Ухвала

22 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 596/1954/19

провадження № 61-18713 ск 20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Скакуна Олексія Кириловича на рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 29 липня 2020 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 09 листопада 2020 року у справі

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод

у користуванні будинком, зняття з реєстрації та виселення,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області

від 29 липня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні будинком, зняття

з реєстрації та виселення, відмовлено.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 13 листопада

2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 29 липня

2020 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про передачу ключів від будинку

АДРЕСА_1 та зобов`язання не чинити перешкод в користуванні будинком скасовано.

Зобов`язано ОСОБА_2 та ОСОБА_3 передати ОСОБА_1 ключі від будинку АДРЕСА_1 і не чинити перешкод в користуванні будинком.

У іншій частині рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 29 липня 2020 року залишено без змін.

14 грудня 2020 року представник ОСОБА_1 - адвокат Скакун О. К. засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на Гусятинського районного суду Тернопільської області

від 29 липня 2020 року та постанову Тернопільського апеляційного суду

від 09 листопада 2020 року (надійшла до суду 17 грудня 2020 року), в якій просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження

з огляду на наступне.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення

від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права

у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Скакуна О. К. не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Так, у касаційній скарзі заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надати суду уточнену редакцію касаційної скарги з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження, передбачену (передбачені) частиною другою статті 389 ЦПК України та надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Також касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду, оскільки у порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі .

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України від 08 липня 2011 року «Про судовий збір», який набрав чинності

01 листопада 2011 року. При цьому з 15 грудня 2017 року набули чинності зміни до вказаного Закону України щодо сплати судового збору на підставі Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом у листопаді 2019 року.

Станом на 01 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 1 921,00 грн.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до суду касаційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

При подачі позову до суду першої інстанції ОСОБА_1 заявила три окремі позовні вимоги немайнового характеру, а саме: усунути перешкоди

у користуванні житлом шляхом виселення відповідачів; зобов`язати відповідачів передати ключі від будинку АДРЕСА_1 і не чинити перешкод у користуванні; зняти з реєстрації ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Заявнику необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги

у розмірі 4 610,40 грн (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01 січня 2019 року становить 768,40 грн; судовий збір за подачу касаційної скарги: (768,40*3)*200%=4 610,40 грн).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду

у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК

у Печер.р-ні/Печерс. р-н/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, номер рахунку отримувача (стандарт ІВАN): UA0026007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055»).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки не дотримано вимоги частини третьої статті 392 ЦПК України.

Так, згідно із частиною третьою статті 392 ЦПК України касаційна скарга підписується особою, яка її подає, або представником такої особи.

До касаційної скарги, поданої представником, повинна бути додана довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника.

Як убачається із матеріалів касаційного провадження, касаційна скарга підписана представником Скакуном О. К. , який надав ордер серії ТР

№ 061988 на надання правової допомоги, проте в ордері не вказано щодо обмежень прав адвоката, при цьому не надано договір про надання правової допомоги чи витягу з такого договору.

Також касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду у зв`язку з тим, що порушено вимоги пункту другого частини другої статті 392 ЦПК України, а саме: дані заявника вказані не в повній мірі (адреса, поштовий індекс, реєстраційний номер облікової картки платника податків, номер і серія паспорта, номери засобів зв`язку та адреса електронної пошти, за наявності)

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, статтями 4, 6 Закону України «Про судовий збір», Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Скакуна Олексія Кириловича на рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 29 липня 2020 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 09 листопада 2020 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали до 21 січня 2021 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Коломієць