Постанова

Іменем України

27 січня 2020 року

м. Київ

справа № 607/14361/17

провадження № 61-21231св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,

треті особи:приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, Тернопільський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 липня 2019 року у складі судді Дзюбич В. Л. та постанову Тернопільського апеляційного суду від 23 жовтня 2019 року в складі колегії суддів: Костів О. З., Сташків Б. І., Щавурська Н. Б.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк»), з участю третіх осіб - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В. А., Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області (далі - Тернопільського МВДВС ГТУЮ у Тернопільській області) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Позовна заява обґрунтована тим, що 03 липня 2007 року між ним та ПАТ «Укрсоцбанк» укладено договір невідновлювальної кредитної лінії № 770/9-540 із кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 01 липня 2017 року. З метою забезпечення виконання зобов`язання за вказаним кредитним договором між ним та банком 03 липня 2007 року укладено іпотечний договір, відповідно до якого він передав в іпотеку банку належну йому частину моторного цеху загальною площею 274,7 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

До лютого 2017 року він вчасно та у повному обсязі повертав кредит та відсотки за користування ним.

У зв`язку зі зменшенням розміру його доходів він неодноразово звертався до відповідача з приводу здійснення реструктуризації заборгованості, яка виникла внаслідок часткового невиконання ним своїх зобов`язань.

Він довідався про те, що Тернопільським МВДВС ГТУЮ у Тернопільській області відкрито виконавче провадження № 54727045, під час ознайомлення із матеріалами якого він з`ясував, що 26 червня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В. А. вчинено виконавчий напис за реєстром №12102 про звернення стягнення на передане ним в іпотеку нерухоме майно.

Позивач вважає, що зазначений виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню, оскільки він вчинений нотаріусом із порушенням вимог чинного законодавства, зокрема статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року, якими передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи лише за умови, що йому подані всі необхідні документи, визначені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року, і вони підтверджують безспірність заборгованості.

Відповідачем всупереч вимог частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» протягом всього терміну дії кредитного договору та договору іпотеки не було надіслано вимогу про усунення порушень, зокрема, про необхідність погашення заборгованості за основним зобов`язанням, відсотками чи штрафними санкціями, яка повинна бути надіслана не пізніше як за 30 днів до вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Крім цього, у відповідності до абзацу 6 пункту 283 Наказу Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5 виконавчий напис на іпотечному договорі вчиняється лише у зв`язку із простроченням виплат обов`язкових платежів у разі закінчення строку основного зобов`язання та іпотечного договору. Однак, на момент вчинення виконавчого напису № 12102 строк іпотечного договору від 03 липня 2007 року не закінчився, відтак, за вказаних обставин, нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис.

Також позивач вважає необґрунтованим розмір заборгованості за договором кредитної лінії, щодо якої було вчинено виконавчий напис, оскільки сума боргу у розмірі 643 312,39 грн не підтверджена належними доказами. Зокрема, відсутня виписка з рахунку позивача із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою відповідача про непогашення заборгованості. Окрім цього, на підтвердження факту безспірності заборгованості відповідач мав надати нотаріусу первинні бухгалтерські документи, чеки, квитанції та інші, які підтверджують факт внесення чи невнесення оплати за кредитним договором.

Враховуючи наведене, позивач просив визнати виконавчий напис від 26 червня 2017 року за реєстром № 12102, вчинений нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В. А., щодо звернення стягнення на частину моторного цеху, зазначеного в генплані під літ. «О», а саме: 1-8 прим., загальною площею 274,7 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на суму 643 312,39 грн таким, що не підлягає виконанню.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 липня 2019 року, залишеним без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 23 жовтня 2019 року, в задоволенні позову відмовлено.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що оспорюваний позивачем виконавчий напис вчинено з дотриманням вимог чинного законодавства та підстави для визнання його таким, що не підлягає виконанню, відсутні.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 13 грудня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі № 607/14361/17, витребувано її з Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області та зупинено дію рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 липня 2019 року та постановою Тернопільського апеляційного суду від 23 жовтня 2019 року.

Узагальнені доводи касаційної скарги

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу до Верховного Суду, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржені судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами залишено поза увагою, що долучена позивачем вимога від 27 березня 2017 року не може бути належним доказом, оскільки підписана представником при цьому не долучено підтверджуючих документів щодо його повноважень, крім того позивач не отримував жодної вимоги. Також позивач заперечує розмір суми заборгованості. Судами попередніх інстанцій також не враховано, що належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог законодавства України про бухгалтерський облік та фінансову звітність.

Доводи інших учасників справи

У січні 2020 року АТ «Укрсоцбанк» подало до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, у якому просило касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суд установив, що 03 липня 2007 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк, який змінив своє найменування на ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 укладено договір невідновлювальної кредитної лінії № 770/9-540, за умовами якого банк зобов`язався надати позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового використання (кредит), окремими частинами (траншами), зі сплатою 16 відсотків річних та комісій в розмірі та порядку, визначеному Тарифами на послуги по наданню кредитів, які містяться в додатку № 1 до договору, в межах максимального ліміту заборгованості до 470 000 грн, погашення якого буде здійснюватись відповідно до графіку, викладеного у додатку № 2 до договору, з кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 01 липня 2017 року.

