Дата документу 27.01.2020
Справа № 334/9596/18
Провадження № 2/334/482/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2020 року Ленінський районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді Баруліної Т.Є.,

при секретарі Сагайдак Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Запоріжгаз» про захист прав споживачів, визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ПАТ «Запоріжгаз» про захист прав споживачів, визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона являється власником квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в зазначеній квартирі проживає разом із своєю сім`єю. Зазначена квартира, забезпечена газопостачанням з режимом використання газу для приготування їжі, при цьому індивідуальний лічильник газу не встановлено.

В 2017 році, представниками газорозподільної компанії ПАТ «Запоріжгаз», з їх власної ініціативи, було установлено у будинку загальнобудинковий лічильник газу. Після прийняття вузла обліку в експлуатацію, з 01 жовтня 2017 року облік спожитого газу у будинку, почав здійснюватись за показниками загальнобудинкового лічильника, на одну зареєстровану особу. Зазначене є несправедливим та не відображає дійсного обсягу газу, спожитого її сім`єю.

Також, загальнобудинковий лічильник газу був встановлений у будинку без згоди правління ОСББ «Перспектива 2016» та самих власників квартир. Свою незгоду власники неодноразово висловлювали на адресу до ПАТ «Запоріжгаз». На загальних зборах ОСББ «Перспектива 2016» від 14.06.2016 співвласниками висловлено свою незгоду на встановлення загальнобудинкового лічильника тазу, про що повідомлено ПАТ «Запоріжгаз» листом від 29.06.2016 №4.

26 листопада 2016 року, було проведено засідання членів правління, ревізійної комісії, представників ОСББ «Перспектива 2016», на яких було прийнято рішення щодо ініціювання звернення власників квартир, які не обладнані індивідуальними лічильниками газу, до ПАТ «Запоріжгаз» із заявами про забезпечення та встановлення індивідуальних лічильників газу за рахунок ПАТ «Запоріжгаз» на підставі статті 6 Закону № 3533-УІ.

Не погоджуючись з вказаними діями 23.10.2018 року позивачка звернулась із Заяву до ПАТ «Запоріжгаз» в якій просила встановити у квартирі індивідуальний лічильників газу. Листом від 25.10.2018 № ZP 01.3-Лв-11856-1018, позивачці було відмовлено у встановленні індивідуального лічильника.

Таким чином, зазначені дії ПАТ «Запоріжгаз», щодо не встановлення індивідуального лічильника газу, ставлять позивача в нерівні умови, в порівнянні із тими споживачами, в помешканнях яких стоять індивідуальні лічильники обліку газу, тим самим не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завдане невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору.

Вважає, що дії відповідача є незаконними, оскільки відповідно до умов Типового договору та Кодексу ГРС визначення фактичного об`єму природного газу спожитого побутовим споживачем повинно здійснюватись за допомогою комерційного лічильника природного газу, який повинен встановлюватись на межі балансової належності квартири позивача, якою є територіально відокремлені стіни.

Позивачка просить визнати незаконними дії відповідача, щодо встановлення загальнобудинкового лічильника обліку природного газу; зобов`язати відповідача у відповідності до вимог Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», встановити у квартирі АДРЕСА_2 індивідуальний лічильник обліку природного газу.

Позивачка у судове засідання не з`явився, надала письмову заяву в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.

Представник відповідача, у судове засідання не з`явився, надав суду відзив на позовну заяву. У відзиві вказується, що вимоги позивача є необґрунтованими і безпідставними. Так, у частині першійстатті 6 Закону «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» не зазначено право на індивідуальний лічильник газу, мова йде саме про обов`язок оператора ГРМ забезпечити встановлення як індивідуальних, так загальнобудинкових лічильників газу, що забезпечить 100% облік спожитого газу населенням.

