Ухвала

30 січня 2020 року

м. Київ

справа № 159/2606/19

провадження № 61-1624ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Крата В. І. розглянув касаційну скаргу управління соціального захисту населення виконавчого комітету Ковельської міської ради на постанову Волинського апеляційного суду від 09 грудня 2019 року у справі за позовом заступника керівника Ковельської місцевої прокуратури Волинської області в інтересах держави в особі Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Ковельської міської ради до ОСОБА_1 про повернення безпідставно отриманої державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що у травні 2019 року заступник керівника Ковельської місцевої прокуратури Волинської області в інтересах держави в особі Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Ковельської міської ради звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про повернення безпідставно отриманої державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям у розмірі 22 923,91 грн.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 вересня 2019 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави в особі Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Ковельської міської ради 22 923,91 грн, як надмірно виплачену суму державної допомоги малозабезпеченим сім`ям. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Волинського апеляційного суду від 09 грудня 2019 року рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 вересня 2019 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

16 січня 2020 року засобами поштового зв`язку управління соціального захисту населення виконавчого комітету Ковельської міської ради Волинської області подало до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Волинського апеляційного суду від 09 грудня 2019 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, і просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої, частини дев`ятої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ціна позову у справі № 159/2606/19 становить 22 923/91 грн та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тобто справа № 159/2606/19 є малозначною у силу вимог закону.

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Вказівка в резолютивній частині постанови Волинського апеляційного суду від 09 грудня 2019 року про можливість її оскарження до Верховного Суду не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржені рішення ухвалені у малозначній справі.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховною Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, оскаржене рішення ухвалене у малозначній справі, ціна позову в якій не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга управління соціального захисту населення виконавчого комітету Ковельської міської ради подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити управлінню соціального захисту населення виконавчого комітету Ковельської міської ради у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на постанову Волинського апеляційного суду від 09 грудня 2019 року у справі за позовом заступника керівника Ковельської місцевої прокуратури Волинської області в інтересах держави в особі Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Ковельської міської ради Волинської області до ОСОБА_1 про повернення безпідставно отриманої державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Крат