Номер провадження: 22-ц/813/2985/20
Номер справи місцевого суду: 496/3176/18
Головуючий у першій інстанції Буран В. М.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2020 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк») у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, на заочне рішення Біляївського районного суду Одеської області, ухваленого під головуванням судді Буран В.М. 03 травня 2019 року у м. Біляївка Одеської області,

встановила:

У серпні 2018 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до Біляївського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (а.с. 1-3).

В обгрунтування позову ПАТ «Укрсоцбанк» посилалося на те, що 22 листопада 2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено генеральний договір про здійснення кредитування 06/95/141, з подальшим внесенням змін та пояснень, а саме: Додаткової угоди № 1 до Додаткової угоди № 4 від 29 листопада 2007 року до Генерального договору про здійснення кредитування № 06/95/141 від 22 листопада 2006 року. Відповідно до основних положень Генерального договору, ПАТ «Укрсоцбанк» надало позичальнику, у формі разового кредиту, суму у розмірі 94 900,00 грн., зі сплатою 14,5 %. Позивач умови Кредитного договору виконав в повному обсязі, проте відповідач платежі належним чином не здійснював. В результаті порушень умов кредитного договору, згідно наданого розрахунку, станом на 18 червня 2018 року заборгованість відповідача складала 216 467,32 грн., що складається з наступного: сума заборгованості за кредитом 80 423,77 грн., сума заборгованості за відсотками - 114 927, 32 грн., розмір інфляційних витрат за відсотками 12 108, 76 грн., розмір інфляційних витрат за кредитом 9 007, 47 грн., а також судовий збір у розмірі 3 247, 01 грн.

Заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 03 травня 2019 року у задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк» було відмовлено повністю (а.с. 56-58).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 19 травня 2020 року Акціонерне товариство «Альфа-Банк» було залучене до участі у справі в якості правонаступника Акціонерного товариства «Укрсоцбанк».

В апеляційній скарзі представник Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк») просить рішення суду скасувати, постановити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права (а.с. 60-61).

Сторони у справі, відповідно до вимог ст.ст. 128, 130 ЦПК України, про час, дату і місце слухання справи 10 листопада 2020 року сповіщені належним чином, у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, клопотань про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, через обмеження доступу до зали судового засідання Одеського апеляційного суду внаслідок поширення в Україні коронавірусної інфекції COVID-19, не подавали.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у якнайскорішому розгляді справи, освідомленість її учасників про розгляд справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк») підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано достатніх доказів, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування, як вбачається з матеріалів справи, Додаткова угода № 06/95/141-4 до Генерального договору про здійснення кредитування № 06/95/141 від 22 листопада 2006 року не містить підпису відповідача по справі, таким чином, на думку суду, позивач не надав доказів того, що відповідач прийняв на себе відповідальність за кредитним договором, шляхом прийняття пропозиції (акцепту), засвідчивши цей факт своїм особистим підписом.

Однак, колегія суддів не може погодитись зі вказаним висновком суду, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 22 листопада 2006 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» (надалі - «Кредитор») та ОСОБА_1 (надалі - «Позичальник») уклали Генеральний договір про здійснення кредитування № 06/95/141, з подальшим внесенням змін та доповнень, а саме: Договір про внесення змін № 1 до Генерального договору про здійснення кредитування № 06/95/141 від 22 листопада 2006 р., Додаткова угода № 1 до Додаткової угоди № 1 від 22 листопада 2006 року до Генерального договору про здійснення кредитування № 06/95/141 від 22 листопада 2006 року, Додаткова угода № 1 до Додаткової угоди № 2 від 04 липня 2007 року до Генерального договору про здійснення кредитування № 06/95/141 від 22 листопада 2006 року, Додаткова угода № 1 до Додаткової угоди № 3 від 28 вересня 2007 року Генерального договору про здійснення кредитування № 06/95/141 від 22 листопада 2006 року, Додаткова угода № 1 до Додаткової угоди № 4 від 29 листопада 2007 року до Генерального договору про здійснення кредитування № 06/95/141 від 22 листопада 2006 року.