З метою забезпечення виконання договору невідновлювальної кредитної лінії № 770/9-540, між ПАТ «Укрсоцбанк» та позивачем 03 липня 2007 року укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Салій Г. Я., за реєстром № 2025-41, за умовами якого ОСОБА_1 передав в іпотеку частину моторного цеху, зазначеного в генплані під літ. «О», а саме: 1-8 прим., загальною площею 274,7 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить позивачу відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Денисюком І. Л. 21 січня 2005 року за реєстром № 67, зареєстрованим Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації 26 січня 2005 року за реєстровим № 1734.

Відповідно до пункту 4.1 іпотечного договору, у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем основного зобов`язання, іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. У разі порушення Іпотекодавцем обов`язків, встановлених цим Договором, Іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання Основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки (п.4.2). Іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із способів, встановлених пунктом 4.5 договору, в тому числі на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Згідно з довідкою ПАТ «Укрсоцбанк» № 10.1-87/4737 від 20 березня 2017 року, останній платіж за договором невідновлювальної кредитної лінії № 770/9-540 від 03 липня 2007 року ОСОБА_1 здійснено 27 серпня 2014 року в розмірі 200 грн. Після цього сплачувалися лише відсотки за кредитом. Останній платіж було здійснено 28 лютого 2017 року в сумі 5 000 грн.

Відповідно до наданого ПАТ «Укрсоцбанк» розрахунку заборгованості станом на 20 березня 2017 року заборгованість ОСОБА_1 за договором невідновлювальної кредитної лінії № 770/9-540 від 03 липня 2007 року становить 643 312,39 грн з яких: заборгованість за кредитом - 351 610,96 грн, заборгованість за відсотками - 291 701,43 грн.

27 березня 2017 року за вих. № ІВ/УСБ-53 ПАТ «Укрсоцбанк» направило позивачу за вказаною у договорі невідновлювальної кредитної лінії № 770/9-540 від 03 липня 2007 року та іпотечному договорі від 03 липня 2007 року адресою: АДРЕСА_2 , вимогу про усунення порушень та добровільне виселення, у якій банк вимагав від позичальника у тридцятиденний строк сплатити заборгованість за договором невідновлювальної кредитної лінії № 770/9-540 від 03 липня 2007 року, що утворилася станом на 20 березня 2017 року у сумі 796 244,14 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 351 610,96 грн; заборгованість по відсотках - 291 701,43 грн; пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 2 194,85 грн; пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 85 026,01 грн; розмір інфляційних витрат за кредитом - 9 417,16 грн.; розмір інфляційних витрат за відсотками - 36 573,73 грн. Одночасно банк повідомив позивача про те, що у разі невиконання цієї вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» розпочне звернення стягнення на предмет іпотеки (частину моторного цеху, зазначеного в генплані під літ. «О», а саме: 1-8 прим., загальною площею 274.7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ) відповідно до Закону України «Про іпотеку» шляхом подачі до суду позову про звернення стягнення на предмет іпотеки чи вчинення виконавчого напису нотаріуса.

Зазначена вимога була відправлена позивачу цінним листом із описом вкладення 06 травня 2017 року, що підтверджується списком № 4595 згрупованих поштових відправлень листів цінних, поданих в МВПЗ Чернігів ПАТ «Укрпошта» (відправлення № 459), фіскальним чеком ЧД ПАТ «Укрпошта» від 06 травня 2017 року, повідомленням про відправку рекомендованої кореспонденції № 262, описом вкладення у цінний лист, на якому також наявний поштовий штемпель ПАТ «Укрпошта» із проставленою датою відправлення кореспонденції - 06 травня 2017 року.

Згідно виданої ПАТ «Укрсоцбанк» довідки про ненадходження платежу за договором невідновлювальної кредитної лінії № 770/9-540 від 03 липня 2007 року в період з 06 травня по 06 червня 2017 року платіж по сплаті кредитної заборгованості за вказаним кредитним договором не надходив та заборгованість за вказаним кредитним договором залишається непогашеною.

26 червня 2017 року представник ПАТ «Укрсоцбанк» Матяш Є. М. звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В. А. з заявою б/н про вчинення виконавчого напису на іпотечному договорі, укладеному між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 Від 03 липня 2007 року та звернення стягнення на частину моторного цеху, зазначеного в генплані під літ. «О», а саме: 1-8 прим., загальною площею 274,7 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з метою задоволення вимог стягувача за договором невідновлювальної кредитної лінії № 770/9-540 від 03 липня 2007 року у загальному розмірі 643 312,39 грн.

