Дата документу 29.01.2020 Справа № 320/4243/16-ц
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 320/4243/16Головуючий у 1-й інстанції Бахаєв І.М.
Пр. № 22-ц/807/64/20Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Подліянової Г.С., Кримської О.М.

за участі секретаря Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 28 березня 2019 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» (надалі Банк) до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , фізична особа-підприємець ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року Банк звернувся до суду із вищезазначеним позовом (т.с. 1 а.с. 2-8), в якому просив звернути стягнення на предмет іпотеки, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , а саме: нежитлова будівля, загальною площею 124,3 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу зазначеного майна на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження передбачено ЗУ «Про виконавче провадження» із початковою ціною предмета іпотеки у розмірі 1179900,00 грн. згідно висновку про вартість майна від 03 червня 2016 року та за ціною, визначеною незалежним експертом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна; за рахунок коштів, отриманих від реалізації заставного майна у встановленому законом порядку задовольнити в повному обсязі вимоги Банку в сумі 2371355,61 грн., про що видати рішення; кошти від реалізації заставного майна перераховувати за вказаними реквізитами: Одержувач: ПАТ «Універсал Банк» Рахунок одержувача: 2428 Банк одержувача: ПАТ «Універсал Банк» МФО банку одержувача: 322001 Код ЄДРПОУ: 21 133352; стягнути з ОСОБА_1 на користь Банку витрати по оплаті судового збору 1378,00 грн.

В обґрунтування свого позову Банк зазначав, що 28 травня 2012 року між ФОП ОСОБА_4 (надалі Позичальник») та ПАТ «Універсал Банк», яке є правонаступником ВАТ «Універсал Банк» (надалі Банк) було укладено Генеральний договір про надання кредитних послуг № ВL 13756 (надалі - Договір). Згідно із Договором Банк надає Позичальнику кредитні послуги у валютах, вказаних в цьому договорі, в рамках ліміту, встановленого в базовій валюті, що дорівнює 890000,00 грн. у порядку і на умовах, зазначених у ньому договорі. 28 травня 2012 року між ФОП ОСОБА_4 та Банком була укладена Додаткова угода № ВL 13756/К-1 до Генерального договору про надання кредитних послуг № ВL 13756 від 28.05.2012 року (Індивідуальна угода кредит, «класика», «змінювана процентна ставка» на базі Базової ставки НБУ за депозитами) (надалі Індивідуальна угода 1), відповідно до якої Банк надав Позичальнику кредитні кошти (кредит) в сумі 650 000,00 грн. строком до 01 травня 2017 року. 28 травня 2012 року між ФОП ОСОБА_4 та Банком була укладена Додаткова угода № ВL 13999/К-2 до Генерального договору про надання кредитних послуг № ВL 13756 від 28.05.2012 року (Індивідуальна угода кредит, «класика», «змінювана процентна ставка» на базі Базової ставки НБУ за депозитами) (надалі Індивідуальна угода 2), відповідно до якої Банк надав Позичальнику кредитні кошти (кредит) в сумі 240000,00 грн. строком до 01 травня 2015 року. З метою забезпечення виконання зобов`язань за Договором між Банком та ОСОБА_3 було укладено Договір поруки № ВL 13756-П1 від 28 травня 2012 року. З метою забезпечення виконання зобов`язань за Договором між Банком та ОСОБА_5 було укладено Договір поруки № ВL 13756-П2 від 28 травня 2012 року. З метою забезпечення виконання зобов`язань за Договором між Банком та ПП «ФЕНИКС-ПЛЮС» було укладено Договір поруки № ВL 13756-ПЗ від 28 травня 2012 року. 28 травня 2012 року в забезпечення виконання Генерального договору про надання кредитних послуг № ВL 13756 від 28 травня 2012 року між Банком та ОСОБА_3 (далі - Відповідач/Іпотекодавець) було укладено договір іпотеки, посвідчений Чудською О.О., приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області, зареєстрований в реєстрі за № 1922 (далі - Договір іпотеки), відповідно до якого Іпотекодавець передає Банку в іпотеку належне йому на праві власності майно а саме нежитлове приміщення, загальною площею 124,3 кв. м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та яке належить на праві власності ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про права власності на нерухому майно, виданого Виконавчим комітетом Мелітопольської міської ради Запорізької області від 28 березня 2012 року на підставі рішення виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 26 березня 2012 року та зареєстрованого в державному реєстрі прав на нерухоме майно 28 березня 2012 року за реєстраційним № 11056361 (далі Предмет іпотеки). Договір іпотеки було посвідчено приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Чудською О.О. та накладено заборону на відчуження зазначеної в договорі нежитлової будівлі по АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 до припинення чи розірвання договору. Відповідно то інформаційної довідки від 05 квітня 2016 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майно ПАТ «Універсал Банк» стало відомо, що власником вищезазначеного майна, яке передано Банку в іпотеку, став ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 18 лютого 2016 року (серія та номер: 106), посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Алейніковим В.Г. На яких підставах приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Алейніковим В.Г. було посвідчено договір купівлі-продажу від 18 лютого 2016 року, а також яким чином було знято заборону відчуження зазначеного нерухомого майна ПАТ «Універсал Банк» невідомо, у зв`язку з чим Банк звертався до нотаріуса Алейнікова В.Г., проте, будь-якої відповіді від нотаріуса отримано не було. Відповідно до висновку від 03 червня 2016 року вартість майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 складає 1179900,00 грн. Відповідно до ст. 23 ЗУ «Про іпотеку» встановлено, що у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Банк свої обов`язки за Кредитним договором виконав належним чином, що підтверджується випискою по поточному рахунку Позичальника № 6456. Починаючи з 01 серпня 2012 року Позичальник почав не належним чином виконувати взяті на себе зобов`язання а саме не в повному обсязі сплачувати тіло кредиту та проценти за користування кредитними коштами. Станом на 17 травня 2016 року заборгованість Позичальника за Додатковою угодою № ВL 13756/К-1 до Генерального договору про надання кредитних послуг № ВL 13756 від 28.05.2012 року відповідно до наданого розрахунку заборгованості становить 1825677,18 грн., а саме: заборгованість по сумі кредиту 627514,91 грн.; в т.ч. прострочена заборгованість по сумі кредиту 495311,57 грн.; заборгованість по відсотках 599125,72 грн.; пеня 599036,55 грн. Станом на 16 травня 2016 року заборгованість Позичальника за Додатковою угодою № ВL 13999/К-2 до Генерального договору про надання кредитних послуг № ВL 13756 від 28 травня 2012 року відповідно до наданого розрахунку становить 698874,31 грн., а саме: заборгованість по сумі кредиту 219428,57 грн.; в т.ч. прострочена заборгованість по сумі кредиту - 219428,57 грн.; заборгованість по відсотках 203286,67 грн.; пеня 276159,07 грн. 23 січня 2013 року на адресу ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було направлено досудову вимогу, про усунення порушень Договору та сплату простроченої заборгованості. ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_3 порушення Кредитного договору усунуто не було, внаслідок чого відповідно до умов Договору, ст. 1050 Цивільного кодексу України Банк набув право вимагати дострокового повернення всієї заборгованості за Договором. Актуальна заборгованість за Додатковою угодою № ВL 13756/К-1 до Генерального договору про надання кредитних послуг № ВL 13756 від 28.05.2012 року та Додатковою угодою № ВL 13999/К-2 до Генерального договору про надання кредитних послуг № ВL 13756 від 28.05.2012 року складає 237135561,00 грн (1825677,18 грн. + 698874,31 грн - 20793,11 грн. - 132402,77 грн.). Вищевикладені обставини стали підставою звернення з даним позовом до суду.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї скарги визначено суддю суду першої інстанції Фоміна В.А. (т.с. 1 а.с. 97).