ПАТ «Запоріжгаз» було розроблено План розвитку газорозподільної системи ПАТ «Запоріжгаз» на 2016 - 2025 роки, який було подано до НКРЕКП на затвердження. Постановою НКРЕКП від 24.03.2016 № 393 (зі змінами) затверджено План розвитку газорозподільної системи ПАТ «Запоріжгаз» на 2016 - 2025 роки та джерела їх фінансування. Перший розділ даного плану становить Інвестиційна програма ПАТ «Запоріжгаз» на 2016 рік, якою передбачено забезпечення населення лічильниках газу до 01.01.2021 року. З урахуванням технічних та економічних чинників визначено заходи з забезпечення лічильниками у спосіб або встановлення індивідуальних або загальнобудинкових лічильників. Відповідно до цієї Інвестиційної програми передбачено встановлення єдиного будинкового вузла обліку (загальнобудинкового лічильника) для забезпечення споживачів категорії населення, незабезпечених лічильниками, що мешкають в багатоквартирному будинку АДРЕСА_3 .

На виконання вищенаведеної Інвестиційної програми відповідно до приймання комерційного вузла обліку газу в експлуатацію від 12.05.2016 року за адресою: АДРЕСА_3 було встановлено загальнобудинковий лічильник та з 01.10.2017р. здійснюється нарахування за спожитий природний газ за загальнобудинковим личільником. В контексті вищевикладеного встановлення індивідуальних лічильників газу, є заходом забезпечення лічильниками газу споживачів категорії населення, поряд з заходом за яким забезпечення лічильниками здійснюється шляхом встановленням загальнобудинкових лічильників газу. В залежності від наявності тих чи інших технічних та економічних чинників Оператор ГРМ у відповідності до своїх повноважень приймає рішення та визначає потребу у запровадженні того чи іншого способу забезпечення лічильниками, дії з чого становлять запровадження заходів передбачених Інвестиційною програмою Плану розвитку газорозподільної системи ПАТ «Запоріжгаз». При цьому реалізація Оператором ГРМ визначених ним заходів з встановлення лічильників, що становить зміст Інвестиційної програми Плану розвитку газорозподільної системи ПАТ «Запоріжгаз» забезпечено заходами регуляторного впливу на споживача і не передбачає права споживача від них відмовитись або впливати на них.

Таким чином, комерційний облік комунальних послуг з постачання та розподілу природного газу може здійснюватись відповідно до загальнобудинкового вузла обліку у разі відсутності у споживача індивідуального вузла обліку. З огляду на зазначене, відповідно до законодавства, що було чинним на момент встановлення будинкового вузла обліку природного газу ПАТЗапоріжгаз мав підстави для встановлення будинкового вузла обліку природного газу за зазначеною адресою. Просить в задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

У відповідності до ч. ч. 5 та 6 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є побутовим споживачем природного газу, а саме споживає газ для приготування їжі за об`єктом споживання квартира АДРЕСА_2 входить у склад об`єднанняспіввласників багатоквартирного будинку «Перспектива 2016».

Також судом встановлено, що відповідач ПАТ «Запоріжгаз» є Оператором ГРМ, виконавцем комунальної послуги, спрямованої на задоволення потреби фізичної особи у забезпеченні газопостачанням.

Загальнобудинковий лічильник газу був встановлений у будинку без згоди правління ОСББ «Перспектива 2016» та самих власників квартир. Свою незгоду вони неодноразово висловлювали на адресу до ПАТ «Запоріжгаз», про що надсилали відповідні заяви.

На загальних зборах ОСББ «Перспектива 2016» від 14.06.2016 року співвласниками висловлено свою незгоду на встановлення загальнобудинкового лічильника газу, про що повідомлено ПАТ «Запоріжгаз» листом від 29.06.2016 року №4.

26 листопада 2016 року, було проведено засідання членів правління, ревізійної комісії, представників ОСББ «Перспектива 2016», на яких було прийнято рішення, щодо ініціювання звернення власників квартир, які не обладнані індивідуальними лічильниками газу, до ПАТ «Запоріжгаз» із заявами про забезпечення та встановлення індивідуальних лічильників газу за рахунок ПАТ «Запоріжгаз» на підставістатті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу».

