У Х В А Л А

Справа №338/1112/19

Провадження № 4-с/338/4/20

21 грудня 2020 року селище Богородчани Суддя Богородчанського районного суду Івано-Франківської області Рибка Л.Я., ознайомившись зі скаргою ОСОБА_1 на постанову головного державного виконавця Богородчанського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) від 10 грудня 2020 року про накладення арешту на майно боржника,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 за допомогою системи "Електронний суд" звернувся до суду зі скаргою, в якій просить скасувати постанову головного державного виконавця Богородчанського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ)Гаєвського В.В. від 10 грудня 2020 року про накладення арешту на майно боржника ОСОБА_3 та зняти арешт з коштів.

Вивчивши подану скаргу та додані до неї документи, приходжу до висновку, що скаргу слід повернути з наступних підстав.

Статтею 447 ЦПК України не врегульовано вимоги щодо форми та змісту скарги.

В той же час, відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26 грудня 2003 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження", скарги, заяви, подання мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК України.

Також, згідно з п. 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК.

Таким чином, виходячи з приписів ч. 9 ст. 10 ЦПК України щодо застосування судом закону за аналогією, вимоги до скарги, що подається в порядку, передбаченому ст. 447 ЦПК України, визначаються загальними нормами, зокрема, ст. 175, 177 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна бути підписана позивачем, його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Згідно з ч. 7 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 62 ЦПК України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: 1) довіреністю фізичної або юридичної особи; 2) свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна.

Довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або, у встановлених законом випадках, іншою особою.

Частиною 7 ст. 62 ЦПК України передбачено, що у разі подання представником заяви по суті справи в електронній формі він може додати до неї довіреність або ордер в електронній формі, підписані електронним цифровим підписом відповідно до Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

Згідно з ч. 8 ст. 43 ЦПК України, якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи.

Шляхом формування, підписання та направлення до підсистеми електронного доручення, встановленої адміністратором форми (з правом передоручення або без такого права), особа, що зареєструвала електронний кабінет, може уповноважити представника (іншу фізичну особу, що має зареєстрований електронний кабінет) на подання документів від свого імені або від імені довірителя по судовій справі, судовому провадженню або зверненню. Електронні доручення, що підтверджують повноваження підписанта автоматично додаються підсистемою до кожного документу, ним відправленого (пункт 9 розділу ХІ Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30).

Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року в справі № 9901/939/18, звернення до суду з використанням правничої допомоги інших осіб, зокрема адвоката, при реалізації права на справедливий суд передбачає надання до суду належних доказів дійсної волі особи, що є учасником справи, на уповноваження іншої особи на право надання правничої допомоги. Такі докази повинні виключати будь-які сумніви стосовно справжності та чинності такого уповноваження на момент вчинення певної процесуальної дії (докази подаються в оригіналі або у формі копії, якісно оформленої особою, що є учасником справи, із зазначенням назви судового органу, у якому надається правова допомога позивачу), а також стосовно охоплення такої дії дійсним колом повноважень представника, делегованих йому особою, що реалізує право на справедливий суд. Представник повинен демонструвати повагу до суду, підтверджуючи наявність повноважень на представництво, а також не позбавляти довірителя права знати про дії представника.

Скарга від 16 грудня 2020 року та довіреність від 14 грудня 2019 року сформовані в системі "Електронний суд" в електронному кабінеті ОСОБА_2 , скріплені його електронним цифровим підписом та не містять будь-яких даних щодо підпису ОСОБА_3 , отже його повноваження на подання процесуальних документів від імені останнього не підтверджено належним чином.

Згідно зі ст. 131-2 Конституції України виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення. Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

В силу ст. 19 ЦПК України вказана справа не є малозначною, скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення не розглядаються в порядку спрощеного позовного провадження, отже представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч. 1 ст. 60 ЦПК України).

Документи, які б свідчили, що ОСОБА_2 є адвокатом, у матеріалах справи відсутні, як і відсутня довіреність ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_2 , яка б відповідала вимогам статті 62 ЦПК України.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України заява повертається у випадках, коли таку подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано;

Враховуючи відсутність у ОСОБА_2 повноважень на підписання скарги від імені ОСОБА_3 , таку скаргу слід повернути особі, яка її подала.

На підставі наведеного, керуючись ст. 183, 260 ЦПК України,

п о с т а н о в и л а:

Скаргу ОСОБА_2 на постанову головного державного виконавця Богородчанського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) від 10 грудня 2020 року про накладення арешту на майно боржника повернути ОСОБА_2 .

Роз`яснити, що повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення через Богородчанський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя Л.Я. Рибка