Ухвалою суду першої інстанції (т.с1 а.с. 100) провадження у цій справі відкрито.

В автоматизованому порядку суддею Бахаєвим І.М. у цій справі замінено суддю Фоміна В.А. у зв`язку перебуванням останнього у відрядженні (т.с. 2 а.с. 37)

Заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 28 березня 2019 року (т.с. 2 а.с. 152-155) позов Банку у цій справі задоволено.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , а саме: нежитлова будівля, загальною площею 124,3 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу зазначеного майна на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження передбачено ЗУ «Про виконавче провадження» із початковою ціною предмета іпотеки у розмірі 1179900,00 грн. згідно висновку про вартість майна від 03 червня 2016 року та за ціною, визначеною незалежним експертом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

За рахунок коштів отриманих від реалізації заставного майна у встановленому законом порядку задовольнити в повному обсязі вимоги Банку в сумі 2371355,61 грн.

Кошти від реалізації заставного майна перераховувати за вказаними реквізитами: Одержувач: ПАТ «Універсал Банк» Рахунок одержувача: 2428 Банк одержувача: ПАТ «Універсал Банк» МФО банку одержувача: 322001 Код .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Банку витрати по оплаті судового збору в розмірі 2338,50 грн., з яких: 1378,00 грн. судовий збір за подання позову; 960,50 грн. судовий збір за подання заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 02 липня 2019 року (т.с. 3 а.с. 22-23) заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у цій справі залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі (т.с. 3 а.с. 30-37) просив заочне рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог Банку.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (т.с. 3 а.с. 40).

Ухвалою апеляційного суду відкрито провадження у цій справі (т.с. 3 а.с. 48).

