КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Крижанівської Г.В.,

секретар Майданець К.В.,

розглянувши апеляційну скаргу адвоката Панченко Ольги Олексіївни, яка діє від імені та в інтересах Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14 вересня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», третя особа: Державний реєстратор Філії комунального підприємства «Комунально-реєстраційні послуги» Великобугаївської сільської ради Дубіна Юлія Володимирівна, про визнання рішення таким, що підлягає скасуванню, та відновлення становища, яке існувало до порушення,-

в с т а н о в и в:

В травні 2019 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (далі - АТ «ПУМБ»), третя особа: Державний реєстратор Філії комунального підприємства «Комунально-реєстраційні послуги» Великобугаївської сільської ради Дубіна Ю.В., про визнання рішення таким, що підлягає скасуванню, та відновлення становища, яке існувало до порушення. Зазначила, що 24.03.2008 р. між нею та АТ «ПУМБ» був укладений кредитний договір № 6137004. Відповідно до умов договору їй надано кредит у сумі 45 000,00 доларів США на строк до 24.03.2023 р. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 24.03.2008 р. між АТ «ПУМБ», нею та ОСОБА_2 укладений договір іпотеки №6137085, предметом якого є однокімнатну квартиру загальною площею: 31,60 кв.м., житлова площа: 17,30 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить іпотекодавцям на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності від 08.12.2003 р, зареєстрованого в БТІ за № 3021 від 09.01.2004 р. Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 17.02.2016 р. з неї стягнута заборгованість за кредитним договором № 613004 від 24.03.2008 р. в розмірі 977 187,31 грн. 12.10.2017 р. банк подав до Шевченківського районного суду м.Києва позов про виселення її та інших осіб з квартири. З даного позову вона дізналася, що АТ «ПУМБ» зареєструвало право власності на квартиру за собою. Згідно з інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного Реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, підставою виникнення права власності на квартиру за АТ «ПУМБ» є договір іпотеки № 6137085 від 24.03.2008 р., вимога про прийняття предмету іпотеки у свою власність № 1855 від 05.09.2016 р., повідомлення про вручення поштового відправлення від 22.09.2016 р. та кредитний договір № 6137004 від 24.03.2008 р. Вважає, що здійснення запису у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 34992694 від 28.04.2017 р., є незаконним і таким, що порушує її майнові права як співвласника предмету іпотеки. Реєстратором не було встановлено наявності чи відсутності згоди іпотекодавця на позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки. Жодних повідомлень, листів та пропозицій про позасудове врегулювання щодо задоволення вимог АТ «ПУМБ» на її адресу не надходило. Здійснюючи реєстрацію права власності за АТ «ПУМБ», діяв мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, а тому відповідач не мав права звертати стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14 вересня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнаний таким, що підлягає скасуванню рішення про державну реєстрацію права власності за АТ «ПУМБ» на нерухоме майно, індексний номер 34992694 від 28.04.2007 р., а саме на предмет іпотеки за договором іпотеки № 6137085, серія та номер: 1721 від 24.03.2008 р., укладеного між ЗАТ «ПУМБ», правонаступником якого є АТ «ПУМБ», та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник АТ «ПУМБ» просить скасувати вказане рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 . Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд безпідставно застосував положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», який пов`язує заборону звернення стягнення на предмет іпотеки із примусовим стягненням. Підписанням іпотечного договору, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 надали АТ «ПУМБ» право звернути стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку. Позивачка не надала належних та допустимих доказів того, що у вона і ОСОБА_2 не має іншого житла, що є умовою для застосування вказаного закону. Визначений позивачем спосіб захисту не передбачений законом. Державному реєстратору були надані усі необхідні документи для проведення державної реєстрації , а тому у нього були відсутні підстави для відмови у вчиненні державної реєстрації.

В апеляційній інстанції представник АТ «ПУМБ» підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

Представник ОСОБА_1 просить відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

В судове засідання третя особа не з`явилася, повідомлена про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у її відсутність.

Вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 24.03.2008 р. між ЗАТ «ПУМБ», правонаступником якого є АТ «ПУМБ», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 6137004. Відповідно до умов догвору ОСОБА_1 надано кредит у сумі 45000,00 доларів США на строк до 24.03.2023 р.

В забезпечення виконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором, 24.03.2008 р. між ЗАТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 укладено договір іпотеки № 6137085, предметом якого було визначено однокімнатну квартиру загальною площею: 31,60 кв.м., житлова площа:17,30 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить іпотекодавцям на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності від 08.12.2003 р, зареєстровано в БТІ за № 3021 від 09.01.2004 р.

Відповідно до умов п.1.6 договору іпотеки, за рахунок предмета іпотеки банк має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням в повному обсязі, що визначається відповідно до кредитного договору, договору іпотеки та чинного законодавства України, а також відшкодування в повному обсязі всі свої витрати, пов`язані з реалізацією прав, що випливають з договору іпотеки зокрема, пов`язані зі зверненням стягнення на предмет іпотеки.

Згідно п.4.1 договору іпотеки, іпотекодержатель вправі звернути стягнення на предмет іпотеки та одержати задоволення своїх вимог вартості предмету іпотеки переважно перед іншими кредиторами іпотекодавців в таких випадках, зокрема у разі невиконання вимоги іпотекодержателя про дострокове виконання основного зобов`язання, зробленої на підставі закону, кредитного договору чи цього договору.

Пуктом 4.2 договору іпотеки передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється одним з таких способів за вибором іпотекодержателя, а саме за рішенням суду; на підставі виконавчого напису нотаріуса; шляхом позасудового врегулювання відповідно до передбачених цим Договором застережень про задоволення вимог іпотекодержателя.

Пунктом 4.7. договору іпотеки передбачено застереження про задоволення вимог іпотекодержателя права звернути стягнення шляхом переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки.

Відповідно до п.4.7.1 договору іпотеки, у разі виникнення у іпотекодержателя права звернути стягнення на предмет іпотеки, іпотекодержатель може прийняти рішення про прийняття предмету іпотеки у свою власність, про що письмово повідомляє іпотекодавців. У зазначеному повідомленні має міститися підстави звернення стягнення на предмет іпотеки, ціна, за якою предмет іпотеки переходить у власність іпотекодержателя, суть та розмір вимогза основним зобов`язанням та вимог щодо відшкодування витрат іпотекодержателя, передбачених цим договором, які припиняють в результаті переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки.

05.09.2016 р. ПАТ «ПУМБ» направило ОСОБА_1 вимогу, в якій просило усунути порушення кредитного договору протягом 30 днів з дня отримання даної вимоги, та зазначило, що у разі невиконання вимоги банк ухвалить рішення про прийняття предмету іпотеки у свою власність. Вказану вимогу ОСОБА_1 отримала 20.09.2016 року.

Рішенням державного реєстратора Філії комунального підприємства «Комунально-реєстраційні послуги» Великобугаївської сільської ради Дубіни Ю.В. здійснено реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 , за АТ «ПУМБ» на підставі договору іпотеки № 6137085 від 24.03.2008 р. Внесено відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного Реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 . Суд визнав таким, що підлягає скасуванню рішення про державну реєстрацію права власності за АТ «ПУМБ» на нерухоме майно, індексний номер 34992694 від 28.04.2007 р., а саме на предмет іпотеки за договором іпотеки № 6137085, серія та номер: 1721 від 24.03.2008 р., укладеного між АТ «ПУМБ», та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом

Відповідно до ст. 589 ЦК України, ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону.

Загальне правило про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) закріплене в ст. 590 ЦК України передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом.

Правове регулювання звернення стягнення на іпотечне майно передбачено Законом України «Про іпотеку», згідно з ч. 3 ст. 33 якого звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно договору про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим нотаріально посвідченим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог останнього, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до Закону України «Про іпотеку». Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає останньому застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

Разом з тим, на момент реалізації банком права на звернення стягнення на предмет іпотеки діяв Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Згідно підпункту 1 пункту 1 вказаного Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

- таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

- загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 20 листопада 2019 року у справі № 802/1340/18-а, обмеження встановлені Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» поширюються не лише на випадки звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду, а й на позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки, яким є реєстрація права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем на підставі відповідного застереження в іпотечному договорі.

Як встановлено судом, квартира АДРЕСА_2 , є предметом іпотеки за споживчим кредитом в іноземній валюті і використовується як місце постійного проживання позивачки.

Заперечуючи проти позову, АТ «ПУМБ» не спростувало доводів позивачки та не надало доказів на підтвердження того, що в її власності наявне інше нерухоме житлове майно.

Відтак, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для визнання таким, що підлягає скасуванню рішення про державну реєстрацію права власності за АТ «ПУМБ» на нерухоме майно, індексний номер 34992694 від 28.04.2007 р., а саме на предмет іпотеки за договором іпотеки № 6137085, серія та номер: 1721 від 24.03.2008 р., укладеного між АТ «ПУМБ», та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на те, що суд безпідставно застосував положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Висновки суду першої інстанції відповідають правовій позиції Великої Палати Верховного Суду.

Колегія суддів відхиляє посилання представника АТ «ПУМБ» на те, що визначений позивачкою спосіб захисту не передбачений Законом.

Позивачка оспорила правомірність реєстрації права власності за АТ «ПУМБ» на квартиру, проведеної на підставі рішення про державну реєстрацію права власності за АТ «ПУМБ» на нерухоме майно, індексний номер 34992694 від 28.04.2007 р - предмет іпотеки за договором іпотеки № 6137085, серія та номер: 1721 від 24.03.2008 р., який укладено між АТ «ПУМБ», та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . Застосований спосіб захисту відповідає змісту порушеного права та направлений на його поновлення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Панченко Ольги Олексіївни, яка діє від імені та в інтересах Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», залишити без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14 вересня 2020 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17 грудня 2020 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Оніщук М.І.

Крижанівська Г.В.