Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/1186/19

23 січня 2020 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого-судді: Битківського Л.М.,

секретар Дякун М.В.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 ,

позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Богородчани справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ПрАТ «ПРОСТО-страхування» про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідач про відшкодування матеріальної шкоди у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою. Заявлені вимоги мотивував тим, що 17.01.2019 року в м.Івано-Франківську відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю ОСОБА_3 , який керував транспортним засобом марки «Volkswagen Passat» р.н.з. PGO НОМЕР_1 реєстрації Республіки Польща та автомобіля «Volkswagen Caddy» р.н.з. НОМЕР_2 під його керуванням, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Відповідно до постанови судді Івано-Франківського міського суду від 13.02.2019 року ОСОБА_3 визнаний винним у порушенні ПДР, що спричинило дорожньо-транспортну пригоду і був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП України.

Згідно звіту про оцінку транспортного засобу від 28.01.2019 року вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових КТЗ «Volkswagen Caddy» р.н.з. НОМЕР_2 визначена експертом у сумі 131391,89 грн.

За договором добровільного страхування наземних транспортних засобів PVP.S №1803449 від 09.11.2018 року, що був укладений ним та ПрАТ «ПРОСТО-страхування», страховою компанією було виплачена на його користь сума страхового відшкодування 76651 грн.

Різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою становить 54739,99 грн. (131391,89 76651,9 =54739,99) Вказані кошти просив стягнути на відшкодування спричиненої майнової шкоди.

Крім того, зазначив, що внаслідок ДТП зазнав моральної шкоди, яку оцінив у розмірі 30000 грн. Однак, враховуючи, що відповідачем було добровільно сплачено на її відшкодування 10000 грн., то вимог про стягнення моральної шкоди не ставив.

В ході судового розгляду позивач та представник позивача заявлені вимоги підтримали з викладених у позові підстав.

Відповідач подав суду письмовий відзив у якому заявлені вимоги заперечив. Вказав, що згідно звіту про оцінку колісного транспортного засобу від 28.01.2019 року, на який посилається позивач, ринкова вартість належного йому транспортного засобу визначена у сумі 180631,9 грн., вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу 131391,89 грн., а вартість відновлювального ремонту без урахування коефіцієнта фізичного зносу 351760,01 грн. Виходячи з того, що вартість відновлювального ремонту була вищою від ринкової вартості, то страховиком здійснено відшкодування вартості КТЗ за мінусом вартості придатних його залишків, які визначаються за результатами торгів. За результатами таких торгів страховик повідомив позивача, що йому може бути відшкодовано повну ринкову вартість автомобіля, однак позивач від даної пропозиції відмовився. У зв`язку з цим, ПрАТ «Просто-страхування» було здійснено відшкодування позивачу 76651,90 грн. як різницю між ринковою вартістю автомобіля (180631,90 грн.) та вартістю придатних залишків КТЗ у сумі 103980 грн.

Надалі, за позовом ПрАТ «Просто страхування» ним добровільно відшкодовано понесені страховиком витрати на виплату страхового відшкодування у сумі 76651,90 грн. Крім того, добровільно сплачено 10000 грн. на відшкодування заподіяної матеріальної та моральної шкоди, що підтверджено розпискою від 20.03.2019 року. За таких обставин позовні вимоги просив відхилити.

В судовому засіданні відповідач підтримав позицію, викладену у відзиві.

Представник ПрАТ «Просто-страхування», яке за клопотанням відповідача було залучено до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, в судове засідання не з`явився, відзиву на позов та жодних заяв і клопотань суду не подав.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, відповідача, дослідивши письмові докази, подані сторонами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити.

Судом встановлено, що 17 січня 2019 року о 09 год. ОСОБА_3 , який керував транспортним засобом марки «Volkswagen Passat» р.н.з. PGO НОМЕР_1 реєстрації Республіки Польща, рухаючись по вул. Крихівецькій в м.Івано-Франківську, не врахував дорожньої обстановки, не впорався з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з автомобілем «Volkswagen Caddy» р.н.з. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 . В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою судді Івано-Франківського міського суду від 13.02.2019 року ОСОБА_3 притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП України.

Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанова суду у питанні, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

З урахуванням викладеного суд вважає вину відповідача ОСОБА_3 у ДТП доведеною, оскільки він допустив порушення вимог Правил дорожнього руху, що перебували у причинному зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, що підтверджено судовим рішенням.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень ч.1 та 2 ст.509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, установлених ст.11 цього кодексу.

За загальним правилом, відповідальність несе особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч.2 ст.1187 ЦК).

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до ст.999 ЦК законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

Як встановлено при розгляді справи, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Volkswagen Passat» р.н.з. НОМЕР_3 , яким керував ОСОБА_3 , на момент ДТП не була застрахована всупереч ст.21 Закону України «Про страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Водночас, відносини страхування виникли на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів PVP.S №1803449 від 09.11.2018 року, що був укладений ОСОБА_2 та ПрАТ «ПРОСТО-страхування»

Відповідно до ст. 990 ЦК України страховик здійснює виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні в межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією

В силу положень договору добровільного страхування наземних транспортних засобів PVP.S №1803449 від 09.11.2018 року ПрАТ «ПРОСТО-страхування» відповідно до платіжного поручення №4872 від 15.03.2019 року перерахувало 76651 грн. страхового відшкодування ОСОБА_2 .

Як вбачається з письмових доказів поданих сторонами, в результаті страхової виплати позивач отримав частину відшкодування.

Посилання відповідача ОСОБА_3 не те, що страхове відшкодування виплачене у розмірі меншому за встановлений договором ліміт страхової суми, суд вважає недоречним, оскільки ОСОБА_3 не є стороною вказаного договору і за регресним позовом ПрАТ «Простострахування» він повернув страховій компанії саме виплачену позивачу суму 76651 грн.

Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною.

Оскільки вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових складає 131391,89 грн., а страховою виплатою відшкодовано 76651,9 грн., то різниця у сумі 54739,99 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Суд вважає не підтвердженими належними і допустимими доказами доводи відповідача стосовно того, що позивач відмовився за пропозицією страховика від отримання повного відшкодування матеріального збитку, що складав 180631,9 грн. Суду не подано на підтвердження цієї обставини жодного доказу.

Виходячи з пояснень сторін, суд погоджується з тим, що сплачені відповідачем на користь позивача кошти у сумі 10000 грн. на підставі розписки від 20.03.2019 року, були отримані на відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Судові витрати по справі слід розподілити відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд ,-

ухвалив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 54739,99 грн. на відшкодування спричиненої майнової шкоди та 768,40 грн. понесених витрат на сплату судового збору.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку сторонами до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30-ти днів.

Суддя Битківський Л.М.