Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" грудня 2020 р.

м. Київ

справа № 755/17215/20

провадження № 2/755/6685/20

Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді Галагана В.І., за участю секретаря Проценко Н.А.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського, треті особи: Національне агентство з питань запобігання корупції, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про витребування трудової книжки та відшкодування моральної шкоди,

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , звертаючись з позовом до Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського, просить зобов`язати відповідача видати їй трудову книжку та стягнути на її користь моральну шкоду у сумі 120 000,00 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що між Таврійським національним університетом ім. В.І. Вернадського (далі -ТНУ) і

позивачем, був укладений контракт від 09 квітня 2019 р. №17/19 про призначення

ОСОБА_1 , як обрану за конкурсом, на посаду завідувача кафедри спеціально-правових

дисциплін Навчально-наукового гуманітарного інституту ТБІУ. Зокрема пунктом 5.2

контракту позивачу відповідач гарантує дотримання прав і законних інтересів, відповідно до діючого законодавства та цього контракту. Відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» позивач є викривачем корупції в ТНУ з 20 жовтня 2019 p., про що свідчать листи Національного агентства з питань запобігання корупції. З моменту повідомлення позивачем спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції про вчинення посадовими особами ТНУ корупційного правопорушення в останніх (директора навчально-наукового гуманітарного інституту ТНУ ОСОБА_4 , в.о. ректора ТНУ ОСОБА_2 , першого проректора ОСОБА_5 , начальника відділу кадрів ОСОБА_3 ) виникла суперечність між їх приватними інтересами стосовно позивача та службовими повноваженнями, що прямо вплинуло на об`єктивність та неупередженість прийняття ними рішень, та на вчинення низки адміністративних і кримінальних правопорушень стосовно позивача, що в результаті призвело до її звільнення відповідачем. Саме після повідомлення позивачем про факти корупції відповідач вжив до неї низку негативних заходів впливу (мобінг, цькування, нанесення позивачу тілесних ушкоджень, директором інституту ОСОБА_4 , порушення порядку повідомлення центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці про нещасний випадок на виробництві (приховування факту нанесення тілесних ушкоджень роботодавцем), відмова у підвищенні кваліфікації, не надання чергової основної відпустки згідно графіку ТНУ за 2020 p., незаконне оголошення догани позивачу, ненадання відповідей на заяви позивача, незаконне скорочення посади, звільнення позивача під час лікарняного, не видання трудової книжки тощо). Про всі зазначені факти позивач повідомляв Національне агентство з питань запобігання корупції. 16.09.2020 року позивач надала засобами Viber до відділу кадрів фотокопію відкритого листка непрацездатності, підтвердження отримання якого відповідач визнає у листі від 05.10.2020 р. № 188-д.

Під час перебування на лікарняному з 16.09.2020 р. по 15.10.2020 р.

наказом ТНУ від 05 жовтня 2020 року № 219-к позивача звільнено з роботи 05 жовтня 2020 року «у зв`язку зі скороченням штату працівників, п.1 ст.40 КЗпП України з

виплатою вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку, згідно ст. 44 КЗпП

України», про що позивач дізналася 13.10.2020 р. о 18:50 год., під час вручення листа

Укрпоштою від 05.10.2020 р. № 190-д з наказом № 219-к від 05.10.2020 р. та

повідомленням про необхідність отримання трудової книжки від 05.10.2020 р. № 189-д.

15.10.2020 року позивач зареєструвала в ТНУ як додаток до заяви вх. № 368 від 15.10.2020 року листки непрацездатності за період перебування на лікарняному з 16.09.2020

року по 15.10.2020 року та просила видати їй трудову книжку, та здійснити

належний розрахунок, враховуючи факт звільнення з роботи 05.10.2020 року наказом ТНУ № 219-к.Однак, начальник відділу кадрів ОСОБА_3 за звернення позивача 15.10.2020 pоку повторно трудову книжку позивачу не віддала, не зважаючи на письмові

повідомлення ТНУ про необхідність отримання позивачем трудової книжки, у зв`язку зі