В автоматизованому порядку суддею Кримською О.М. у цій справі замінено суддю Маловічко С.В. у зв`язку тривалою хворобою останньої (т.с. 3 а.с. 50-51).

Ухвалою апеляційного суду дану справу призначено до апеляційного розгляду (т.с. 3 а.с. 52).

Ухвалою апеляційного суду (т.с. 3 а.с. 87) дану справу призначено до апеляційного розгляду в режимі відеоконференції в порядку задоволення клопотання представника Банку (т.с. 3 а.с. 71-72).

Учасники цієї справи не скористались своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу станом на час її розгляду апеляційним судом у цій справі.

Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

У судовому засіданні 06 листопада 2019 року апеляційним судом було розпочато розгляд цієї справи по суті в режимі відеоконференції: заслухано доповідь судді-доповідача, пояснення представника Банку, у розгляді справи оголошено перерву у зв`язку із витребуванням у Банку ухвалою апеляційного суду (т.с. 3 а.с. 100-101) - розрахунку заборгованості позичальника ОСОБА_4 за додатковими угодами № ВL 13756/К-1 та № ВL 13999/К-2 до Генерального договору про надання кредитних послуг № ВL 13756 від 28 травня 2012 рокустаном на 17 травня 2016 року, в рахунок погашення якої Банк просить звернути стягнення у цій справі на предмет іпотеки, але з урахуванням дати закінчення строку дії цих угод 01.05.2015 року та 01.05.2017 року відповідно, та вже наявних рішень Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області про стягнення з позичальника ОСОБА_4 заборгованості: = від 28.04.2015 року у справі ЄУН 320/1835/15-ц - станом на 19.01.2015 року у сумі 132402,77 грн., з яких відсотки-132402,77 грн. (копія т.с. 1 а.с. 76-80), = від 12.05.2015 року у справі № 320/1838/15-ц - станом на 29.01.2015 року у розмірі 20793,11 грн., з яких відсотки: 20793,11 грн. (копія т.с. 1 а.с. 82-84),- інформацію про те, яка сума заборгованості станом на яку дату (31.11.2013 року тощо) була стягнута на погашення якої саме заборгованості за яким саме договором з кого саме за рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 05 липня 2016 року у справі ЄУН №320/11953/13-ц; чи набрало останнє законної сили, коли саме; надати копію цього рішення для долучення до матеріалів цієї справи, оскільки останнє в Єдиному державному реєстрі судових рішень та у матеріалах цієї справи відсутнє, останнє в апеляційному порядку не переглядалось (постанова Апеляційного суду Запорізької області від 19.10.2016 року про повернення апеляційної скарги на це рішення ОСОБА_5 (т.с. 3 а.с. 95-96);- докази на підтвердження (спростування) того факту, що вищезазначені рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області у вищезазначених справах про стягнення заборгованості за Генеральним договором про надання кредитних послуг № ВL 13756 від 28 травня 2012 року та додатковими угодами № ВL 13756/К-1 та № ВL 13999/К-2 до нього, виконані (не виконані, виконані частково, на яку суму), перебувають (не перебувають) на теперішній час на примусовому виконанні (де саме, № виконавчого провадження).

На виконання вищезазначеної ухвали апеляційного суду Банк надав заяви із додатками (т.с. 3 а.с. 129-181), за змістом яких.

У 2013 році АТ «Універсал банк» звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовною заявою, в якій просив стягнути в солідарному порядку з фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , приватного підприємства «Фенікс-Плюс» заборгованість в сумі 1043096,19 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 3441,00 грн. з підстав невиконання Генерального договору про надання кредитних послуг №ВL13756. Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18 лютого 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 24 березня 2015 року, позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 1153484,66 грн. та вирішено питання про розподіл судових витрат, в іншій частині позову відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 листопада 2015 року касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» задоволено, рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18 лютого 2014 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 24 березня 2015 року скасовано, справу за позовом Банку до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , приватного підприємства «Феникс-Плюс» про стягнення заборгованості направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Однак, ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12.04.2016 року провадження по справі № 320/11953/13-ц за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ФОП ОСОБА_4 , приватного підприємства «Фенікс-Плюс» про стягнення заборгованості закрито та роз`яснено право позивача на звернення з позовом до господарського суду. Зокрема, рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 05 липня 2016 року у справі № 320/11953/13-ц позов Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до фізичної особи - ОСОБА_5 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 , на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість в сумі 1153484,66 грн. та витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у сумі 3441,00 грн. Стягнуто зі ОСОБА_3 , на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість в сумі 1153484,66 грн. та витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у сумі 3441,00 грн.

