Справа № 2-4283/09
Провадження № 4-с/638/43/20
У Х В А Л А

іменем України

30 січня 2020 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі

головуючого судді Штих Т.В.

за участі секретаря Бадран В.Р.,

розглянувши скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Ковтун Андрія Анатолійовича та начальника Шевченківського відділу ДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області Фоменко Ірини Миколаївни щодо бездіяльності,-

встановив:

Скаржник звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з вказаною скаргою дії державного виконавця Ковтун Андрія Анатолійовича та начальника Шевченківського відділу ДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області Фоменко Ірини Миколаївни щодо бездіяльності.

Вказана скарга неодноразово уточнювалась.

Також скаржник зазначав, що до виконавчої служби, скаржником було направлено заяву про примусове виконання рішення з виконавчим листом 2-4283/09 від 27 травня 2009 року. Скаржник вказував, що 24.04.2018 р. відповідачем винесено постанову про закриття провадження та направлення вказаного виконавчого листа 01.03.2016 року до Ленінського ВДВС ХМУЮ. У подальшому з`ясувалось, що вказаний виконавчий лист не направлявся за вказаною адресою. Було отримано дублікат вказаного виконавчого листа, відповідно до ухвали Дзержинського районного суду міста Харкова від 25 квітня 2018 року. Заявник стверджує, що йому надавалась постійно не достовірна інформація, рішення суду не виконане.

Державний виконавець ковтун А.А. надав до суду відзив, де проти скарги заперечував, надала до суду додаткові докази, в яких посилалась на те, що керуючись статтею 36 Закону України «Про виконавче провадження» була винесена постанова про розшук майна боржника, також було складено постанову про опис та арешт майна (коштів боржника), неодноразово здійснено вихід на місце проживання боржника за виконавчим провадженням та проведені інші дії, спрямовані на виконання вказаного рішення.

До суду надано супровідний листа та наказ Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 04 жовтня 2018 року № 1830/12 щодо звільнення ОСОБА_2 з посади державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Харкова.

У судовому засіданні представник заявника- адвокат Горелик О.В. наполягала на задоволенні вимог скарги.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у ній докази на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, давши належну оцінку позиції сторін, викладеній у відзиві та заявах, приходить до висновку, що в задоволенні скарги слід відмовити виходячи з наступних підстав.

У відповідності до ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За змістом ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд зокрема вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати.

Статтями 12, 13, 77 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити докази, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів.

За змістом статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно ст. 10-13 ЦПК України - суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Відповідно до ст. 77-80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 27.05.2009 року у справі № 2-4283/09 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу позов задоволено. Стягнуто на користь ОСОБА_1 суму у розмірі 1656477 гривен 60 копійок.

24 лютого 2016 року відповідачем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та направлення вказаного виконавчого листа до Ленінського ВДВС ХМУЮ.

Відповідно до ухвали Дзержинського районного суду від 25 квітня 2018 року видано дублікат вказаного виконавчого листа.

Також скаржник зазначав, що відповідач не в повному обсязі виконав роботу щодо пошуку майна та коштів заінтересованій особи. рішення не виконане.

Державним виконавцем Чирва О.А., 16.10.2011 ухвалена постанова про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вищезазначеного виконавчого документу.

Державним виконавцем відповідно до ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» ухвалена постанова про розшук майна боржника, витребувана інформація про пенсійні виплати, номери рахунків, відкритих на і`мя боржника, джерел доходів боржника, інформації про місце роботи, інформаційні довідки про нерухоме майно боржника, витяг з реєстру обтяжень,, витребувані дані з прикордонної служби України, звернуто стягнення на доходи боржника, вчинено виходи за місцем мешкання боржника, відповідно до постанови від 04 червня 2018 року накладено арешт на майно боржника, оголошено в розшук автомобіль, розглянете подання щодо притягнення боржника до кримінальної відповідальності.

Відповідно до розпоряджень, грошові кошти за вказаним виконавчим провадженням частково перераховані стягувачу.

Відповідно до ч. 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Відповідно до ч. 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна.

Таким чином, у зв`язку з відсутністю у боржника заінтересованої особи рахунків у банках та інших фінансових установах України, з метою примусового виконання рішення, стягнення за виконавчим документом має бути звернено на рухоме майно боржника.

На даний час виконавче провадження не закрите, виконання рішення триває, іншої інформації суду не надано.

З наведених вище підстав, скарга не підлягає задоволенню, на підставі того, що в процесі проведення виконавчих дій, державним виконавцем та начальником відділу державної виконавчої служби міста Харкова було дотримано всіх вимог, що передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Керуючись ст.ст.258,259 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Ковтун Андрія Анатолійовича та начальника Шевченківського відділу ДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області Фоменко Ірини Миколаївни щодо бездіяльності залишити без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 15-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

У випадку, якщо ухвала була постановлена за відсутності особи в той же самий строк з моменту отримання вказаної ухвали.

Суддя Т.В. Штих.