звільненням, а запропонувала позивачу прийти за трудовою книжкою та остаточним

розрахунком о 17:00 год 15.10.2020 року. В призначений час ОСОБА_3 повторно відмовила позивачу у видачі трудової книжки, близько 17:00 год 15.10.2020 р. ОСОБА_3 надала позивачу лист ТНУ від 15.10.2020 року № 198-д, в якому зазначено, що видати трудову книжку та здійснити остаточний розрахунок із позивачем є неможливим. При цьому ТНУ позивача не ознайомлював з наказом про скасування наказу про звільнення від 05.10.2020 р. № 219-к та з новим наказом про призначення позивача на посаду, контракт розірвано із позивачем 05.10.2020 року за ініціативи роботодавця. Тобто юридично позивач не перебувала станом на 15.10.2020 року і не перебуває зараз у робочих стосунках із відповідачем. У листі пропонується з`явитися до університету 16.10.2020 р. до 12 год. 30 хв. для отримання трудової книжки, наказу про звільнення та розрахунку неспірної суми при звільненні. 15.10.2020 року на лист ТНУ від 15.10.2020 р. № 199-д позивач надала

електронною поштою Пояснення від 16.10.2020 р. щодо отримання нею невиробничої

травми відповідно до листків непрацездстгності. 16.10.2020 року о 16:37 год. позивачу надійшов електронною поштою Лист ТНУ від 16.10.2020 року № 201-д, в якому відповідач повідомив про неможливість проведення остаточного розрахунку, без повідомлення причин. Беручи до уваги систематичні факти знущання з позивача, та цькування її

посадовими особами ТНУ протягом року, що вкрай негативно відображається на стані

здоров`я позивача, 16.10.2020 р. позивач надіслала Укрпоштою Заяву до ТНУ, в якій

надала згоду на пересилання трудової книжки поштою, що відповідачем

визнано у листі від 19.10.2020 р. № 203-д. Відповідач також надіслав позивачу лист від 05.10.2020 р. № 187-д, яким повідомив, що «після надання до відділу кадрів належним чином листків непрацездатності, будуть виплачені всі належні суми, які виплачуються за час тимчасової непрацездатності згідно законодавства України». Не зважаючи на зазначене, відповідач трудову книжку позивачу не поверну, чим порушує її право на працевлаштування, що є підставою звернення позивача з даним позовом до суду.

20 листопада 2020 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського, треті особи: Національне агентство з питань запобігання корупції, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про витребування трудової книжки та відшкодування моральної шкоди, та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. (а.с. 42-45)

Представник відповідача Таврійського національного університету імені В.І. Вернадськогоскористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений ухвалою суду від 20 листопада 2020 року строк, та згідно змісту письмового відзиву на позовну заяву відповідач заперечує проти позову в повному обсязі та просить в позові відмовити, вказуючи на те, що позивачем 19.11.2020 року поштою отримано копію наказу № 236-к від 15.10.2020 року про внесення змін до наказу від 05.10.2020 року «Про звільнення ОСОБА_1 », відповідно до якого позивача звільнено з посади завідувача кафедри 16.10.2020 року, та позивачем 19.11.2020 року поштою отримано оригінал трудової книжки серії НОМЕР_1 . (а.с. 63-70)

Треті особи Національне агентство з питань запобігання корупції, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не скористались правом подачі письмових пояснень по суті позову.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, приймаючи до уваги письмові заяви сторін щодо предмета спору, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основних свобод, ратифікованої Верховною Радою України 17.07.1997 року, кожний при вирішенні питання про його цивільні права і обов`язки має право на відкритий і справедливий судовий розгляд незалежним і безстороннім судом. Складовою частиною справедливого судочинства є доступ до судової процедури з усіма атрибутами контролю за порушеннями при звільненні з роботи з боку працедавців - власників та керівників господарських товариств, підприємств, установ, організацій.

Статтею 43 Конституції України проголошено право кожної людини на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, які він вільно обирає або на яку вільно погоджується, та закріплено гарантії реалізації права на працю, що включає право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижче від визначеної законом.

Відповідно до ст. 24 Кодексу законів про працю України , трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи.