Ухвалою від 25.08.2016 Господарського суду Запорізької області порушено провадження у справі № 908/2250/16 за позовом: Публічного акціонерного товариства «Універсал банк» до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 та Приватного підприємства «ФЕНИКС - ПЛЮС» про стягнення солідарно 2077200,00 грн. Рішенням Господарського суду Запорізької області від 22.11.2018 року, закрито провадження у справі в частині стягнення боргу з ФОП ОСОБА_6 , враховуючи припинення суб`єкта підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_4 ,на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України, одночасно суд роз`яснив позивачу, що позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за Генеральним договором про надання кредитних послуг № ВL1 3756 від 28.05.2012 підлягають розгляду в загальних судах за встановленою підсудністю. Також вказаним рішенням суду стягнуто з Приватного підприємства "ФЕНИКС - ПЛЮС" на користь Публічного акціонерного товариства "Універсал банк" заборгованість за додатковою угодою № ВL13756/К-1 від 28.05.2012 до Генерального договору про надання кредитних послуг № ВL 13756 від 28.05.2012 у розмірі 1478693,38 грн., в т.ч. 219428,48 грн. заборгованості по кредиту; 517345,47 грн. простроченої заборгованості по кредиту, 606335,03 грн. заборгованості по відсотках, 244843,44 грн. пені/підвищених відсотків та стягнуто з Приватного підприємства "ФЕНИКС - ПЛЮС" на користь Публічного акціонерного товариства "Універсал банк" заборгованість за додатковою угодою №ВL13999/К-2 від 28.05.2012 до Генерального договору про надання кредитних послуг №ВL 13756 від 28.05.2012 у розмірі у розмірі 544219,49 грн., в т.ч. 219428,48 грн. простроченої заборгованості по кредиту, 200949,81 грн. заборгованості по відсотках, 123841,20 грн. пені/підвищених відсотків.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області відкрито провадження у справі № 320/2125/19 (провадження № 2/320/1891/19) за позовною заявою Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за додатковими угодами № ВL13756/К-1 та № ВL13999/К-2 до Генерального договору про надання кредитних послуг №ВL13756 від 28.05.2012. Розгляд справи призначено на 13.12.2019 року.

В 2015 році АТ «Універсал банк» звернувся до суду з позовом про стягнення донарахованих відсотків з боржника ОСОБА_4 за невиконане рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області по справі № 320/11953/13-ц. На цій підставі, заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 травня 2015 року у справі №320/1838/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по відсотках за Дддатковою угодою №ВL13999/К-2 до Генерального договору про надання кредитних послуг № ВL13756 від 28.05.2012 рок стягнуто заборгованість у сумі 20793,11,11 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн. Також, заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 28 квітня 2015 року у справі № 320/1835/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_4 про стягнення донарахованих відсотків за додатковою угодою № ВL13756/К-1 до Генерального договору про надання кредитних послуг № ВL13756 від 28.05.2012 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість по донарахованих відсотках у розмірі 132402,77 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1324,03 грн.

Вищезазначені рішення судів на сьогоднішній день не виконані. По боржнику ОСОБА_4 - жодний виконавчий лист на примусовому виконанні не перебуває.

Що стосується надання розрахунку заборгованості по справі:

При зверненні з вказаним позовом до суду позивачем АТ «Універсал банк» надано розрахунок боргу з урахуванням дати закінчення строку дії кредитних угод, а саме:

*строк дії додаткової угоди № ВL13999/К-1 з 28.05.2012 року по 01.05.2017 року, розрахунок заборгованості за додатковою угодою № ВL13999/К-1 виконаний станом на 17.05.2016 року, тобто в межах строку дії додаткової угоди.

*Строк дії додаткової угоди № ВL13999/К-2 з 28.05.2012 року по 01.05.2015 року, в розрахунок заборгованості за додатковою угодою № ВІЛ3999/К-1 виконаний станом на 16.05.2016 року, але сума боргу по кредиту та відсоткам розрахована з урахуванням кінцевого строку дії кредитної угоди до 01.05.2015 року (див. розрахунок - Колонка КРЕДИТ (розраховано до сплати) та ВІДСОТКИ (розраховано до сплати), рядок 37- 40 в період з 01.05.2015 року по 16.05.2016 року відображає заборгованість 0,00 грн.)

А тому надати будь який інший розрахунок боргу АТ «Універсал банк» не може, оскільки розрахунок, який міститься в матеріалах справи виконаний за методологічним підрахунком, який відповідає умовам кредитного договору № ВL 13756.

