Справа № 457/11/20
провадження №2/457/103/20
УХВАЛА

про повернення позовної заяви у зв"язку з невиконанням

ухвали про залишення позову без руху

24 січня 2020 року м. Трускавець

Суддя Трускавецького міського суду Львівської області Грицьків В.Т., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення інфляційних втрат в розмірі 179 024,50 грн. та відсотків за користування грошовими коштами у розмірі 19812,74 грн, а також моральної шкоди в розмірі 200 000,00 грн.,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась в Трускавецький міський суд Львівської області з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення інфляційних втрат в розмірі 179 024,50 грн. та відсотків за користування грошовими коштами у розмірі 19812,74 грн, а також моральної шкоди в розмірі 200 000,00 грн.

Ухвалою судді Трускавецького міського суду Львівської області Грицьківа В.Т. від 09.01.2020 року позовна заява була залишена без руху, оскільки подана з порушенням ст. 177 ЦПК України, а саме: позивачкою за подачу позовної заяви не сплачено судовий збір.

29.01.2020 року позивачка через канцелярію суду подала клопотання про усунення недоліків позовної заяви, в якому зазначила, що вона звільнена від сплати судового збору згідно до Закону України "Про захист прав споживачів", тому судового збору не сплатила. В обґрунтування своєї правової позиції позивачка у клопотанні посилається ст. 16 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", на рішення Європейського суду з прав людини "Креуз проти Польщі", правову позицію Великої Палати Верховного Суду у справі №817/649/16 від 15.05.2019 року.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, клопотання про усунення недоліків позовної заяви, суддя дійшов до наступного висновку.

Сторонами у справі є ОСОБА_1 та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, предметом позову є стягнення інфляційних втрат та відсотків за користування грошовими коштами, а також моральної шкоди за несвоєчасне виконання зобов"язань Фондом гарантування вкладів фізичних осіб перед ОСОБА_1 .

У клопотанні про усунення недоліків позовної заяви позивачка посилається на рішення Європейського суду з прав людини "Креуз проти Польщі", однак дане рішення не має відношення до меж застосування Закону України "Про захист прав споживачів" та не містить обґрунтувань щодо звільнення позивачів від сплати судового збору у даних правовідносинах.

Крім того, позивачка покликається на правову позицію Великої Палати Верховного Суду у справі №817/649/16 від 15.05.2019 року. Сторонами у даній справі є фізична особа та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, предмет позову - зобов`язання виплатити, перерахувати безготівково належні позивачу кошти (відсотки, еквівалент 3490,47 дол. США) та визнання бездіяльності протиправною. Позов розглядався судами в порядку адміністративного судочинства. В даному випадку предметом заявлених позовних вимог є відносини, які виникли внаслідок укладання договору банківського вкладу (депозиту), тому до даних правовідносин підставно застосовується Закон України "Про захист прав споживачів" та позивача звільнено від сплати судового збору, про що і дав правовий висновок Верховний Суд у справі №817/649/16 від 15.05.2019 року. Однак дані правовідносини не є тотожними до тих, що виникли між поживачкою та Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, предметом даного позову є стягнення інфляційних втрат за несвоєчасне виконання грошового зобов"язання та відсотків за користування грошовими коштами, а також моральної шкоди, що не було обумовлене договором між позивачкою та банком, а також не було предметом договірних відносин між позивачкою та Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, як споживача та надавача послуг відповідно. Тому суддя вважає, що застосування позивачкою правової позиції Великої Палати Верховного Суду у справі №817/649/16 від 15.05.2019 року до спірних правовідносин щодо звільнення її від сплати судового збору є безпідставною.

Крім того, згідно ч. 4 ст. 16 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", на яку посилається позивачка, шкода, заподіяна внаслідок рішень, дій та/або бездіяльності Фонду (його працівників), у тому числі шкода, заподіяна внаслідок професійної помилки членів виконавчої дирекції Фонду та/або уповноважених осіб Фонду, відшкодовується Фондом згідно із законодавством та страховими компаніями відповідно до умов договорів страхування (у разі їх укладення). Дана норма регламентує порядок відшкодування шкоди, завданої Фондом та не звільняє позивачів від сплати судового збору при зверненні до суду з позовами про захист порушених прав фізичних осіб.

В матеріалах справи відсутні будь-які договори, укладені між сторонами у справі, а відтак між сторонами відсутні договірні зобов"язання, тому позивачка не є споживачем відносно відповідача - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а Фонд, відповідно, не є надавачем послуг відносно позивачки. Тому підстав застосування до спірних правовідносин Закону України "Про захист прав споживачів" не має.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у справі № 308/3282/15-ц від 08 лютого 2018 року: "...згідно з частиною 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», пеня як вид забезпечення виконання зобов`язання може застосовуватися лише у договірних правовідносинах між виконавцем та споживачем, однак позивач як вкладник банку і відповідачі - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та уповноважена особа цього Фонду в жодні договірні відносини не вступали. Відповідачі не є виконавцями будь-яких робіт чи послуг, а позивач не є їх споживачем."

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 185 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення інфляційних втрат в розмірі 179 024,50 грн. та відсотків за користування грошовими коштами у розмірі 19812,74 грн, а також моральної шкоди в розмірі 200 000,00 грн. визнати неподаною та повернути позивачці.

Роз"яснити позивачці, що повернення позову не перешкоджає повторному зверненню із позовом до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п"ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається учасниками справи до або через Трускавецький міський суд Львівської області.

Суддя: В. Т. Грицьків