Відповідно до Основних положень Генерального договору, Кредитор надає Позичальнику Кредит у формі разового кредиту в сумі 94 900,00 гривень, зі сплатою 14,5 % (чотирнадцять). Крім процентів, Позичальник сплачує Кредитору комісії, види, розміри та строки сплати яких визначені в п. 6 цієї Додаткової угоди.

Згідно п.п. 8.1., 8.3. ч. 8 Прикінцевих положень Загальних умов кредитування до Генерального договору про здійснення кредитування № 06/95/141 усі додатки, зміни та/або доповнення до цього Договору мають бути вчинені в письмовій формі, підписані належним чином уповноваженими на те представниками Сторін та скріплені печатками юридичної особи з обов`язковим постанням на цей Договір. Цей Договір вважається укладеним з моменту його підписання уповноваженими на те представниками Сторін та скріплені шматками юридичної особи та діє до повного виконання Сторонами прийнятих на себе зобов`язань.

З матеріалів справи вбачається, що Генеральний договір про здійснення кредитування № 06/95/141, також Додаткові угоди, якими вносились подальші зміни та доповнення до Генерального договору, містять власноруч зроблені підписи Банку, як кредитора, та ОСОБА_1 , як позивальника. Також, колегія суддів враховує, що вказані договори не оскаржені сторонами, та не визнані, у встановленому законом порядку, недійсними.

А тому, враховуючи закріплений у ст. 204 ЦК України принцип презумпції правомірності правочину, згідно якого правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, колегія суддів вважає дійсним кредитний договір з наступними змінами та доповненнями, укладений 22 листопада 2006 року між АТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до змісту статті 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. За статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Вирішуючи питання про стягнення з стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсоцбанк» суму заборгованості за тілом кредиту, колегія суддів враховує те, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Укрсоцбанк» не повернуті, і їх отримання підтверджено наявністю кредитного договору зі змінами та доповненнями, та розрахунком заборгованості, який не спростований відповідачем. Таким чином, на підставі положень частини другої?статті 530 ЦК України?за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тобто банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, колегія суддів доходить до висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсоцбанк» суму заборгованості за тілом кредиту у розмірі 80 423, 77 гривень.

Що стосується стяігнення процентів за договором кредиту, то колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з пунктами 3 та 4 частини першої статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків. Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, викладений у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Враховуючи, що Додатковою угодою №06/95/141-4 від 29 листопада 2007 року до Генерального договору про здійснення кредитування №06/95/141 від 22 листопада 2006 року було встановлено кінцевий термін повернення кредиту - 28 листопада 2012 року, то у Банку були відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти після вказаної дати. Після закінчення строку дії договору Банк мав право просити стягнення заборгованості за кредитним договором, що виникла виключно в межах строку кредитування.

Таким чином, колегія суддів доходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсоцбанк» суму заборгованості за відсотками станом на 29 листопада 2012 року у розмірі 59 764, 84 грн.

Що стосується вимог Банку про стягнення пені за несвоєчасне погашення кредиту у сумі 23 698, 20 грн. та пені за несвоєчасне погашення відсотків у сумі 32 257, 83 грн., то колегія суддів доходить до висновку про необгрунтованість позовних вимог у цій частині, оскільки пеня за несвоєчасне погашення кредиту та пеня за несвоєчасне погашення відсотків були нараховані Банком поза межами строку дії кредитного договору - починаючи з 18 червня 2017 року, а тому у задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити.

Крім того, колегія суддів враховує, що оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

У постанові Верховного Суду (у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду) від 26 жовтня 2018 року у справі № 922/4099/17 з огляду на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 26.04.2017 у справі № 918/329/16, наведено висновок про те, що вимоги про стягнення грошових коштів, передбачених статтею 625 ЦК, не є додатковими вимогами в розумінні статті 266 ЦК, а тому закінчення перебігу позовної давності за основною вимогою не впливає на обчислення позовної давності за вимогою про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат. Стягнення 3% річних та інфляційних витрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову.