Що стосується надання розрахунку боргу з урахуванням вже існуючих рішень судів позичальника ОСОБА_4 , слід зазначити, що на сьогоднішній день не існує рішення суду, яке набрало законної сили про стягнення боргу саме з позичальника ОСОБА_4 за додатковими угодами № ВL13756/К-1 та № ВL13999/К-2 до Генерального договору про надання кредитних послуг № ВL13756 від 28.05.2012, за весь період існуючої заборгованості по тілу кредиту, відсоткам та штрафним санкціям. Запорізьким апеляційним судом слухається справа №320/4243/16-ц (Пр. № 22-ц/807/3077/19) про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення всієї суми заборгованості по спірним кредитним договорам, а тому рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 травня 2015 року у справі №320/1838/15-ц та заочне рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 28 квітня 2015 року у справі № 320/1835/15-ц по донарахованим відсоткам за певний період не стосується даної справи.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.

13 грудня 2019 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області прийнято заочне рішення у справі № 320/2125/19 за позовом Акціонерного товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за позовом Акціонерного товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості - вимоги задоволені в повному обсязі, а саме:

*стягнуто з ОСОБА_4 на користь Акціонерного товариства "Універсал Банк" заборгованість за Додатковою угодою № ВL13756/К-1 до Генерального договору про надання кредитних послуг № ВL13756 від 28.05.2012 року в розмірі 1876759,98 грн., яка складається із заборгованості по сумі кредиту -627249,21 грн. , заборгованості по відсотках 994552,57 грн., пені 254958,20 грн.;

*стягнуто з ОСОБА_4 на користь Акціонерного товариства "Універсал Банк" заборгованість за Додатковою угодою № ВL13999/К-2 до Генерального договору про надання кредитних послуг № ВL13756 від 28.05.2012 року в розмірі 573240,02 грн., яка складається із заборгованості по сумі кредиту 218957,25 грн., заборгованості по відсотках 354282,77 грн.

*стягнуто з ОСОБА_4 на користь Акціонерного товариства "Універсал Банк" витрати по сплаті судового збору в розмірі 36750,00 грн.

У судове засідання 29 січня 2020 року повідомлені апеляційним судом з дотриманням вимог ЦПК України (т.с. 3 а.с. 116-128), у тому числі належним чином відповідач ОСОБА_1 (т.с. 3 а.с. 116) та його представник ОСОБА_2 (т.с. 3 а.с. 115), всі учасники цієї справи повторно не з`явились, окрім представника Банку, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

Крім того, в силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

При вищевикладених обставинах, апеляційний суд визнав неповажними причини неявки у дане судове засідання всіх учасників цієї справи, що не з`явились, і на підставі ст. ст. 371-372 ЦПК України ухвалив розглядати дану справу апеляційним судом у даному судовому засіданні за відсутністю останніх за присутністю представника Банку в режимі відео конференції - Колінько А.В. (т.с. 3 а.с. 84-85).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача Колінько А.В., перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги позивача у повному обсязі у цій справі, керувався ст. ст. 12, 13, 76, 80, 81, 95, 258, 259, 265, 280, 284, 354, 355 ЦПК України та виходив із обґрунтованості та доведеності позовних вимог Банку у цій справі.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає їх правильними, а рішення суду першої інстанції - таким, що ухвалено з додержанням вимог закону, є обґрунтованим та законним.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі відповідає.

Так, суд першої інстанції правильно при вирішенні цієї справи виходив із такого.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи..

Згідно із ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 1054 ч. 1 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

28 травня 2012 року між ФОП ОСОБА_4 (надалі позичальник») та ПАТ «Універсал Банк», яке є правонаступником ВАТ «Універсал Банк» (надалі Банк) було укладено Генеральний договір про надання кредитних послуг № ВL 13756 (надалі договір). (т.с. .1 а.с. 9-20).

Згідно із умовами вищезазначеного договору Банк надав позичальнику кредитні послуги у валютах, вказаних в цьому договорі, в рамках ліміту, встановленого в базовій валюті, що дорівнює 890000,00 грн. у порядку і на умовах, зазначених у ньому договорі.

28 травня 2012 року між ФОП ОСОБА_4 та Банком була укладена додаткова угода № ВL 13756/К-1 до Генерального договору про надання кредитних послуг № ВL 13756 від 28 травня 2012 року (Індивідуальна угода кредит, «класика», «змінювана процентна ставка» на базі Базової ставки НБУ за депозитами) (надалі Індивідуальна угода 1), відповідно до якої Банк надав Позичальнику кредитні кошти (кредит) в сумі 650 000,00 грн. строком до 01 травня 2017 року (т.с. 1 а.с. 22-24).

28 травня 2012 року між ФОП ОСОБА_4 та Банком була укладена додаткова угода № ВL 13999/К-2 до Генерального договору про надання кредитних послуг № ВL 13756 від 28 травня 2012 року (Індивідуальна угода кредит, «класика», «змінювана процентна ставка» на базі Базової ставки НБУ за депозитами) (надалі Індивідуальна угода 2), відповідно до якої Банк надав Позичальнику кредитні кошти (кредит) в сумі 240000,00 грн. строком до 01 травня 2015 року (т.с. 1 а.с. 27-30).