Працівник не може бути допущенний до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Судом встановлено, що на підставі Контракту № 17/19 від 09 квітня 2019 року ОСОБА_1 прийнято на роботу до Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського, призначено, як обрану за конкурсом, на посаду завідувача кафедри спеціально-правових дисциплін Навчально-наукового гуманітарного інституту Таврійського національного університету імені В.І. Вернадськогона термін з 09 квітня 2019 року по 08 квітня 2024 року. (а.с. 10-11)

29.01.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про заяву ОСОБА_1 про повідомлення про вчинення 28.01.2020 року о 10.40 год. По вул.. Д. Маккейна, 33 в м. Києві у приміщенні будівлі ТНУ, в кабінеті № 217-А, кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 125 КК України з боку ОСОБА_4 (а.с. 20)

Листом Департаменту організації роботи із запобігання та виявлення корупції Національного агентства з питань запобігання корупції від 07.02.2020 року № 20-28/4199/20 повідомлено про прийняття зави ОСОБА_1 про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» директором Навчально-науковому гуманітарному інституту Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського Ілляшком О.О., у зв`язку з цим з 22 жовтня 2019 року ОСОБА_1 набуто статусу викривача. (а.с. 14-15)

Листом Департаменту організації роботи із запобігання та виявлення корупції Національного агентства з питань запобігання корупції від 17.02.2020 року № 20-18/5302/20 повідомлено Навчально-науковому гуманітарному інституту Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського, що завідувач кафедри спеціально-правових дисциплін Інституту ОСОБА_1 є викривачем, наголошено на необхідності безумовного дотримання посадовими особами Інституту Закону України «Про запобігання корупції» та недопущення порушення прав завідувача кафедри спеціально-правових дисциплін Інституту ОСОБА_1 як викривача. (а.с. 12-13)

Листом Департаменту організації роботи із запобігання та виявлення корупції Національного агентства з питань запобігання корупції від 12.03.2020 року № 20-28/9188/20 повідомлено Навчально-науковому гуманітарному інституту Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського про те, що завідувач кафедри спеціально-правових дисциплін Інституту ОСОБА_1 є викривачем, наголошено на необхідності безумовного дотримання посадовими особами Інституту Закону України «Про запобігання корупції» та недопущення порушення прав завідувача кафедри спеціально-правових дисциплін Інституту ОСОБА_1 як викривача. (а.с. 16-17)

Листом Департаменту організації роботи із запобігання та виявлення корупції Національного агентства з питань запобігання корупції від 12.03.2020 року № 20-28/9188/20 повідомлено ОСОБА_1 про те, що у зв`язку із систематичним невиконанням керівництвом Університету законних вимог Національного агентства про надання інформації та документів, 05.08.2020 року Національним агентством внесено припис т.в.о. Міністра освіти і науки України ОСОБА_6 з вимогою провести службове розслідування з метою виявлення причин та умов, що призвели до порушення посадовими особами Університету вимог ч. 4 ст. 12 Закону України «Про запобігання корупції». (а.с. 18-19)

14.09.2020 року на ім`я в.о. ректора Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського ОСОБА_1 подано заяву про розірвання строкового трудового договору-контракту № 17/19 від 09.04.2019 року, укладеного із Університетом; звільнити ОСОБА_1 з роботи за ч. 1 ст. 39 КЗпП України з 14.09.2020 року за порушенням Університетом законодавства про працю, виплатити вихідну допомогу в розмірі не менше тримісячного середнього заробітку, видати належним чином оформлену трудову книжку та здійснити повний розрахунок, згідно ч. 1 ст. 47 КЗпП України, видати копію наказу про звільнення. (а.с. 34)

Листом Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського від 16.09.2020 року № 167-д повідомлено ОСОБА_1 про відсутність підстав для звільнення її з роботи за ч. 1 ст. 39 КЗпП України з 14.09.2020 року за порушенням Університетом законодавства про працю, оскільки Університетом не порушено умов укладеного з ОСОБА_1 Контракту. (а.с. 35-36)

Наказом Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського № 219-к звільнено завідувача кафедри спеціально-правових дисциплін навчально-науковому гуманітарному інституту ОСОБА_1 з роботи 05.10.2020 року згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату працівників, з виплатою вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку, згідно ст. 44 КЗпП України; утримано кошти за 14 календарних днів відпустки, наданої ОСОБА_1 за період роботи з 09.01.2020 року по 08.01.2021 року. (а.с. 23)

Листом Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського від 05.10.2020 року № 187-д повідомлено ОСОБА_1 про виплату всіх належних сум, які виплачуються за час тимчасової непрацездатності, після надання до відділу кадрів належним чином оформлених листків непрацездатності. (а.с. 37)

Листом Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського від 05.10.2020 року № 188-д повідомлено ОСОБА_1 про отримання 16.09.2020 року повідомлення відділу кадрів Університету про перебування ОСОБА_1 на лікарняному та про отримання за допомогою додатку Viber фотокопії листка непрацездатності. Повторно повідомлено про виплату всіх належних сум за час тимчасової непрацездатності, після надання до відділу кадрів належним чином оформленого листка непрацездатності. (а.с. 21)