Суд установив, що з метою вчинення виконавчого напису та підтвердження безспірності заборгованості боржника банком нотаріусу були надані:

- іпотечний договір від 03 липня 2007 року за реєстром № 2025-41;

- витяг про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек № 13273873 від 03 липня 2007 року;

- витяг про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 13273770 від 03 липня 2007 року;

- договір невідновлювальної кредитної лінії № 770/9-540 від 03 липня 2007 року з Додатком № 1 та Додаткові угоди № 1 від 20 жовтня 2008 року, № 2 від 18 травня 2009 року, № 3 від 01 квітня 2010 року; довідку № 10.1-87/4737 від 20 березня 2017 року про стан розрахунків за договором невідновлювальної кредитної лінії № 770/9-540 від 03 липня 2007 року;

- розрахунок суми заборгованості за Договором невідновлювальної кредитної лінії № 770/9-540 від 03 липня 2007 року станом на 20 березня 2007 року;

- довідку про ненадходження платежу по сплаті кредитної заборгованості за договором невідновлювальної кредитної лінії № 770/9-540 від 03 липня 2007 року в період з 06 травня 2017 року по 06 червня 2017 року;

- вимогу про усунення порушень № ІВ/УСБ-53 від 27 березня 2017 року, направлену за відомою банку адресою боржника ОСОБА_1 та докази її надсилання, а саме: реєстр список згрупованих поштових відправлень ПАТ «Укрпошта» № 4595, витяг зі списку відправки рекомендованої кореспонденції, фіскальний чек відділення поштового зв`язку про оплату вартості рекомендованого повідомлення, опис вкладення у цінний лист із відміткою поштового відділення, з яких встановлено, що зазначена вимога була направлена боржнику 06 травня 2017 року;

- договір купівлі-продажу нерухомого майна від 21 січня 2005 року, за реєстром № 673; витяг з державного реєстру правочинів № 651681 від 21 січня 2005 року; реєстраційне посвідчення на об`єкт нерухомого майна № 1734;

- витяг з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 13273428 від 03 липня 2007 року;

- витяг з державного реєстру обтяжень нерухомого майна про податкові застави № 13271086 від 03 липня 2007 року;

- витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно № 14112180 від 03 квітня 2007 року; довідку приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Салій Г. Я. № від 03 липня 2007 року про те, що нежиле приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_1 , станом на 03 липня 2007 року під забороною не перебуває;

- інформаційну довідку з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 90530710 від 26 червня 2017 року.

26 червня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В. А. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 12102 про звернення стягнення на частину моторного цеху, зазначеного в генплані під літ. «О», а саме: 1-8 прим., загальною площею 274,7 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Денисюком І. Л. 21 січня 2005 року за реєстром № 67, зареєстрованим Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації 26 січня 2005 року за реєстровим № 1734, з метою задоволення вимог ПАТ «Укрсоцбанк» за договором невідновлювальної кредитної лінії № 770/9-540, укладеним 03 липня 2007 року із ОСОБА_1 в розмірі 643 312,39 грн.

19 вересня 2017 року головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Гурин Р. М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 54727045 з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В. А. 26 червня 2017 року, за реєстром № 12102.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви і доводи, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 18 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»), у тому числі, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»).

Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості у позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

З статті 88 Закону України «Про нотаріат» випливає відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати безспірна заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, що підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю або в частині розміру заборгованості, або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Вказаний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження №61-84цс19).

Суди попередніх інстанцій, на підставі належної оцінки зібраних у справі доказів установили, що при зверненні до нотаріуса про вчинення виконавчого напису ПАТ «Укрсоцбанк» до заяви були долучені всі необхідні документи на підтвердження безспірної заборгованості боржника, передбачені саме Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку, що оспорюваний позивачем виконавчий напис вчинено з дотриманням вимог чинного законодавства та підстави для визнання його таким, що не підлягає виконанню, за наведених позивачем підстав і обставин, відсутні.

Доводи касаційної скарги про те, що виконавчий напис вчинено нотаріусом з порушенням норм чинного законодавства України, зокрема, нотаріус не перевірив, а суди не врахували, що у банку не виникло право на звернення до нотаріуса з вимогою вчинення виконавчого напису, оскільки позивач не отримувала письмової вимоги банку про усунення порушень та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки, докази направлення на його адресу такої вимоги відсутні, є необґрунтованими і спростовуються матеріалами справи.

Крім того, за змістом пунктом 6.2 укладеного між сторонами договору іпотеки, усі повідомлення за цим договором будуть вважатись зробленими належним чином, у випадку якщо вони здійсненні у письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, кур`єром, телеграфом або вручені особисто.

Висновки за результатами розгляду касаційних скарг

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення - без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З огляду на вищевказане, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін, оскільки суд правильно застосував норми матеріального права та не порушив норми процесуального права.

Щодо поновлення виконання (дії) оскаржуваного судового рішення

За змістом частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Отже, відповідно до положень частини третьої статті 436 ЦПК України Верховних Суд поновлює дію рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 липня 2019 року та постановою Тернопільського апеляційного суду від 23 жовтня 2019 року.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 липня 2019 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 23 жовтня 2019 року залишити без змін.

Поновити дію рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 липня 2019 року та постановою Тернопільського апеляційного суду від 23 жовтня 2019 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Бурлаков

В. М. Коротун

М. Є. Червинська