Справа №645/1219/19
Провадження №2/645/118/20
РІШЕННЯ
24 січня 2020 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Бондарєвої І.В., при секретарі Проневич Д.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення розміру заборгованості по аліментам, стягнення заборгованості за аліментами, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину, третя особа: Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м.Харкова Головного територіального Управління юстиції у Харківській області,
В С Т А Н О В И В:
-Позивач не отримувала аліменти з листопада 2015 р. по вересень 2017 року. У Довідці державного виконавця неправильно вказано, що відповідач сплачував аліменти, хоча й неповністю: за грудень 2015 року; за лютий, березень, квітень, червень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2016 року; за лютий, квітень, червень, серпень, вересень 2017 року. З цим позивач не згодна, оскільки аліменти за вказані місяці вона не отримувала. Позивачеві невідомо, які документи на підтвердження сплати аліментів відповідач надав державному виконавцю;
-У Довідці державного виконавця неправильно визначена сума аліментів, які отримала позивач у березні, квітні, червні 2018р. За березень 2018 р. позивач отримала 600,00 грн., а згідно Довідки державного виконавця - 1200,00 грн. За квітень 2018 р. позивач отримала 1300,00 грн., а згідно Довідки державного виконавця - 714,00 грн. За червень 2018 року позивач отримала 800,00 грн., а згідно Довідки державного виконавця - 1600,00 грн. Отже, у Довідці державного виконавця правильно вказані відомості зі сплати аліментів та заборгованості тільки за такі місяці: листопад 2015 р.; січень, травень, липень 2016 р.; січень, березень, травень, жовтень, листопад 2017 р.; січень, лютий, травень 2018 р;
Також позивач зазначає, що її місце проживання та місце проживання відповідача зареєстровано за однією адресою: АДРЕСА_1 . 24.12.2015 р. відповідач, який проживає за місцем реєстрації, змінив замки на вхідних дверях квартири та позбавив позивача та дитину можливості проживати за адресою реєстрації. Внаслідок цього, з квітня 2016 року позивач проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Всі адреси, за якими позивач фактично проживала з 24.12.2015 року по теперішній час, відповідачу були відомі. Обираючи спосіб сплати аліментів - поштовими переказами «Укрпошта», відповідач мав надсилати їх на адресу фактичного проживання позивача. Щодо наданих відповідачем суду копій 22 чеків про переказ аліментів за період з червня 2015 року по лютий 2017 року позивач зазначила, що тільки з 8-ми копій чеків (від 11.02.2016 р., 16.06.2016 р., 13.09.2016 р., 11.10.2016 р., 04.11.2016 р., 05.12.2016 р., 26.12.2016 р., 16.02.2017 р.) вказано: « ОСОБА_5 : ОСОБА_6 », «Аліменти», «Сума переказу» та дата, але адреси, на які аліменти надсилалися, у чеках не вказані. На запит позивача Харківська дирекція ПАТ «Укрпошта» в листі від 22.05.17р. надала інформацію щодо 4-х фіскальних чеків: від 04.11.2016 р., 05.12.2016 р., 26.12.2016 р., 16.02.2017 р. про те, що ОСОБА_2 відправляв вказані поштові перекази (аліменти) на ім`я позивача на адресу: АДРЕСА_3 ; повідомлення та повторні повідомлення про надходження поштових переказів доставлялися через абонентську поштову скриньку; вказані 4 поштових перекази були повернуті відправнику ОСОБА_2 в зв`язку з закінченням терміну зберігання.
На думку позивача, у такий спосіб відповідач ухилявся від сплати аліментів, позбавивши свою доньку матеріальної підтримки. Відповідач мав можливість повідомити позивача про надходження поштових переказів аліментів, оскільки йому відомий номер її мобільного телефону, знав адресу фактичного проживання позивача, принаймні, в листопаді та грудні 2016 р., лютому 2017 р. та 06.09.2016 р., коли він був присутній на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини
виконавчого комітету Харківської міської ради, на якому розглядалася заява позивача до Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про переведення їх доньки ОСОБА_3 без згоди батька ОСОБА_2 з Харківської загальноосвітньої школи №123 до Харківської гімназії №1, наближеної до місця проживання дитини. Також вказані обставини можуть бути підтверджені судовими рішеннями та матеріалами справи № 645/5561/16-ц за позовом позивача до ОСОБА_2 про надання дозволу матері одноособово визначати загальноосвітній навчальний заклад для доньки, переведення дитини до іншого навчального закладу без згоди батька. Крім наданої ПАТ «Укрпошта» інформації на підставі зазначених вище чеків від 04.11.2016р., 05.12.2016р., 26.12.2016р., 16.02.2017р., позивач не має відомостей, чи сплачував відповідач аліменти у період з листопада 2015 року по вересень 2017 року. Відповідач почав надсилати аліменти на адресу фактичного проживання позивача з жовтня 2017 р.
Позивач зазначає, що оскільки відповідач має заборгованість зі сплати аліментів, тому згідно ч.1 ст.196 СК України, він має сплатити неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів, яка станом на 28.02.2019 р. складає 285119,27 грн., надавши суду розрахунок неустойки (пені) за період з жовтня 2015 р. по червень 2018 р.
Крім того, позивач зазначає, що відповідач також повинен нести додаткові витрати на свою доньку ОСОБА_3 , яка з 01.09.2015 р. по серпень 2018 р. навчається у Харківській загальноосвітній школі №123, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 . З квітня 2016 р. позивач з донькою проживають за адресою: АДРЕСА_2 . Перед початком 2016-2017 навчального року позивач намагалася перевести доньку зі школи №123 до Харківської гімназії №1. Вибір Гімназії №1 був обумовлений її наближеністю до місця проживання позивача та дитини. Відповідач згоду на перевід дитини до Гімназії №1 не дав. Школа №123 значно віддалена від місця проживання позивача та дитини, до неї потрібно їхати метрополітеном 6 станцій: з станції «Площа Конституції» до станції «Героїв праці». Отже, через відмову відповідача на зміну дитиною школи, дитина протягом 2016-2017 та 2017-2018 навчальних років була вимушена 2 рази на день їздити до школи в метрополітені. Враховуючи вік дитини, вона не могла пересуватися по місту без супроводу дорослих. Позивач була вимушена вранці відвозити дитину до школи №123, повертатися додому, потім знову їхати до школи і відвозити доньку додому. Таким чином, позивач була вимушена здійснювати на день 4 поїздки, а дитина 2 поїздки, усього 6 поїздок метрополітеном. В зв`язку з цим позивач несла додаткові витрати на оплату проїзду. Усього за 2 навчальних роки позивач витратила на поїздки з дитиною до школи 4536,00 грн., надавши суду відповідний розрахунок витрат на проїзд, які просить стягнути з відповідача з підстав, передбачених ст.185 СК України.
Державний бюджет» відповідного року. В період з червня 2015 р. по грудень 2016 р. дохід відповідача склав 0,00 грн., що менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вказане, для розрахунку заборгованості по аліментам слід брати 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Лише у разі перебування відповідача як ФОП на спрощеній системі оподаткування, було б можливо застосування до нього розрахунку заборгованості, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, як це передбачено ч.2 ст. 195 СК України. Починаючи з січня 2017 р. по червень 2018 р., відповідач був особою, що не отримувала заробіток, тому в даному випадку слід керуватися положеннями розд. XVI Інструкції організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. №512/5, тобто, для розрахунку брати інформації про середню заробітну плату працівника для Харківської області. Правильність доводів відповідача була підтверджена ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11.04.2019 року у справі №645/5637/15-ц, якою повністю було задоволено скаргу відповідача на дії державного виконавця Міжрайонного відділу ДВС по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харкова ГТУЮ у Харківській області Антосіка О..А. по виконавчому провадженню №56545292. Державного виконавця було зобов`язано під час здійснення ним виконавчого провадження №56545292 від 07.06.2018 р. перевірити правильність обчислення заборгованості по аліментам у виконавчому провадженні №56545292 від 07.06.2018 р. із дотриманням вимог СК України та Інструкції організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5. Станом на сьогодні державний виконавець Антосік О.А. не виконав вимоги ухвали суду.
Також відповідач зазначив, що позивач неправдиво вказує, що він не сплачував аліменти в період за грудень 2015 р.; лютий, березень, квітень, червень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2016 р.; лютий, квітень, червень, серпень, вересень 2017 р..
Вказує, що в грудні 2015 р. відповідачем було сплачено 962,50 грн. при необхідності сплатити у цьому місяці 436,50 грн.; в лютому 2016 р. було сплачено 462,50 грн. при необхідності сплатити у цьому місяці 436,50 грн.; в березні 2016 р. було сплачено 462,50 грн., при необхідності сплатити у цьому місяці 436,50 грн.; в квітні 2016 р. було сплачено 460,00 грн. при необхідності сплатити у цьому місяці 436,50 грн.; в червні 2016 р. було сплачено 460,00 грн. при необхідності сплатити у цьому місяці 459,30 грн.; в серпні 2016 р. було сплачено 460,00 грн. при необхідності сплатити у цьому місяці 459,30 грн.; в вересні 2016 р. було сплачено 510,00 грн. при необхідності сплатити у цьому місяці 459,30 грн.; в жовтні 2016 р. було сплачено 510,00 грн. при необхідності сплатити у цьому місяці 459,30 грн.; в листопаді 2016 р. було сплачено 510,00 грн. при необхідності сплатити у цьому місяці 459,30 грн. ( ОСОБА_1 не отримала з невідомих причин).; в грудні 2016 р. було сплачено 1020,00 грн. (510,00 + 510,00), при необхідності сплатити у цьому місяці 459,30 грн. (Льогкая 1.1. не отримала з невідомих причин); в лютому 2017 р. було сплачено 510,00 грн. при необхідності сплатити у цьому місяці 1376,00 грн. (Льогкая 1.1. не отримала з невідомих причин); в квітні 2017 р. було сплачено 510,00 грн. при необхідності сплатити у цьому місяці 1462,00 грн.; в червні 2017 р. було сплачено 510,00 грн. при необхідності сплатити у цьому місяці 1617,00 грн.; в серпні 2017 р. було сплачено 510,00 грн. при необхідності сплатити у цьому місяці 1556,00 грн.; в вересні 2017 р. було сплачено 510,00 грн. при необхідності сплатити у цьому місяці 1665,00 грн. Вказане підтверджується квитанціями про сплату аліментів, які надавалися для звітності державному виконавцю і містяться в матеріалах виконавчого провадження №56545292 від 07.06.2018 року. Не отримання ОСОБА_1 чотирьох платежів у листопаді 2016 року, грудні (два платежі) 2016 року та лютому 2017 року не свідчить про те, що відповідач їх не сплачував. Крім того, позивач так і не надала до суду належних доказів щодо несплати відповідачем аліментів у зазначений нею період та доказів, які б спростовували чеки про сплату таких аліментів. На думку відповідача, позивач намагається схилити суд до припущень, на яких і ґрунтуються її позовні вимоги.
Зазначає, що наданий позивачем розрахунок заборгованості за аліментами за період з 25.06.2015 р. по 30.06.2018 р. є хибним, він не відповідає вимогам ч.2 ст.195 СК України та положенням розд. XVI Інструкції організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. №512/5, у розрахунок внесені неправдиві дані. З огляду на хибність розрахунку заборгованості за аліментами, наданий позивачем розрахунок неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів з жовтня 2015 року по червень 2018 року станом на 28.02.2019 року, також є неправильним. Крім того, пеня має розраховуватися на заборгованість по аліментам, яка виникла з дати відкриття виконавчого провадження, а не з дати ухвалення судового рішення.
Що стосується вимог позивача щодо стягнення додаткових витрат на дитину, які полягають у компенсації поїздок Харківським метрополітеном, вважає їх безпідставними та не аргументованими. Поїздки метрополітеном, навіть якщо вони викликані поїздками до школи, не є тими особливими обставинами, які мав на увазі законодавець. Більш того, саме позивачем була обрана для навчання школа №123, з причини її на той час проживання за адресою: АДРЕСА_6 . Подальший переїзд до іншого помешкання, яке значно віддалено від школи №123, був викликаний саме бажанням позивача, а не бажанням відповідача, саме вона вирішила у подальшому тимчасово проживати за адресою: АДРЕСА_2 . Крім того, позивач не надала до суду жодного доказу того, що поїздки до школи здійснювалися саме метрополітеном, а не будь-яким іншим способом. Крім того, позивач безпідставно зараховує у додаткові витрати на проїзд дитини і вартість свого проїзду.
У зв`язку з чим просить суд відмовити позивачеві у задоволені позовних вимог у повному обсязі. (а.с.65-71)
15.07.2019 р. до суду від позивача надійшла відповідь на Відзив, відповідно до якої позивач зазначає, що при здійсненні виконавчого провадження державний виконавець встановив, що ОСОБА_2 не працював, та був особою, яка не працює, тому він застосував норми ч.2 ст.195 СК України і визначив суму аліментів, виходячи із середньої заробітної плати працівника у Харківській області. Позивач вважає, що сума аліментів за червень 2015р.-грудень 2016р. визначена державним виконавцем правильно. Крім того, ухвала Фрунзенського районного суду м.Харкова від 11.04.2019 р. у справі № 645/5637/15-ц, у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця Ангосіка О.А. по виконавчому провадженню №5654529, на яку посилається відповідач, не набрала законної сили.
Відповідач у відзиві уникає чітких пояснень, прямих вказівок та замовчує деякі обставини. Зокрема, відповідач не зазначив у відзиві: конкретну адресу, на яку він надсилав аліменти, вказавши, що надсилав їх на поштове відділення N046 за місцем реєстрації позивача; що з 24.12.2015р. перешкоджав позивачеві у доступі до квартири за адресою її реєстрації; що надсилав аліменти на свою адресу і мав доступ до повідомлень пошти на ім`я позивача; що не інформував позивача про повідомлення про надходження поштових переказів; що поштові перекази аліментів йому поверталися і він отримував виплати по ним.
Крім того, відповідач вказав у розрахунку сплату аліментів за листопад 2016р. в сумі 510.00 грн., за грудень 2016р. в сумі 1020,00 грн., за лютий 2017р. в сумі 510,00 грн. - усього в сумі 2040,00 грн., включивши до аліментів суми послуг за переказ. Таким чином відповідач неправомірно зарахував 40,00 грн. послуг за переказ на зменшення заборгованості.
Також, відповідачем не надано до відзиву копій чеків за грудень 2015р. В матеріалах виконавчого провадження є ксерокопія чеку від 29.02.2015р. на суму 462,00 грн. Як вбачається з наведеного в таблиці, загальна сума плати за перекази склала 167,5 грн. На цю суму відповідач неправомірно збільшив суму сплати за аліментами, і відповідно, зменшив заборгованість за вказані місяці. При цьому відповідач, починаючи з жовтня 2017 року - місяця, з якого надсилав аліменти на правильну адресу, вже не включав у свій розрахунок послуги пошти. Державний виконавець також включив у Розрахунок заборгованості по аліментах від 17.07.2018 р. за вказані місяці плату за переказ, в зв`язку з чим у червні 2019 р. позивач надавала йому заяву про перерахунок заборгованості.
Відповідач у відзиві ухилився від надання прямих та чітких пояснень щодо позовної заяви у частині подвійного зарахування аліментів на суму 2400,00 грн. за червень - жовтень 2015 р., пославшись на арифметичну помилку державного виконавця (на яку конкретно - не вказав). Як з`ясувалося позивачем при ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження, відповідач надав державному виконавцю чеки про сплачені аліменти за червень - жовтень 2015 р. та рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 09.11.2015р., у справі №645/5637/15-ц. При цьому він приховав від державного виконавця і не надав йому пояснень, що сплата за наданими чеками вже була врахована судом. У той же час, відповідач не включив до свого розрахунку повторно нараховані 2400,00 грн., що може вважатися визнанням позовних вимог у цій частині.
Відповідач не погодився з вказаними у позовній заяві сумами сплачених ним аліментів за березень, квітень, червень 2018року, з посиланням на чеки «Укрпошта». Дійсно у 2018 році сума аліментів склала за березень 1200,00 грн., за квітень - 700,00 грн., за червень - 1600,00 грн. (у позові сума за червень вказана 800,00 грн.)
Зазначає, що відповідач у відзиві знову вдається до фальсифікації сум фактично сплачених аліментів за вказані місяці, неправомірно включивши до них 70,00 грн. послуг пошти за переказ.
Відповідач помилково вважає, що сплата аліментів у підвищеному розмірі за окремі місяці зменшує загальну суму його заборгованості. Як вбачається з наданого відповідачем розрахунку, суми аліментів, сплачених у більшому, ніж вимагається, розмірі в окремі місяці, відповідач відносить до зменшення заборгованості у підсумку. За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісяця. Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 09.11.2015р. у справі №645/5637/15-ц встановлений розмір аліментів, які підлягають сплаті відповідачем щомісячно. У той же час, платник аліментів не позбавлений права добровільно сплачувати їх у більшому розмірі. Законодавством не передбачене автоматичне віднесення переплати за аліментами в окремому місяці на погашення заборгованості за попередні місяці. Тому, неправильним є підсумковий розрахунок відповідача щодо
заборгованості за аліментами, з включенням до нього сум, які були сплачені ним в окремих місяцях у більшому, ніж вимагається, розмірі. У платіжному документі має бути вказано, що призначенням платежу є сплата саме заборгованості за аліментами, з вказівкою конкретного періоду, за який вона сплачується. Відповідач не надав жодного доказу, зокрема платіжного документу, на підтвердження того, що ним проводилася сплата саме заборгованості за аліментами. Тому, посилання відповідача на те, що заборгованість ним сплачена, не підтверджене належними та допустимими доказами.
Позивач вважає неправильним наданий відповідачем розрахунок аліментів. До того ж, відповідач не надав на його підтвердження доказів. У період визначення заборгованості червень 2015р.- червень 2018р. тільки чеки від 01.07.2015р., 01.07.2015р., 13.07.2015р., 03.08.2015р., 20.08.2015р., 16.06.2016р., 13.09.2016р„ 11.10.2016р., 04.11.2016р., 05.12.2016р., 26.12.2016р., 16.02.2017р., 21.04.2017р., 08.06.2017р., 04.08.2017р., 05.09.2017р., 27.10.2017р„ 04.12.2017р., 19.12.2017р., 10.01,2018р., 12.02.2018р., 19.02.2018р., 01.03.2018р., 29.03.2018р„ 14.04.2018р., 07.06.2018р., 27.06.2018р. містять інформацію. Інші додані до відзиву ксерокопії чеків не є належними та допустимими доказами, оскільки внаслідок неякісного копіювання не є інформативними. Чеки про сплату аліментів з липня 2018 р. не стосуються предмету позову.
Щодо додаткових витрат на оплату проїзду дитини до школи, позивач вважає, що відповідач не навів доводів та доказів, які би спростували обставини, викладені у цій частині позову. Витрати на поїздки дитини та її супровід до віддаленої школи стали особливими обставинами, внаслідок незгоди відповідача надати дозвіл на переведення дитини на навчання до наближеної школи. Така незгода не була обумовлена об`єктивними причинами. Вважає, що відповідач змусив позивача з дитиною щоденно здійснювати виснажуючи поїздки на метрополітені та при розгляді судом справи №645/5561 /16-ц не заперечував, що дитина їздить на метрополітені, навіть надавав розрахунки часу її поїздок.
У зв`язку з чим позивач вважає, що надані відповідачем заперечення не обґрунтовані та не спростовують обставини, викладені у позовній заяві (а.с. 101-107)
Наданий позивачем розрахунок заборгованості за аліментами за період з 25.06.2015 р. по 30.06.2018 р. не відповідає вимогам ч.2 ст.195 СК України та положенням розд. XVI Інструкції організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. №512/5, у розрахунок внесені неправдиві дані. З огляду на хибність розрахунку заборгованості за аліментами, наданий позивачем розрахунок неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів з жовтня 2015 р. по червень 2018 р. станом на 28.02.2019 р., також є неправильним. Крім того, пеня має розраховуватися на заборгованість по аліментам, яка виникла з дати відкриття виконавчого провадження, а не з дати ухвалення судового рішення.
Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Надала до суду окрему письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. (а.с.35)
Відповідач ОСОБА_2 та представник відповідача ОСОБА_8 в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце слухання справи були повідомлені своєчасно та належним чином. Від представника відповідача надійшла окрема письмова заява про розгляд справи за його відсутності. (а.с.192)
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України , судом не здійснювалося.
Дослідивши надані суду докази та оцінивши їх у їх сукупності, суд вважає можливим ухвалити рішення у відсутність сторін, та дійшов висновку про наступне.
В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 (а.с.11)
Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 09.11.2015 р. шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_9 розірвано. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.06.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. При визначені розрахунку заборгованості ОСОБА_2 по аліментам з 25.06.2015 р. зарахуванню підлягає грошова сума, сплачена ним в добровільному порядку на користь ОСОБА_4 в якості аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2400 грн. (а.с.8-10,12)
Позовних вимог про визнання вказаного розрахунку недійсним (незаконним) ані позивачем, ані відповідачем не заявлено.
Також судом встановлено, що згідно постанови державного виконавця Міжрайонного ВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах м.Харкова ГТУЮ у Харківській області Антосік О.А. у даному виконавчому провадженні станом на 15.08.2019 р. борг відсутній, виконавчий лист повернуто стягувачу (а.с.150).
Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Ю.В. від 09.09.2019 р. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №645/5637/15-ц, виданого 13.03.2018 р. Фрунзенським районним судом м.Харкова, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_9 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.06.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. (а.с.157).
Даних про наявність заборгованості по аліментам на час розгляду справи матеріали справи не містять.
Згідно ст. 194 СК України, аліменти можуть бути стягнуті виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред`явленню такого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом аліменти не стягувалися у зв`язку з розшуком платника аліментів або у зв`язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до ст. 187 СК України, може бути погашено за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду.
Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Сторони заперечують визначений державним виконавцем розмір заборгованості за аліментами, тобто має місце спір про розмір заборгованості, проте жодний з них не заявив вимогу про визнання недійсним або незаконним розрахунку державного виконавця заборгованості по аліментам від 17.07.2018 р.
розрахунок не визнаний недійсним або незаконним, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд відмовляє у задоволенні вимоги про стягнення заборгованості по аліментам.
Згідно ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Що стосується вимог про стягнення додаткових витрат, пов`язаних з оплатою вартості щоденного проїзду дитини та її матері до школи та зі школи на громадському транспорті (метрополітені м.Харкова), у розмірі 4536,00 грн., суд зазначає наступне.
Статтею 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Враховуючи, що зазначені позивачкою підстави необхідність користування дитиною громадським транспортом для проїзду до школи та зі школи у супроводі матері - не є особливими обставинами, визначеними положеннями ст.185 СК України, оскільки є звичайними обставинами, підстави для задоволення позовних вимог щодо їх стягнення з відповідача відсутні.
За таких обставин суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Крім того, враховуючи, що позивач у справах про стягнення аліментів звільнений від сплати судового збору, суд з підстав, передбачених ст.141 ЦПК України, стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. щодо вимоги, яка задоволена судом.
Керуючись ст.ст. 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд
В И Р І Ш И В :
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення розміру заборгованості по аліментам, стягнення заборгованості за аліментами, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину, третя особа: Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м.Харкова Головного територіального Управління юстиції у Харківській області, задовільнити частково .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Харківського Апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, через Фрунзенський районний суд м. Харкова.
У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчисляється з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма
учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ;
Відповідач: ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Повне судове рішення складено 31.01.2020 року
Суддя