З метою забезпечення виконання зобов`язань за договором між Банком та ОСОБА_3 було укладено договір поруки № ВL 13756-П1 від 28 травня 2012 року (т.с. 1 а.с. 32-38).

З метою забезпечення виконання зобов`язань за договором між Банком та ОСОБА_5 було укладено договір поруки № ВL 13756-П2 від 28 травня 2012 року (т.с. 1 а.с. 9-20).

З метою забезпечення виконання зобов`язань за Договором між Банком та ПП «ФЕНИКС-ПЛЮС» було укладено договір поруки № ВL 13756-ПЗ від 28 травня 2012 року.

28 травня 2012 року в забезпечення виконання Генерального договору про надання кредитних послуг № ВL 13756 від 28 травня 2012 року між Банком та ОСОБА_3 (далі Відповідач/Іпотекодавець) було укладено договір іпотеки, посвідчений Чудською О.О., приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області, зареєстрований в реєстрі за № 1922 (далі - Договір іпотеки), відповідно до якого Іпотекодавець передає Банку в іпотеку належне йому на праві власності майно а саме нежитлове приміщення, загальною площею 124,3 кв. м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та яке належить на праві власності ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про права власності на нерухому майно, виданого Виконавчим комітетом Мелітопольської міської ради Запорізької області від 28 березня 2012 року на підставі рішення виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 26 березня 2012 року та зареєстрованого в державному реєстрі прав на нерухоме майно 28 березня 2012 року за реєстраційним № 11056361 (далі Предмет іпотеки). Договір іпотеки було посвідчено приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Чудською О.О. та накладено заборону на відчуження зазначеної в договорі нежитлової будівлі по АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 до припинення чи розірвання договору (т.с. 1 а.с. 39-48).

Відповідно то інформаційної довідки від 05 квітня 2016 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майно ПАТ «Універсал Банк» стало відомо, що власником вищезазначеного майна, яке передане банку в іпотеку, став ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 18 лютого 2016 року (серія та номер: 106), посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Алейніковим В.Г. (т.с. 1 а.с. 71).

На яких підставах приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Алейніковим В.Г. було посвідчено договір купівлі-продажу від 18 лютого 2016 року, а також яким чином було знято заборону відчуження зазначеного нерухомого майна ПАТ «Універсал Банк» невідомо, у зв`язку з чим Банк звертався до нотаріуса Алейнікова В.Г., проте, будь-якої відповіді від нотаріуса отримано не було (т.с. 1 а.с. 73-74).

Відповідно до висновку від 03 червня 2016 року вартість майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 складає 1179900 грн. (т.с. 1 а.с. 70).

Банк свої обов`язки за кредитним договором виконав належним чином, що підтверджується випискою по поточному рахунку позичальника № НОМЕР_1 .

Починаючи з 01 серпня 2012 року, позичальник почав не належним чином виконувати взяті на себе зобов`язання а саме не в повному обсязі сплачувати тіло кредиту та проценти за користування кредитними коштами.

Станом на 17 травня 2016 року заборгованість позичальника за додатковою угодою № ВL 13756/К-1 до Генерального договору про надання кредитних послуг № ВL 13756 від 28 травня 2012 року відповідно до наданого розрахунку заборгованості становить 1 825 677,18 гривень, а саме: заборгованість по сумі кредиту 627514,91 грн.; в т.ч. прострочена заборгованість по сумі кредиту 495311,57 грн.; заборгованість по відсотках 599 125,72 грн.; пеня 599036,55 грн. (т.с. 1 а.с. 49-50).

Станом на 16 травня 2016 року заборгованість Позичальника за Додатковою угодою № ВL 13999/К-2 до Генерального договору про надання кредитних послуг № ВL 13756 від 28 травня 2012 року відповідно до наданого розрахунку становить 698874,31 грн., а саме: заборгованість по сумі кредиту 219428,57 грн.; в т.ч. прострочена заборгованість по сумі кредиту 219428,57 грн.; заборгованість по відсотках 203286,67 грн.; пеня 276159,07 грн. (т.с. 1 а.с. 51-52).

23.01.2013 року на адресу ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було направлено досудову вимогу, про усунення порушень договору та сплату простроченої заборгованості (т.с. 1 а.с. 53-57).

ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_3 порушення Кредитного договору усунуто не було, внаслідок чого відповідно до умов Договору, ст. 1050 Цивільного кодексу України Банк набув право вимагати дострокового повернення всієї заборгованості за Договором.

ПАТ «Універсал Банк» вже звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області із позовною заявою до ФОП ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , Приватного підприємства «ФЕНИКС-ПЛЮС» про стягнення заборгованості за кредитним договором та ухвалою ВССУ від 25 листопада 2015 року касаційну скаргу ПАТ «Універсал Банк» на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18 лютого 2014 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області було задоволено та справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції (т.с. 1 а.с. 86-91).