ПАТ «Запоріжгаз», в своїх листах, не погоджувався з вимогою, щодо встановлення у будинку індивідуальних квартирних лічильників газу, та примусово встановив у будинку загальнобудинковий лічильник.

Взаємини між сторонами регулюються нормамиЦК України,Закону України «Про захист прав споживачів»,Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу».

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів» держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності. Як передбаченост. 21 цього ж Закону, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення.

Як встановлено у судовому засіданні позивач є споживачем природного газу.

Відповідно до ч. 1ст. 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу»фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством.

Частиною 1ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», визначається, що суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується тільки для приготування їжі - до 1 січня 2021 року.

Згідно глави 1 розділу 1 Кодексу газорозподільних систем, затвердженогопостановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 № 2494(далі Кодекс), оператор газорозподільної системи (далі - Оператор ГРМ) суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.

Таким чином, ПАТ «Запоріжгаз» є Оператором ГРМ.

Згідно глави 4 розділу ІХ Кодексу, визначення фактичного об`єму споживання (розподілу/постачання) природного газу (алокації) по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника газу з урахуванням вимог цьогоКодексу та договору.

Для визначення фактичного об`єму споживання (розподілу/постачання) природного газу (алокації) приймаються дані лічильника газу Оператора ГРМ.

У разі відсутності лічильника газу в Оператора ГРМ приймаються дані лічильника газу побутового споживача.

Якщо побутовий споживач за договором розподілу природного газу не забезпечений лічильником газу, фактичний об`єм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу по об`єкту побутового споживача за відповідний календарний місяць визначається за нормами споживання.

Якщо побутовий споживач, який не забезпечений лічильником газу (індивідуальним або загальнобудинковим), відмовляється від його встановлення за рахунок Оператора ГРМ (що підтверджується актом про порушення, складеним відповідно до вимог глави 5 розділу ХІ цього Кодексу), фактичний об`єм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу (алокація) по побутовому споживачу за відповідний календарний місяць визначається за граничними об`ємами споживання природного газу населенням, визначеними у додатку 10 до цьогоКодексу.

Згідно глави 5 розділу ІХ Кодексу, за ініціативи балансоутримувача (управителя) або Оператора ГРМ та за їх рахунок в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків (гуртожитків), мешканці яких в повному обсязі чи частково розраховуються за нормами споживання, або для цілей складання загального балансу споживання природного газу може бути організований та встановлений загальнобудинковий вузол обліку природного газу.

Балансоутримувач (управитель) не може відмовити Оператору ГРМ в організації та встановленні загальнобудинкового вузла обліку природного газу, якщо ці заходи здійснюються за рахунок Оператора ГРМ.

Разом з тим, відповідно до розділу ІІІ п.5.1 Кодексу ГРС межа балансової належності та експлуатаційної відповідальності між Оператором ГРМ та споживачем (суміжним суб`єктом ринку природного газу) визначається в акті розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін, що є невід`ємною частиною договору розподілу природного газу (або у передбачених цим Кодексом випадках технічній угоді про умови приймання-передачі газу ГРМ).

Акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін в обов`язковому порядку має містити схему газопроводів з визначенням на них межі балансової належності, точки вимірювання (місця встановлення вузла обліку) та напрямів потоків природного газу.

За відсутності акта розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін за об`єктами суміжних суб`єктів ринку природного газу (включаючи споживачів) Оператор ГРМ, до/через ГРМ якого підключені зазначені об`єкти, зобов`язаний в установлені законодавством строки здійснити заходи з укладання з їх власниками акта розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін.

Власники (балансоутримувачі, управителі, інші особи), на балансі чи в управлінні яких знаходяться багатоквартирні будинки чи гуртожитки (незалежно від того, є вони споживачами природного газу чи ні), укладають з Оператором ГРМ, до об`єктів газорозподільної системи якого підключені зазначені будинки/гуртожитки, акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін відносно їх внутрішньобудинкових систем газопостачання.