Листом Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського від 05.10.2020 року № 189-д повідомлено ОСОБА_1 про можливість отримання нею трудової книжки у відділі кадрів Університету в робочий час. (а.с. 24)

Листом Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського від 05.10.2020 року № 190-д у зв`язку зі звільнення ОСОБА_1 з роботи 05.10.2020 року згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України (у зв`язку зі скороченням штату працівників) надіслано ОСОБА_1 копію наказу від 05.10.2020 року № 219-к «Про звільнення ОСОБА_1 », повідомлення про необхідність отримання трудової книжки, розрахунковий лист ОСОБА_1 (а.с. 22)

15.10.2020 року Наказом Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського № 236-к у зв`язку із наданням ОСОБА_1 15.10.2020 року листків непрацездатності: від 16.09.2020 року, від 19.09.2020 року, внесено зміни до п. 1 Наказу від 05.10.2020 року № 219-к «Про звільнення ОСОБА_1 », а саме: змінено дату звільнення з роботи ОСОБА_1 , завідувача кафедри спеціально-правових дисциплін навчально-науковому гуманітарному інституту, у зв`язку зі скороченням штату працівників, п. 1 ст. 40 КЗпП україни, з виплатою вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку, згідно ст. 44 КЗпП України, 05 жовтня 2020 року на 16 жовтня 2020 року. внесено зміни до п. 2 Наказу від 05.10.2020 року № 219-к «Про звільнення ОСОБА_1 », а саме: утримано кошти за 13 календарних днів відпустки, наданої ОСОБА_1 за період роботи з 09.01.2020 року по 08.01.2021 року. (а.с. 75)

15.10.2020 року на ім`я в.о. ректора Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського ОСОБА_1 подано заяву про здійснення розрахунку належних їй виплат при звільненні та про видачу трудової книжки; до заяви долучено два листа непрацездатності Серії АДТ № 178953, серії АДЮ № 910722 (а.с. 25, 26, 27)

Листом Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського від 15.10.2020 року № 198-д запропоновано ОСОБА_1 з`явитись до Університету 16.10.2020 року до 12.30 год. для отримання належним чином оформленої трудової книжки, наказу про звільнення та розрахунок неспірної суми при звільненні. (а.с. 28)

Листом Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського від 15.10.2020 року № 199-д запропоновано ОСОБА_1 надати письмове пояснення та відповідні докази щодо обставин, внаслідок яких ОСОБА_1 отримано невиробничу травму, про що 16.10.2020 року ОСОБА_1 надано запитувані пояснення. (а.с. 29, 30)

16.10.2020 року комісією Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського складено Акти про відсутність ОСОБА_1 на роботі 16.10.2020 року з 08.30 год. до 12.30 год. та з 13.30 год. до 16.15 год. (а.с. 76, 77)

Листом Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського від 16.10.2020 року № 201-д повідомлено ОСОБА_1 про неможливість здійснення з нею остаточного розрахунку при звільненні, у зв`язку із її неявкою 16.10.2020 року на роботу. (а.с. 31)

16.10.2020 року на ім`я в.о. ректора Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського ОСОБА_1 подано заяву про надання нею згоди на пересилання трудової книжки засобами поштового зв`язку. (а.с. 32)

Листом Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського від 19.10.2020 року № 203-д повідомлено ОСОБА_1 про негайне 19.10.2020 року прибуття до Університету та отримати копію наказу про звільнення, трудову книжку та письмово підтвердити поважність причини її відсутності на роботі 16.10.2020 року, 19.10.2020 року. (а.с. 33)

Листом Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського від 04.11.2020 року № 214-д повідомлено ОСОБА_1 про необхідність підтвердити поважність причин відсутності на роботі 16.10.2020 року, отримати копію наказу про звільнення та трудову книжку. (а.с. 78-79, 80, 81)

Листом Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського від 13.11.2020 року № 218-д повідомлено ОСОБА_1 про те, що на її заяву від 16.10.2020 року про направлення трудової книжки поштовим зв`язком, а також на виконання припису ГУ Держпраці у Київській області від 11.11.2020 року, Університет направляє ОСОБА_1 оригінал її трудової книжки серії НОМЕР_1 . Оригінал трудової книжки отримано ОСОБА_1 у відділенні Укрпошти - 19.11.2020 року. (а.с. 82, 83, 84)

У відповідності до частини 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України, однією з підстав для припинення трудового договору є його розірвання з ініціативи власника або уповноваженого ним органу.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, серед іншого, у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 Кодексу законів про працю України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю України та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 (далі - Інструкція № 58), трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються постановою Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27.04.1993 № 301, Інструкцією № 58 та іншими актами законодавства. Так, відповідно до п.4.1 та 4.2 Інструкції №58 власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника.