Також ПАТ «Універсал Банк» вже звертався до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області із позовом до ОСОБА_4 про стягнення донарахованих відсотків за додатковою угодою № BL 13756/К-1 до Генерального договору про надання кредитних послуг № ВL 13756 від 28 травня 2012 року (за період з 29 листопада 2013 року по 19 січня 2015 року) та заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 28 квітня 2015 року позовні вимоги ПАТ «Універсал Банк» було задоволено та стягнуто з ОСОБА_4 заборгованість по донарахованих відсотках в сумі 132 402,77 гривень. (т.с. 1 а.с. 76-80).

Рішення набрало законної сили та на його виконання було видано виконавчі листи (т.с. 1 а.с. 81).

Станом на сьогоднішній день рішення від 28 квітня 2015 року не виконано.

Також ПАТ «Універсал Банк» звертався до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області із позовом до ОСОБА_4 про стягнення донарахованих відсотків за Додатковою угодою № BL 13999/К-2 до Генерального договору про надання кредитних послуг № BL 13756 від 28 травня 2012 року (за період з 29 листопада 2013 року по 29 січня 2015 року) та заочним сішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 травня 2015 року позовні вимоги ПАТ «Універсал Банк» було задоволено та стягнуто з ОСОБА_4 заборгованість по донарахованих відсотках в сумі 20793,11 гривень (т.с. 1 а.с. 82-84).

Рішення набрало законної сили та на його виконання було видано виконавчі листи (т.с. 1 а.с.85).

Станом на сьогоднішній день рішення від 12 травня 2015 року не виконано.

Актуальна заборгованість за додатковою угодою № ВL 13756/К-1 до Генерального договору про надання кредитних послуг № ВL 13756 від 28 травня 2012 року та додатковою угодою № ВL 13999/К-2 до Генерального договору про надання кредитних послуг № ВL 13756 від 28 травня 2012 року складає 237135561,00 грн. (1825677,18 грн. + 698874,31 грн. - 20 793,11 грн. - 132402,77 грн.).

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона /боржник/ зобов`язана вчинити на користь другої сторони /кредитора/ певну дію /передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо/ або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання /неналежне виконання.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду (частина перша статті 3 Закону України «Про іпотеку»). Вона має похідний характер від основного зобов`язання і, за загальним правилом, є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3 Закону України «Про іпотеку»).

За ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Згідно із ст. 590 ч. 2 ЦК України, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк /термін/, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Відповідно до ст. 23 ЗУ «Про іпотеку» встановлено, що у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

За ч. 1 ст. 33 наведеного Закону, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Згідно із ст. 35 Закону «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Як правильно було встановлено судом першої інстанції, такі вимоги надсилалися позивачем.

Аналіз положень статей 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», статей 328, 335, 376, 392 ЦК України дає підстави для висновку про те, що законодавцем визначено три способи захисту задоволення забезпечених іпотекою вимог кредитора шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (на підставі рішення суду) та два позасудові (на підставі виконавчого напису нотаріуса та згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя).

Позивачем обрано судовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу зазначеного майна на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження передбачено ЗУ «Про виконавче провадження» із початковою ціною предмета іпотеки у розмірі 1179900 (один мільйон сто сімдесят дев`ять тисяч дев`ятсот) гривень згідно висновку про вартість майна від 03 червня 2016 року та за ціною, визначеною незалежним експертом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Відповідно до ст. 39 Закону «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Відповідно до ст. 38 Закону «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Як роз`яснено в п. 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року за № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», невиконання вимог частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобов`язання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення (частина третя статті 33 цього Закону), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя, що відповідає положенням статті 124 Конституції України.

Як роз`яснено в п. 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року за № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», в резолютивній частині рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки в обов`язковому порядку має зазначатись в т.ч. початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій).

При вищевикладених обставинах, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що є підстави для задоволення вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , а саме: нежитлова будівля, загальною площею 124,3 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу зазначеного майна на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження передбачено ЗУ «Про виконавче провадження» із початковою ціною предмета іпотеки у розмірі 1179900,00 грн. згідно висновку про вартість майна від 03 червня 2016 року та за ціною, визначеною незалежним експертом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. За рахунок коштів отриманих від реалізації заставного майна у встановленому законом порядку задовольнити в повному обсязі вимоги Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» в сумі 237155,61 грн., про що видати рішення. Кошти від реалізації заставного майна перераховувати за вказаними реквізитами: Одержувач: ПАТ «Універсал Банк» Рахунок одержувача: 2428 Банк одержувача: ПАТ «Універсал Банк» МФО банку одержувача: 322001 Код .

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 є такими, що не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі, а лише відображають позицію відповідача та його представника у цій справі.

Правом Банку є обирати спосіб захисту свого порушеного права: звертатись з позовом до позичальника чи будь-якого із поручителів, у тому числі майнового (іпотечного).

Оскільки, в силу вимог ст. 20 ч. 1 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Відповідач ОСОБА_1 у цій справі у суді першої інстанції чи в апеляційному суді не заявляв про застосування строку позовної давності до будь-якої заборгованості, нарахованої Банком, у тому числі у вигляді пені, у суду відсутні підстави для вирішення цього питання за власною ініціативою в силу вимог ст.267 ч. ч. 3,4 ЦК України.

Крім того, розмір пені не перевищує розміру основного боргу (тіло кредиту + відсотки), а тому у суду у цій справі відсутні підстави для зменшення останньої на підставі ст. 551 ч. 3 ЦК України.

Формулювання у позові Банку та у рішенні суду першої інстанції у цій справі щодо способу звернення стягнення: «…шляхом продажу зазначеного майна на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження передбачено ЗУ «Про виконавче провадження…», є правильним та не містить у собі обов`язку, щоб будь-яке виконавче провадження вже мало місце на час ухвалення цього рішення судом першої інстанції у цій справі.

Раніше Банк звертався до суду з позовом до позичальника та інших поручителів про стягнення поточної заборгованості, а не всієї заборгованості достроково, тому відсутні підстави для зміни строку виконання основного зобов`язання за вищезазначеними додатковими угодами у цій справі.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник розмір заборгованості, нарахованої Банком за вищезазначеним договором, у цій справі не спростували належними, допустимими доказами.

Встановлено, що заборгованість Банком у цій справі заявлена станом на травень 2016 року, але фактично остання розрахована саме в межах строку дії договору та додаткових угод.

У матеріалах цієї справи відсутні належні, допустимі докази того, що позичальник чи будь-які інші поручителі у будь-який спосіб вже погасили вищезазначену заборгованість за договором перед Банком станом на час розгляду цієї справи судом першої інстанції (28 березня 2019 року).

Майно, на яке звернуто стягнення у цій справі судом першої інстанції станом на час ухвалення рішення судом першої інстанції у цій справі, належить та зареєстровано саме за відповідачем ОСОБА_1 (т.с. 3 а.с. 182-185).

Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.

Банк не надавав згоди іпотечному поручителю ОСОБА_3 на відчуження вищезазначеного іпотечного майна на користь ОСОБА_1 .

Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.

Обтяження щодо предмета іпотеки було зареєстровано Банком свого часу у встановленому законом порядку.

Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.

Суд першої інстанції розглянув дану справу з додержанням вимог ЦПК України, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, яким надав відповідну оцінку з дотриманням вимог ст. 89 ЦПК України.

За змістом якої: «Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)».

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України).

Підстави для звільнення від доказування відповідача ОСОБА_1 , передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні.

Апеляційний суд на виконання вимог ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 .

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасник справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).

В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Проте докази, передбачені ст. 367 ч. 3 ЦПК України, відповідачем ОСОБА_1 та його представником апеляційному суду не надані.

Доказами, передбаченими ст. 367 ч. 3 ЦПК України, у цій справі, які можуть бути прийняті апеляційним судом до уваги у цій справі на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України з метою повного та всебічного апеляційного перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача є надані Банком апеляційному суду письмові докази (т.с. 3 а.с. 129-181) в частині, які мали місце станом на день ухвалення рішення судом першої інстанції у цій справі (28 березня 2019 року ).

Цими доказами Банку лише додатково підтверджується правильність висновків суду першої інстанції у цій справі.

Згідно із ст. 376 ч. 3 ЦПК України передбачені порушення норм процесуального судом першої інстанції, які є обов`язковою підставою для скасування або зміни рішення.

В силу вимог ст. 376 ч. 2 ЦПК України лише порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, можуть бути підставою для скасування або зміни рішення.

Встановлено, що у цій справі відсутні порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення, а також відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення цієї справи по суті.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням вимог ЦПК України.

Крім того, судом першої інстанції правильно, з додержанням вимог ст. 141 ЦПК України у цій справі було вирішено питання про розподіл між сторонами понесених судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі або ж його зміни.

Також, в силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови відповідачу у задоволенні його вищезазначеної апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у цій справі, останній не має права на компенсацію за рахунок позивачів будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом, у тому числі у вигляді судового збору (т.с. 3 а.с. 46), сплаченого ОСОБА_1 при подачі вищезазначеної апеляційної скарги до апеляційного суду.

Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-369, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 28 березня 2019 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 31.01.2020 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Подліянова Г.С.Кримська О.М.