Справа № 703/2145/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2020 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Кирилюк Н.А.

при секретарі Римському Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла Черкаської області цивільну справу № 703/2145/19 за позовом ОСОБА_1 до Смілянської міської ради Черкаської області про визнання права власності в порядку спадкування

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Смілянської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування.

В обґрунтування позову зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2 , якій на праві власності належала квартира АДРЕСА_1 .

Заповітом від 21 грудня 2005 року ОСОБА_2 заповіла все своє майно позивачу.

Спадщину він прийняли шляхом звернення до нотаріуса із відповідною заявою, однак одержати свідоцтво про право на спадщину він не може у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Підставою для відмови у видачі наведеного свідоцтва стало те, що договір міни, на підставі якого померла набула права власності на квартиру, було зареєстровано на товарній біржі і не посвідчено нотаріально.

В зв`язку з цим ОСОБА_1 просив визнати за ним право власності на успадковану квартиру в судовому порядку.

Під час розгляду справи позивач збільшив та уточнив позовні вимоги і остаточно просив встановити факт належності договору обміну ОСОБА_2 , так як у ньому по-батькові померлої зазначено « ОСОБА_9 » замість « ОСОБА_2 ».

В судове засідання сторони не з`явились, направили до суду заяви, в яких просили розглядати справу у їх відсутності. Позивач підтримав позов, відповідач залишив вирішення питання щодо можливості задоволення позову на розсуд суду.

За таких обставин суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Сміла Черкаської області померла ОСОБА_2 .

04 січня 1999 року було укладено договір обміну, за умовами якого ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 міняють належну їм 2-х кімнатну квартиру АДРЕСА_1 на жилий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_9 .

Наведений договір зареєстрований за № 1-05/99 Смілянською біржею (філією ТБ «Київська біржа нерухомості Джі-Ай-Пі») згідно статуту Біржі та Положення про проведення біржових операцій. Загальна житлова площа квартири становить 29,7 кв.м. та складається з житлових кімнат: 1-15.7 кв.м, 2-14,0 кв.м, що підтвреджується технічним паспортом на квартиру.

Згідно з довідкою Смілянського відділку КП «ЧООБТІ» від 14 січня 2019 року за ОСОБА_9 було зареєстровано в цій установі право власності на квартиру згідно договору обміну від 04 січня 1999 року.

Відповідно до статті 241 ЦК УРСР (1963 року) за договором міни між сторонами провадиться обмін одного майна на інше. Кожний з тих, хто бере участь у міні, вважається продавцем того майна, яке він дає в обмін, і покупцем майна, яке він одержує

Як встановлено ст. 242 ЦК України, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, до договору міни застосовують відповідні правила про договір купівлі-продажу, якщо інше не випливає з змісту відносин сторін.

Згідно зі статтею 227 ЦК УРСР (1963 року) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією зі сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору, відповідно до статті 47 цього Кодексу.

За змістом статей 128,153 ЦК УРСР (1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін повинно бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року № 1956 XII ( в редакції чинній на момент укладання спірного правочину) не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі.

Частиною 2 ст. 47 ЦК УРСР (1963 року) передбачено, що у разі, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004 р. (з наступними змінами) за № 1952-1, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Таким чином, реєстрація Смілянським відділком бюро технічної інвентаризації за ОСОБА_9 права власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору обміну, посвідченого Смілянською біржею (філією ТБ «Київська біржа нерухомості Джі-Ай-Пі»), а не нотаріусом, станом на січень 1999 року не суперечило чинному законодавству.

Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних і фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету України будівництва, архітектури та житлової політики України від 9 червня 1998 року №121, передбачала підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих на біржі.

Оскільки, сторони договору обміну досягли згоди щодо всіх умов договору, що підтверджується підписами сторін, всі зобов`язання за договором сторонами виконанні в повному обсязі, договір зареєстрований Смілянським відділком бюро технічної інвентаризації, тому ОСОБА_9 на підставі статей 128, 153 ЦК УРСР і статті 49 Закону України «Про власність», який діяв на той час, набула право власності на спірну квартиру та правомірно володіла ним.

Постановою Пленуму ВСУ № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Оскільки за загальним правилом правопису власних імен людей «ОСОБА_2» є нормативно рівноправний варіант «ОСОБА_9», суд приходить до висновку, що вказаний договір обміну дійсно належить ОСОБА_2 .

21 грудня 2005 року державним нотаріусом Смілянським державної нотаріальної контори Терещенко М.Є. було посвідчено заповіт ОСОБА_2 , яким вона все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось і взагалі все те, на що вона матиме за законом право на день смерті, заповіла ОСОБА_1 .

У відповідності із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи визначені у заповіті.

У відповідності з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Як встановлено ст. 1218, ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України вся спадщина вважається належною позивачу з часу смерті спадкодавця.

З повідомлення приватного нотаріуса Смілянського міського нотаріального округу Терещенко М.Є. від 05 листопада 2019 року встановлено, що після смерті ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_1 . На підставі поданої заяви була заведена спадкова справа № 85/2012.

При цьому суд враховує, що інші спадкоємці, які б прийняли спадщину у порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України шляхом спільного проживання відсутні, оскільки у відповідності з довідкою відділу державної реєстрації виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області від 25 вересня 2019 року на день смерті ОСОБА_2 проживала одиноко.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Як вбачається з постанови нотаріуса від 04 лютого 2019 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після ОСОБА_2 у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно.

Згідно положень п. 4.14, 4.18 глави 10 Порядку здійснення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину здійснюється за наявності необхідних документів, що підтверджують наявність певних юридичних фактів, у тому числі й склад спадкового майна. У разі, якщо у спадкоємців відсутні всі необхідні документи, питання визнання права на спадщину вирішується у судовому порядку.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

За таких обставинах, єдиним способом реалізації позивачем своїх спадкових прав після смерті ОСОБА_2 є визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку.

Вимог про стягнення з відповідача судового збору позивач не заявив, а тому їх слід віднести на його рахунок.

На підставі наведеного, керуючись ст. 5, 12, 13, 141, 247, 263, 265, 268 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Смілянської міської ради (м. Сміла Черкаська область, вул. Незалежності, 37, ) про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Встановити факт, належності договору обміну квартири АДРЕСА_1 зареєстрований 04 січня 1999 року на Товарній Біржі «Київська Біржа Нерухомості ДЖІ-АЙ-ПІ» Дочірнє підприємство - філія «Смілянська біржа ДЖІ-АЙ-ПІ» за реєстровим номером 1-05/99 ОСОБА_2 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , право власності в порядку спадкування за заповітом на квартиру АДРЕСА_1 , загальнею житловою площею 29,7 кв.м., що складається з житлових кімнат: 1-15.7 кв.м, 2-14,0 кв.м.

Рішення може бути оскаржене сторонами до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного тексту.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом цих строків не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 31 січня 2020 року.

Головуючий: Н. А. Кирилюк