Однак, ПАТ «Запоріжгаз» та ОСББ «Перспектива 2016» не було укладено акту розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін. Таким чином, не була визначена межа балансової належності (точка приймання-передачі природного газу) та точка вимірювання відносно будинку АДРЕСА_3 .

Згідно до п.1 Глави 4 Розділу Х Кодексу ГРС первинне обстеження вузла обліку на можливість його використання як комерційного здійснюється представниками Оператора ГРМ перед пуском природного газу (що здійснюється в рамках заходів з приєднання до ГРМ, або реконструкції комерційного вузла обліку, або переукладання договору) у точці вимірювання з новим споживачем в присутності безпосереднього споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу).

Відповідно до п.7 Глави 4 Розділу Х Кодексу ГРС, одразу після встановлення повіреного ЗВТ (або його повірки на місці встановлення) Оператор ГРМ забезпечує пломбування встановленого (повіреногона місці) ЗВТ та складає акт про пломбування, який має бути підписаний споживачем. Перед пломбуванням ЗВТ Оператор ГРМ має право за власний рахунок та з використанням еталонних або зразкових (контрольних) ЗВТ перевірити похибку вимірювання встановленого ЗВТ та/або всього комерційного ВОГ.

Таким чином дії ПАТ «Запоріжгаз», щодо встановлення загальнобудинкового вузла обліку відбувалось у порушення діючих норм законодавства.

Щодо зобов`язання відповідача у відповідності до вимогЗакону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», Кодексу ГРС встановити по об`єкту побутового споживача у квартирі АДРЕСА_2 , індивідуальний лічильник обліку природного газу (комерційний вузол обліку), суд зазначає наступне.

За положеннями постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 28 грудня 2011 року № 150 «Про встановлення тарифу на транспортування природного газу та про встановлення тарифу на послуги з розподілу природного газу» (з 2011 року по 31 травня 2017 року) до структури тарифу було включено вартість витрат на встановлення лічильників газу населенню за кожні поставлені (розподілені) 1000 куб. м природного газу.

Згідно з додатком № 1 до вказаної постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, в структурі тарифу затверджено витрати на встановлення лічильників газу населенню за поставлені 1000 куб. м природного газу, які становили 6,96 грн., а згідно з додатком № 1 до постанови від 27 вересня 2016 року № 1625 у структурі тарифу витрати на встановлення індивідуальних лічильників газу населенню за розподілені 1000 куб. м становлять 25,20 грн.

Не встановлення відповідачем індивідуального лічильника позивачу з посиланням на те, що кошти на встановлення індивідуального лічильника в кожній квартирі Планом розвитку газорозподільної системи «Запоріжгаз», щодо зазначеного будинку 6 не передбачено суперечить вимогам законодавства, порушує права позивача. З урахуванням вимогстатті 5 Закону України «Про захист прав споживачів»,статті 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»волевиявлення позивача на встановлення індивідуального лічильника газу не може бути порушеним.

Таким чином, дії відповідача, щодо відмови у встановленні індивідуального лічильника газу є незаконними, а задоволення вимог позивача, щодо зобов`язання відповідача встановити індивідуальний лічильник обліку природного газу буде відповідати зазначеній державній політиці у сфері житлово-комунальних послуг, забезпечить раціональне використання ресурсів та рівні можливості для позивачів з отримання послуги по газопостачанню; встановлення позивачам індивідуальних лічильників забезпечить оплату кожним з них саме того об`єму газу, який ним спожитий, що буде відповідати такому завданню цивільного законодавства, як справедливість.

Також суд зазначає, що відповідно до частини першоїстатті 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», згідно з якою фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством.

Таким чином, саме на відповідача покладений обов`язок встановлення лічильників газу, лише він повинен вживати заходів щодо залучення інших джерел фінансування цих робіт і покладання такого обов`язку на споживачів є неправомірним.

Отже, обраний позивачем спосіб захисту суд вважає таким, що відповідає вимогамстатті 16 ЦК України.

Відповідно достатті 2 ЦПК Українизавданнями цивільного судочинства є, зокрема, справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (стаття 5 ЦПК України).

