючим по справі.
До того ж, відповідач не вірно розуміє положення ч. 1 ст. 37 ЦПК України, оскільки дана норма стосується лише недопустимості участі судді, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі або в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, однак суддя Маштак К.С. не брав участь у розгляді цієї справи ані в судах апеляційної і касаційної інстанцій, ні після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі.
Доводи ОСОБА_1 з приводу того, що суддя Маштак К.С. нібито перебуває у дружніх стосунках з адвокатом - представником позивача ОСОБА_3 та його сином і те, що відповідачу доводилося спостерігати, як ОСОБА_3 перебував у приміщенні судді Маштака К.С. нічим об`єктивно не підтверджено, є штучним створенням підстав для відводу судді з метою затягування судового розгляду та суб`єктивною думкою відповідача Овчаренко С ОСОБА_4 , яка суперечить презумпції особистої неупередженості судді.
Згідно до ч. 3 ст. 40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.
Дослідивши заяву про відвід судді та матеріали справи, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленого відводу, в зв`язку з чим суд передає заяву про відвід судді до канцелярії суду для визначення судді в порядку ч. 1 ст. 33 ЦПК України, який буде розглядати цю заяву про відвід судді. До вирішення питання про відвід судді суд зупиняє провадження в даній справі.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 36, 37, 39, 40, 260, 261, 263, 353 ЦПК України, -
ПОСТАНОВИВ:
Визнати заявлений відповідачем ОСОБА_1 відвід судді Маштаку К.С. по цивільній справі № 206/1488/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди - необґрунтованим.
Зупинити провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, до вирішення питання про відвід судді.
Передати заяву ОСОБА_1 про відвід судді по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди до канцелярії суду для визначення іншого судді в порядку ч. 1 ст. 33 ЦПК України, який буде розглядати заяву про відвід судді.
Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею та може бути оскаржена в частині зупинення провадження в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У відповідності до п. 15.5 ч.1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціювання Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

В іншій частині ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя К.С. Маштак