ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 688/2520/19
Провадження № 22-ц/4820/238/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Корніюк А.П. (суддя доповідач), П`єнти І.В.,Талалай О.І.

розглянув в порядку спрощеного письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу №688/2520/19 за апеляційною скаргою АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» на заочне рішення Шепетівського міськрайонного суду від 04 листопада 2019 року (суддя Березюк Н.П., повне судове рішення складено 12 листопада 2019 року) у справі за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду із позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (далі Банк) вказувало, що 24.03.2008 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, підписавши Заяву №б/н від 24.03.2008 року та підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» і «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг (далі Договір), що підтверджується підписом у заяві. Позивач зазначав, що ним були виконанні усі взяті на себе зобов`язання за Договором про надання банківських послуг, тоді як відповідачка не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, у зв`язку із чим виникла станом на 13.06.2019 року заборгованість у розмірі 37715,94 грн. з яких: 15912,77 грн. заборгованість за тілом кредиту; 8523,40 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками, 10445,68 грн. нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 800 грн. нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також 250 грн. штраф (фіксована частина) та 1784,09 грн. штраф (процентна складова). Тому позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 37715,94 грн. заборгованості за кредитним договором №б/н від 24.03.2008 року та судові витрати.

Заочним рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 04 листопада 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» 15912,77 грн. - заборгованість за кредитом. В решті позову відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись із цим рішенням суду в частині відмови у стягненні частини заборгованості по тілу кредиту та неустойки, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в апеляційній скарзі просить скасувати заочне рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 04 листопада 2019 року в цій частині та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог Банку. Апелянт зазначає, що у заяві позичальника вказано базову відсоткову ставку за користування кредитом (3%), тип кредитної карти «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», початкова сума кредитного ліміту (500 грн.), валюта кредиту тощо. Апелянт вказує, що ним до суду разом із позовною заявою було подано довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», яка підписана відповідачкою, проте суд першої інстанції на вказаний доказ уваги не звернув. Банк посилається на те, що з урахуванням наявності в матеріалах справи вказаної довідки, у цій справі не може бути застосована позиція Верховного Суду, що висловлена у постанові від 03.07.2019 року у справі №342/180/17.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Справа розглядається в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Встановлено, що апелянтом оскаржується заочне рішення Шепетівського міськрайонного суду від 04 листопада 2019 року в частині відмови у стягненні заборгованості за простроченим тілом кредиту та неустойки. В решті судове рішення сторонами не оскаржується, а тому в апеляційному порядку не переглядається.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

У відповідності до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.

В зв`язку із неповним з`ясуванням судом першої інстанції обставин справи, що мають значення для справи; невідповідністю висновків суду щодо безпідставності позовних вимог в частині стягнення неустойки; неправильним застосуванням норм матеріального права (неправильне тлумачення положень ст. ст. 638, 1054 ЦК України) судове рішення в оскаржуваній частині підлягає до скасування із постановленням нового рішення в цій частині.

Так, стягуючи з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за тілом кредитом в сумі 15912,77 грн., Шепетівський міськрайонний суд виходив з доведеності факту отримання позичальником кредитних коштів та неналежного виконання останньою своїх кредитних зобов`язань.

В цій частині рішення суду першої інстанції апеляційним судом не переглядається, оскільки учасниками справи не оскаржується.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення з ОСОБА_1 простроченого тіла, відсотків та неустойки, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для задоволення цих вимог, адже в матеріалах справи відсутні дані щодо прийняття боржником умов і тарифів кредитування.

Однак, з такими висновками судова колегія не погоджується, виходячи із наступного.

Згідно положень ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України.

Встановлено, що факт укладення між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і ОСОБА_1 кредитного договору 24 березня 2008 року підтверджується письмовою Заявою, підписаною уповноваженою банком особою та відповідачкою. У цій Заяві зазначається, що ОСОБА_1 , ознайомившись із Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами ПриватБанку, які були надані для ознайомлення в письмовому вигляді, виявила бажання оформити на своє ім`я кредитку «Універсальна 30 днів пільгового періоду» із кредитним лімітом 500 грн. та базовою відсотковою ставкою в розмірі 3% на місяць на залишок заборгованості і погоджувалася, що Заява разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між позичальником та Банком договір про надання банківських послуг. Також, підписуючи цю Заяву, ОСОБА_1 погодилася на те, що у разі порушення позичальником термінів платежів за будь яким із грошових зобов`язань, передбачених договором більш ніж на 120 днів, у зв`язку з чим банк змушений буде звернутися до суду, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову.

Також, відповідно до Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», що ОСОБА_1 , сторони погодили, що базова ставка відсотків в місяць (нараховується на залишок заборгованості виходячи із розрахунку 360 днів в році) становить 3,0 %; комісія за несвоєчасне погашення заборгованості (при виникненні прострочки на суму більше 50грн.) 1 % від загальної суми заборгованості, але не менше 10 грн. в місяць.

Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи (а.с. 12 -13).

Встановлено, що ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 13.06.2019 року утворилась заборгованість, що за розрахунком банку становила 37715,94 грн., з яких: 15912,77 грн. заборгованість за тілом кредиту, 8523,40грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками, 10445,68 грн. пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., 250 грн. штраф (фіксована частина) та 1784,09 грн. штраф (процентна складова).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Положеннями ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

В силу ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Встановлено, що у Заяві від 24.03.2008 року та Довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» від 24.03.2008 року сторони узгодили умови кредитування: вид кредиту, розмір процентів за користування кредитними коштами, розмір комісії за несвоєчасне погашення заборгованості та розмір штрафу за порушення строків погашення заборгованості.

З огляду на вищенаведене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального права, а саме не врахування Заяви від 24.03.2008 року та Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» від 24.03.2008 року, якими обумовлено визначені умови договору є обґрунтованими.

Разом з тим встановлено, що підстави і порядок нарахування простроченого тіла кредиту та відповідальність у вигляді пені за порушення зобов`язань і її визначеного розміру прямо не передбачена в Заяві позичальника ОСОБА_1 та Довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» від 24.03.2008 року, що підписані останньою, а Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що наданий позивачем, не містить підпису ОСОБА_1 , тому він не є частиною кредитного договору, що укладений між сторонами шляхом підписання Заяви та Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду».

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 АТ КБ «ПРИВАТБАНК» було дотримано вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності і уможливив покладання на слабшу сторону споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Зазначений висновок узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, що викладений у постанові від 03.07.2019 року по справі № 342/180/17, який в силу положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України підлягає врахуванню при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

А тому відсутні законні підстави для стягнення із ОСОБА_1 на користь позивача простроченого тіла кредиту.

Разом з тим, судова колегія вважає, що з врахуванням умов підписаної ОСОБА_1 . Заяви та Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» від 24.03.2008 року наявні правові підстави для стягнення із відповідачки на користь Банку штрафу розмірі 250 грн. (фіксована частина) та 795,64 грн. (5% від суми позову 15912,77 грн.).

Однак, судова колегія вважає, що відсутні підстави для стягнення із відповідачки на користь позивача неустойки у вигляді пені, оскільки умовами укладеного кредитного договору, що узгоджені між сторонами порядок і умови нарахування та розмір пені не передбачені.

А тому оскаржуване судове рішення в частині відмови у стягненні простроченого тіла кредиту та неустойки підлягає до скасування із постановленням нового судового рішення щодо цих позовних вимог.

І з огляду на вищенаведене, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального права, а саме безпідставної відмови у стягненні простроченого тіла кредиту та не врахування умов, що викладені у Довідці про умови кредитування, якою передбачено сплату позичальником саме пені за несвоєчасне погашення заборгованості та штрафів при порушенні термінів платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, що передбачені договором, більше ніж на 30 днів в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному договору, із врахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій) є недоведеними.

Адже Заява від 24.03.2008 року та Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» від 24.03.2008 року, що підписані ОСОБА_1 не містять зазначених умов.

А надані позивачем розрахунки заборгованості за договором б/н від 24.03.2008 року, виписка по рахунку, довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 (договір б/н) не є достовірними та достатніми доказами на підтвердження зазначених доводів апеляційної скарги (а.с. 29 -35, 125 135).

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не враховано, що сторонами при укладені кредитного договору 24 березня 2008 року було обумовлено відсоткову ставку за користування кредитними коштами є такими, що заслуговують на увагу, однак, позивачем позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 відсотків за користування кредитними коштами не заявлялися. А суд, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Тому, керуючись ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягає до зміни судове рішення в частині стягнутого з відповідачки судового збору, визначивши судовий збір в розмірі 864,45 грн. (1921 грн. судовий збір х 45/100).

Також підлягає до стягнення із ОСОБА_1 на користь Банку судові витрати, понесені апелянтом при подачі апеляційної скарги (платіжне доручення № PROM2BNH10 від 02.12.2019 року, а.с.116) пропорційно до задоволеної частини вимог в розмірі 138,31 грн. (2881,50 грн. судовий збір х 4,8/100).

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Заочне рішення Шепетівського міськрайонного суду від 04 листопада 2019 року в частині відмови у позові скасувати та в цій частині постановити нове судове рішення про часткове задоволення вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (місцезнаходження: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001, ) 250 (двісті п`ятдесят) грн. штрафу (фіксована частина) та 795 (сімсот дев`яносто п`ять) грн. 64 коп. штрафу (процентна складова).

В стягненні із ОСОБА_1 заборгованості за простроченим тілом кредиту та неустойки відмовити.

Заочне рішення Шепетівського міськрайонного суду від 04 листопада 2019 року в частині судового збору змінити, визначивши суму судового збору, що підлягає стягненню із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (місцезнаходження: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001, ) в сумі 864 (вісімсот шістдесят чотири) грн. 45 коп.

В решті заочне рішення Шепетівського міськрайонного суду від 04 листопада 2019 року залишити без змін.

Стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (місцезнаходження: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001, ) судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 138 (сто тридцять вісім) грн. 31 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Повне судове рішення складено 30 січня 2020 року.

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта

О.І. Талалай