Справа № 226/2429/20

ЄУН № 226/2429/20
Провадження № 2/226/858/2020
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2020 року Димитровський міський суд Донецької області в складі:

головуючого судді Клепка Л.І.,

при секретарі Тіссен О.В.,

розглянувши в заочному судовому засіданні в залі суду в місті Мирноград Донецької області в порядку спрощеного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Охоронна компанія «Преміум охорона» про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,-

В С Т А Н О В И В:

07.10.2020року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Охоронна компанія «Преміум охорона» про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування вимог зазначив, що в період з 01.10.2018 року по 31.03.2020 року він перебував у трудових відносинах з відповідачем. Наказом №38-3 від 27.03.2020 року на підставі ст.36 КЗпП його було звільнено з роботи з 31.03.2020 року за угодою сторін. При звільненні з роботи відповідач не здійснив з ним остаточного розрахунку та не виплатив йому заборгованість із заробітної плати, розмір якої становить 31193,42 грн. Посилаючись на порушення відповідачем вимог трудового законодавства, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь вказану суму заборгованості та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.04.2020 року по 07.10.2020 року в сумі 56555,20 грн., виходячи з середньоденного заробітку в розмірі 435,04 грн., та покласти на відповідача понесені ним судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 840,80 грн., сплаченого при зверненні до суду.

Встановивши характер спірних правовідносин, дослідивши надані суду докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з такого.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 в період з 01.10.2018 року по 31.03.2020 року перебував у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Охоронна компанія «Преміум охорона», юридична адреса якого: м.Київ, вул.Олени Теліги,б.41, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Наказом №38-3 від 27.03.2020 року на підставі ст.36 КЗпП позивача було звільнено з роботи з 31.03.2020 року за угодою сторін, що підтверджується записами його трудової книжки (а.с.7-8).

10.09.2020 року ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «Охоронна компанія «Преміум охорона» з заявою про виплату йому заборгованості по заробітній платі та надання довідок про розмір заборгованості із заробітної плати та середньоденного заробітку (а.с.9,10,11).

Як свідчать додані позивачем до позовної заяви докази, його заява, направлена рекомендованою поштовою кореспонденцією, відповідачем не отримана і повернута відправнику 07.10.2020року.

Згідно відомостей з реєстру за формою ОК-5 вбачається, що ОСОБА_1 у січні 2020 року за 31 календарний день нараховано 9306,23 грн., у лютому 2020 року за 29 календарних днів нараховано 8530,41 грн., у березні 2020 року за 31 календарний день нараховано 13356,78 грн., а всього - 31193,42 грн. (а.с.12-15). Інших доказів на підтвердження нарахування та заборгованості з виплати позивачу заробітної плати суду не надано.

Відповідно до наданої позивачем виписки по особовому рахунку, відкритому у АБ «Укргазбанк», позивачу в 2020 році відповідачем двічі перераховувалася заробітна плата: 11.02.2020 року в сумі 3309,39 грн. та 08.04.2020 року в сумі 3309,39грн., а всього було перераховано 6618,78 грн. (а.с.37), отже невиплачена заборгованість з заробітної плати становить 24574,64грн. (31193,42 6618,78).

Відповідно до статті 3 Кодексу законів про працю України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються нормами трудового законодавства.

За змістом вимог Закону України «Про оплату праці» основна заробітна плата працівника - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки).

Право позивача на своєчасне отримання розрахунку при звільненні передбачене ст. 115, 116 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці».

Відповідно до ч.1 ст.47, ч. 1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми повинні бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Як встановлено судом з аналізу довідки форми ОК-5, отриманої з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України, позивач у березні 2020року відпрацював повний місяць, що підтверджує його доводи про те, що в день звільнення 31.03.2020 року він перебував на роботі.

Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст.27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ від 08.02.1995 року №100.

Згідно абз.3 п.2 зазначеного Порядку середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують звільненню.

Відповідно до п.5 Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати, при цьому нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період (п.8 Порядку).

Згідно встановлених судом обставин, позивач звільнився з роботи 31.03.2020року, отже для здійснення розрахунку його середньоденного заробітку повинна братися його заробітна плата за січень та лютий 2020року, яка відповідно до довідки форми ОК-5 за січень 2020року становить 9306,23грн., а за лютий 8530,41грн. З урахуванням того, що кількість робочих днів у січні 2020року становить 21 робочий день, а у лютому 20, середньоденний заробіток позивача становить 435,04 грн. (9306,23+8530,41) : 41 робочий день) (а.с.12-15). Таким чином, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.04.2020 по 07.10.2002року, що становить 130 робочих днів, становить 56555,20грн. (435,04грн. х130днів).

Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст.116 цього Кодексу, тобто відшкодування, передбачене ст.117 КЗпП України, має компенсаційний характер.

Згідно рішення Конституційного Суду України №3-рп/2012 від 25.01.2012року (справа № 1-11/2012), одним із елементів верховенства права є принцип пропорційності, який у сфері соціального захисту означає, зокрема, що заходи, передбачені в нормативно-правових актах, повинні спрямовуватися на досягнення легітимної мети та мають бути співмірними із нею. Виходячи з цього, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП. Зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП, необхідно враховувати: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення, період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум.

Як встановлено судом, позивач припинив трудові відносини з відповідачем 31.03.2020року. Заборгованість з заробітної плати, не виплачена йому на час звільнення складається з заробітної плати за три місяці, що становило 31193,42 грн., частина заборгованості була виплачена відповідачем добровільно. Залишок несплаченої заборгованості становить 24574,64грн. Звернувся позивач до суду з питання стягнення заборгованості з заробітної плати в жовтні 2020року, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні просить стягнути в розмірі 56555,20грн., що на думку суду є неспівмірним з розміром прострочених виплат, не відповідає критеріям розумності і справедливості, так як може унеможливити виконання роботодавцем певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати іншим працівникам. Зазначене узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц (провадження № 14-623цс18) та правовою позицією Верховного Суду в постанові від 17 березня 2020 року провадження № № 61-25562св18 справа № 569/6583/16-ц.

Приймаючи до уваги наведене, суд вважає за можливе зменшити розмір відшкодування, яке підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за несвоєчасне проведення з ним остаточного розрахунку, до 15000 грн., що на думку суду сприятиме досягненню справедливого балансу між захистом прав працівника та додержанням принципів справедливості і співмірності у трудових відносинах.

Вирішуючи питання судових витрат в порядку ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно задоволених вимог в розмірі 223 грн.

На підставі ст.ст.116, 117, 237-1 КЗпП України, керуючись ст.ст. 2,5,12,13,259,263-265,352,354,355 Цивільного процесуального Кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Охоронна компанія «Преміум охорона» про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Охоронна компанія «Преміум охорона», (), місце розташування: 04086, м.Київ, вул.Олени Теліги, буд.41, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (податковий номер НОМЕР_1 ), зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , заборгованість із заробітної плати в розмірі 24574 (двадцять чотири тисячі п`ятсот сімдесят чотири) грн. 64 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 15000 (п`ятнадцять тисяч) грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Охоронна компанія «Преміум охорона» на користь позивача судовий збір в розмірі 223 (двісті двадцять три) грн.

Рішення в частині стягнення заробітної плати підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Л.І.Клепка