Аналогічні за змістом висновки сформульовано у постановах Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 910/16945/14, від 27 квітня 2018 у справі № 908/1394/17, від 21 листопада 2018 року у справі № 642/493/17-ц.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає частково обгрунтованими позовні вимоги АТ «Укрсоцбанк» про стягнення з ОСОБА_1 на його користь суму інфляційних витрат за відсотками, та суму інфляційних витрат за тілом кредитом, та доходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача суму інфляційних витрат за відсотками у розмірі 6 305,10 грн. (розрахунок наведений нижче), та суму інфляційних витрат за тілом кредитом у розмірі 8 484, 63 грн. (розрахунок наведений нижче).

1.Розрахунок інфляційних збитків за відсотками

Боргові періоди:

Сума заборгованостіВалютаДата початку розрахункуДата закінчення розрахунку
59764,84грн.01.06.201731.05.2018

Розраховується за формулою:

[Індекс інфляції] - добуток щомісячних індексів за відповідний період

[Збитки від інфляції] = [Сума боргу] [Індекс інфляції] / 100% - [Сума боргу]

Розрахунок інфляційних збитків.

Місяці простроченняІндекси інфляціїСукупний індекс інфляціїСума боргуСума боргу з урахуванням інфляціїЗбитки від інфляції
Червень 2017 Травень 2018101.6 100.2 99.9 102 101.2 100.9 101.5 100.9 101.1 100.8 100110.5559 764.0066 069.106 305.10
Всього: 6 305.10

Інфляційні збитки за вказані періоди складають 6 305,10 грн.

2.Розрахунок інфляційних збитків за тілом кредиту

Боргові періоди:

Сума заборгованостіВалютаДата початку розрахункуДата закінчення розрахунку
80423,77грн.01.06.201731.05.2018

Розраховується за формулою:

[Індекс інфляції] - добуток щомісячних індексів за відповідний період

[Збитки від інфляції] = [Сума боргу] [Індекс інфляції] / 100% - [Сума боргу]

Розрахунок інфляційних збитків.

Місяці простроченняІндекси інфляціїСукупний індекс інфляціїСума боргуСума боргу з урахуванням інфляціїЗбитки від інфляції
Червень 2017 Квітень 2018101.6 100.2 99.9 102 101.2 100.9 101.5 100.9 101.1 100.8110.5580 423.0088 907.638 484.63
Всього: 8 484.63

Інфляційні збитки за вказані періоди складають 8 484, 63 грн.

Таким чином, загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» за Генеральним договором про здійснення кредитування №06/95/141 від 22 листопада 2006 року та Додатковими угодами до нього, становить суму у розмірі 154 978, 34 грн., яка складається з наступного:

- заборгованість за тілом кредиту у розмірі 80 423, 77 грн.;

- заборгованість за відсотками у розмірі 59 764, 84 грн.;

- інфляційні збиткі за відсотками у розмірі 6 305,10 грн.;

- інфляційні збиткі за тілом кредиту у розмірі 8 484, 63 грн.

При таких обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не визначився з характером спірних правовідносин, нормами права, які підлягають застосуванню, що, відповідно, призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку із чим заочне рішення Біляївського районного суду Одеської області від 03 травня 2019 року підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог Акціонерного товариства «Укрсоцбанк».

Також, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, колегія суддів доходить до висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» суму судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 2 324, 68 грн.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк») задовольнити частково.

Заочне рішення Біляївського районного суду Одеської області від 03 травня 2019 року скасувати.

Постановити нове судове рішення.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІН НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» () заборгованість за Генеральним договором про здійснення кредитування №06/95/141 від 22 листопада 2006 року та Додатковими угодами до нього у розмірі 154 978, 34 грн., яка складається з наступного: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 80 423, 77 грн.; заборгованість за відсотками у розмірі 59 764, 84 грн.; інфляційні збиткі за відсотками у розмірі 6 305,10 грн.; інфляційні збиткі за тілом кредиту у розмірі 8 484, 63 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІН НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» () суму судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 2 324, 68 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 21.12.2020 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе