Провадження 6/522/36/20
УХВАЛА

Про визнання виконавчих листів, такими що не підлягають виконанню

31 січня 2020 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Вадуцкої В.І.,

розглянувши в судовому засіданні матеріали заяви представника ОСОБА_1 адвоката Мутафа Володимира Андрійовича про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішенням суду від 03.03.2015 року вимоги банку були задоволенні.

До суду 15 січня 2020 року надійшла заява представника ОСОБА_1 адвоката Мутафа Володимира Андрійовича, згідно якої просив визнати виконавчі листи, видані на виконання рішення суду від 03.03.2015 року, такими, що не підлягають виконанню.

В судове засідання сторони не з`явилися, про час і місце судового засідання сповіщались належним чином. Представник боржника - ОСОБА_1 адвокат Мутаф Володимир Андрійович у своїй заяві просив розглянути справу за його відсутністю. Стягувач - Публічне акціонерне товариство «Фідобанк» та ОСОБА_5 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 були належним чином повідомлені, однак на судове засідання не з`явилися та про причини неявки не повідомляв.

Частиною третьою ст. 432 ЦПК України передбачено, що суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

Дослідивши заяву та додані до неї докази суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи вимоги банку, у заочному рішенні від 03.03.2015 року, суд виходив з наявності у ОСОБА_1 перед ПАТ «Фідобанк» валютного боргу за кредитним договором №014/1581/74/03334 від 01.11.2019 року у сумі 417 466,72 дол. США та штрафних санкцій за вищевказаним договором у сумі 162 027,07 грн., а також з наявності у ПАТ «Фідобанк» права на дострокове стягнення цього боргу, яке було порушено відповідачами, а від так підлягало поновленню.

Однак з наданих Заявником доказів вбачається, що 16.02.2016 року Банк надіслав Позичальнику оферту про зміну умов кредитування. Зазначена оферта була акцептована Позичальником.

01 березня 2016 року ПАТ «Фідобанк» здійснив реструктуризацію (зміну валюти зобов`язання) за Кредитним договором №014/1581/74/03334 від 01 листопада 2007 року, що підтверджується розрахунком заборгованості від 26 грудня 2017 року.

Таким чином сторони у зобов`язанні замінили первісні обов`язки новими, що є новацією.

Згідно зі ст. 604 ЦК України зобов`язання припиняється за домовленістю сторін. Зобов`язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов`язання новим зобов`язанням між тими ж сторонами (новація).

Вищезазначені факти встановленні Постановою Одеського апеляційного суду від 28.11.2019 року, належним чином засвідчена копія якої була додана до заяви по справі №522/4796/18 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Фідобанк» про припинення зобов`язання, за якою рішення Приморського районного суду м.Одеси від 23.04.2018р. скасовано та постановлено нове рішення про часткове задоволення позову та визнано припиненим кредитний договір №014/1581/74/03334 від 01.11.2007р., укладений між ОСОБА_1 та ВАТ «Ерсте Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк»), як валютний з 01 березня 2016р . та визнано припиненим договір іпотеки від 01.11.2007р. між тими ж сторонами.

Таким чином зобов`язання зі сплати заборгованості, що стягнута заочним рішення суду від 03.03.2015 року було припинено за домовленістю сторін, шляхом укладення вищевказаної угоди, та заміни його новим зобов`язанням в якому встановлено новій розмір боргу, його валюту та строк виконання, а від так підстав для подальшого стягнення з Боржника валютного боргу немає.

Так, частиною четвертою ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.

Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені.

Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про споживче кредитування`кредитодавець має право проводити за погодженням із споживачем реструктуризацію зобов`язань за договором про споживчий кредит.

Реструктуризація зобов`язань за договором про споживчий кредит - це зміна істотних умов договору про споживчий кредит, що здійснюється кредитодавцем на договірних умовах із споживачем і впливає на умови та/або порядок повернення такого кредиту.

Таким чином, розмір заборгованості та строк виконання валютного боргу було замінено, новим гривневим зобов`язанням, що має свій, встановлений сторонами розмір заборгованості та новий строк виконання. Від так і право на дострокове повернення кредиту було поновлено за домовленістю сторін. Нове гривневе зобов`язання, що виникло між сторонами після ухвалення рішення суду, не було предметом судового розгляду, а в матеріалах справи відсутні факти його порушення однією із сторін. Більш того, суд не має процесуального права розглядати це питання в рамках цього провадження, оскільки наявність боргу, припинення боргу чи інші порушення нового зобов`язання можуть бути предметом лише іншого судового розгляду в іншому позовному провадженні.

Подальше стягнення валютного боргу, яке було припинено за домовленістю сторін, що встановлено рішенням суду, є безпідставним та вочевидь порушує права Боржника.

Відповідно до ст.432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Згідно зі ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Частинами першою та другою ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Від так порука є похідним зобов`язанням від первісного (основного) зобов`язання. Припинення первісного (основного) зобов`язання припиняє поруку (ч. 1 ст. 559 ЦК України.)

Визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню з підстав припинення зобов`язання, щодо одного боржника зумовлює визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню до інших солідарних боржників цього кредитора, за виключенням випадку виконання зобов`язання поручителем, який набуває статус нового кредитора в порядку ст. 556 ЦК України.

Керуючись, ст. ст. 553, 554, 559,604, ЦК України, ст. ст. 16, 17 Закону України «Про споживче кредитування», ст.ст. 3-13, 43, 49, 76, 77, 80, 81, 89, 95, 223, 247, 258- 261, 268, 354, 432 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника боржника ОСОБА_1 ОСОБА_6 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню задовольнити.

Визнати виконавчі листи видані на виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 березня 2015 року по справі №522/24292/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_3 ) та ОСОБА_4 ( НОМЕР_4 ) на користь ПАТ «Фідобанк» заборгованості за кредитним договором №014/1581/74/03334 від 01.11.2019 року у сумі 417 466,72 дол. США та штрафних санкцій за вищевказаним договором у сумі 162 027 грн. такими, що не підлягають виконанню.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали суду складено 31.01.2020 року.

Суддя Л.В. Домусчі