Відповідні правовідносини були предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду у постанові від 07 листопада 2018 року (справа №214/2435/17, провадження №14-347цс18).

Велика Палата Верховного Суду у вищезазначеній постанові дійшла висновку, що відмова відповідача встановити індивідуальні лічильники позивачам суперечить вимогам законодавства, порушує права позивачів. З урахуванням вимог статті 5 Закону № 1023- ХII,статті 2 Закону № 1875-IVволевиявлення позивачів на встановлення індивідуальних лічильників газу не може бути порушеним. Саме на відповідача покладений обов`язок встановлення лічильників газу, лише він повинен вживати заходів щодо залучення інших джерел фінансування цих робіт і покладання такого обов`язку не споживачів є неправомірним.

Зі змістустатті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу»вбачається обов`язок встановлення відповідними суб`єктами господарювання - газорозподільними організаціями лічильників для такої категорії споживачів природного газу, як населення у вигляді приладів обліку природного газу, що дозволяють визначати обсяги споживання газу кожним окремим споживачем. При цьому таких споживачів не зобов`язано відшукувати джерела фінансування вказаних приладів та робіт, оскільки відповідне фінансування уже закладено у тариф на оплату спожитого газу та визначає обов`язок газорозподільної організації встановити саме квартирні прилади обліку газу в багатоквартирному будинку.

Оскільки позивач сплачував за газопостачання за встановленими тарифами, в яких були передбачені витрати на встановлення лічильників газу, у тому числі безпосередньо індивідуальних, то відповідач зобов`язаний надавати послуги, які оплачені позивачем, та відповідно до частини першої України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» зобов`язаний забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах, у яких газ використовується тільки для приготування їжі, - до 1січня 2021 року (із змінами, внесеними згідно ізЗаконом № 2260-VIII від 21.12.2017).

Враховуючи те, що на вимогу споживача відповідач ПАТ «Запоріжгаз» у відповідності до вимогстатті 6 Закону № 3533-VI не забезпечило встановлення індивідуального лічильнику газу, суд прийщов до висновку, що встановлення загальнобудинкового вузла обліку газу без погодження із позивачем та нарахування вартості спожитого газу на підставі показників загальнобудинкового вузла обліку газу безпосередньо порушують права позивача, оскільки в процесі обліку спожитого газу не відображається фактичне споживання газу кожним окремо споживачем багатоквартирного будинку, у квартирі якого відсутній лічильник, що призводить до нарахування вартості споживання газу, який насправді не використовувався споживачем. Внаслідок бездіяльності ПАТ«Запоріжгаз» споживачі газу поставлені у нерівне становище.

Враховуючи вище викладене, позовні вимоги про визнання дій відповідача, щодо відмови у встановленні у квартирі позивача індивідуального лічильника газу неправомірними та зобов`язання відповідача у відповідності до вимогЗакону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», Кодексу ГРС встановити по об`єкту побутового споживача у квартирі АДРЕСА_2 , індивідуальний лічильник обліку природного газу (комерційний вузол обліку) підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, з огляду на задоволення позовних вимог, керуючисьст. 144 ЦПК Українисуд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1409 грн. 60 коп., у відповідності до Закону України «Про судовий збір», за дві вимоги немайнового характеру.

Керуючись ст. 10, 12, 13, 18, 76, 81, 83, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправними дії Публічного акціонерного товариства «Запоріжгаз» () щодо відмови споживачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1 ) у встановленні індивідуального лічильника газу у квартирі АДРЕСА_4 .

Зобов`язати Публічне акціонерне товариство «Запоріжгаз» () встановити у квартирі, яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Дегтярьова, буд. 6, кв. 48, яка належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на праві приватної власності, індивідуальний лічильник обліку природного газу.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Запоріжгаз» (69035, м. Запоріжжя, вул. Заводська 7, ) на користь держави судовий збір у розмірі 1409 (одна тисяча чотириста дев`ять) гривень 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Баруліна Т. Є.