Якщо письмової згоди на пересилання трудової книжки поштою роботодавець не отримав, то слід керуватися нормами пункту 6.2 Інструкції № 58, відповідно до яких трудові книжки та їх дублікати, що не були одержані працівниками при звільненні, зберігаються протягом двох років у відділі кадрів підприємства окремо від інших трудових книжок працівників, які перебувають на роботі. Після цього строку не затребувані трудові книжки (їх дублікати) зберігаються в архіві підприємства протягом 50 років, а по закінченні зазначеного строку їх можна знищити в установленому порядку.

Згідно з ч.4 ст.235 КЗпП України в разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Отже, для застосування цієї норми права необхідна наявність таких умов: затримка у видачі трудової книжки, вина власника або уповноваженого ним органу у цьому, вимушений прогул, зумовлений затримкою видачі трудової книжки.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, ураховуючи вищенаведені положення трудового законодавства, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для зобов`язати відповідача Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського видати позивачу ОСОБА_1 трудову книжку, - оскільки судом встановлено, що відповідачем здійснено всі передбачені законом дії щодо своєчасної видачі позивачу трудової книжки внаслідок її звільнення з роботи, та позивачем отримано оригінал трудової книжки 19.11.2020 року, що була їй надіслана відповідачем засобами поштового зв`язку на підставі письмової заяви позивача від 16.10.2020 року про надання нею згоди на пересилання трудової книжки засобами поштового зв`язку.

Таким чином, відповідачем дотримано всі вимоги трудового законодавства щодо повернення позивачу трудової книжки при звільненні, що урегульовано Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58.

В частині стягнення моральної шкоди суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 2371 Кодексу законів про працю України передбачено підстави відшкодування роботодавцем моральної шкоди, яку він заподіяв працівнику.

Виходячи з наведеної правової норми під моральною шкодою слід розуміти моральні страждання, втрату нормальних життєвих зв`язків, потребу у додаткових зусиллях для організації свого життя.

Правовідносини, що виникають із заподіяння позадоговірної моральної шкоди, регулюються ст.ст. 23, 1167 Цивільного кодексу України, зі змісту яких випливає, що моральна шкода компенсується лише винною особою.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, за наявності порушень прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Це правило кореспондується зі змістом ст. 2371 Кодексу законів про працю України, яка передбачає відшкодування моральної шкоди працівнику виключно у разі порушення його законних прав, якщо воно призвело до втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагає додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування шкоди визначається законодавством.

Зазначена норма закону містить перелік юридичних фактів, що складають підставу виникнення правовідносин щодо відшкодування власником або уповноваженим ним органом завданої працівнику моральної шкоди.

За змістом вказаного положення закону передумовою для відшкодування працівнику моральної шкоди на підставі ст. 2371 Кодексу законів про працю України є наявність порушення прав працівника у сфері трудових відносин, з урахуванням специфіки об`єкту яких, завдана моральна шкода може бути відшкодована працівнику у вигляді одноразової грошової виплати або в іншій матеріальній формі.

З огляду на вищевикладене, встановивши відсутність порушень з боку відповідача прав позивача щодо порядку видачі трудової книжки, яка позивачем фактично отримана, в розрізі даного спору у суду відсутні правові підстави для відшкодування позивачу моральної шкоди.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського, треті особи: Національне агентство з питань запобігання корупції, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про витребування трудової книжки та відшкодування моральної шкоди, є необґрунтованим та не підлягає задоволенню в повному обсязі.

В порядку ч. 2 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, з огляду на повну відмову у задоволенні позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Керуючись ст. 43 Конституції України, ст.ст. 57, 58, 116, 117, 2371 Кодексу законів про працю України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 6 листопада 1992 року, Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 № 58, ст.ст. 2, 4, 6-13, 82, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського, треті особи: Національне агентство з питань запобігання корупції, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про витребування трудової книжки та відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення даного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 21 грудня 2020 року.

Суддя: В.І. Галаган