Ухвала

Іменем України

27 січня 2020року

м. Київ

справа № 320/9049/18

провадження № 61-23134ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Жданової В. С. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Кузнєцова В. О.

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Запорізького апеляційного суду від 27 листопада 2019 року в справі за заявою про забезпечення позову ОСОБА_1 до державного реєстратора виконавчого комітету Семенівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області Боглаєва Дмитра Євгеновича, третя особа - ОСОБА_2 , про скасування державної реєстрації права власності на житловий будинок,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з указаним позовом до державного реєстратора виконавчого комітету Семенівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області Боглаєва Д. Є., третя особа - ОСОБА_2 , в якому просила:

- визнати протиправним дії державного реєстратора Семенівської сільської ради Боглаєва Д. Є. щодо реєстрації права власності ОСОБА_2 на будинок АДРЕСА_1 ;

- скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на будинок АДРЕСА_1 , здійснену 03 жовтня 2018 року державним реєстратором Семенівської сільської ради Боглаєвим Д. Є.

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просила вжити заходи забезпечення позову шляхом:

- накладання арешту на будинок АДРЕСА_1 з метою недопущення його подальшого відчуження іншим особам,

- а також заборони ОСОБА_2 вчиняти дії направлені на відключення будинку від електропостачання, газопостачання та водопостачання.

В обґрунтування заяви зазначала, що ОСОБА_2 , як новий власник будинку, з метою спонукання її виселитися із зазначеного будинку, здійснює дії направлені на створення їй умов, які не дають в повному обсязі використовувати даний будинок для його проживання. Так 04 жовтня 2018 року ОСОБА_2 звернулась із заявою до Мелітопольського ММРЕМ «Запоріжжяобленерго» про відключення будинку від електропостачання, що працівниками ММРЕМ було здійснено.

Вказувала, що впродовж місяця мешкає в будинку, в якому відключено електропостачання.

Крім того, з аналогічною заявою ОСОБА_2 звернулась до КП «Водоканал» та ПАТ «Мелітопольгаз».

На думку позивача, дії ОСОБА_2 вказують на те, що вона будь-яким чином намагається заволодіти спірним будинком, при цьому, не виключено подальше укладання будь-яких угод щодо його відчуження. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 08 листопада 2019 року заяву ОСОБА_1 задоволено.

Накладено арешт на будинок АДРЕСА_1 .

Заборонено будь-яким особам вчиняти будь-які дії щодо будинку АДРЕСА_1 , в тому числі відключення будинку від електропостачання, газопостачання та водопостачання.

Місцевий суд, задовольняючи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, виходив з того, що позивачем надані належні та переконливі докази існування очевидної небезпеки в можливому відчуженні вказаного нерухомого майна до ухвалення рішення в даній справі, а застосування забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що належить відповідачу, не має ознак суттєвого обмеження прав відповідача, та відповідає вимогам суспільних інтересів.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 27 листопада 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 08 листопада 2019 року в частині заборони будь-яким особам вчиняти будь-які дії щодо будинку АДРЕСА_1 , в тому числі відключення будинку від електропостачання, газопостачання та водопостачання скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким в задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

В іншій частині ухвалу місцевого суду залишено без змін.

Апеляційний суд скасовуючи ухвалу місцевого суду в частині заборони будь-яким особам вчиняти будь-які дії щодо будинку АДРЕСА_1 , в тому числі відключення будинку від електропостачання, газопостачання та водопостачання, виходив з того, що вказаний вид забезпечення позову не зовсім узгоджується з вимогами пункту 4 частини четвертої статті 151 ЦПК України, який передбачає забезпечення позову забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання, та порушує права чинного на час вирішення питання власника цього будинку - ОСОБА_2 , так як право користування цим будинком, у тому числі щодо електропостачання, газопостачання та водопостачання, є похідним від права власності останньої на цей будинок.

У грудні 2019 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Запорізького апеляційного суду від 27 листопада 2019 року.

У касаційній скарзі заявник, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 08 листопада 2019 року, вказуючи на те, що заборона місцевого суду будь-яким особам вчиняти будь-які дії щодо будинку АДРЕСА_1 , в тому числі відключення будинку від електропостачання, газопостачання та водопостачання надає можливість заявнику зберегти своє право користування житловим будинком та проживання в належних умовах.

Верховний Суд, дослідивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, оскаржуване судове рішення, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Запорізького апеляційного суду від 27 листопада 2019 року необхідно відмовити з огляду на наступне.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України суд забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Згідно із пунктами 1, 2 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до статті 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх позовних вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного підтверджуючого обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Верховний Суд погоджується з висновком апеляційного суду про те, що вжиті заходи забезпечення позову в частині заборони будь-яким особам вчиняти будь-які дії щодо будинку АДРЕСА_1 , в тому числі відключення будинку від електропостачання, газопостачання та водопостачанняпорушують права чинного на час вирішення питання власника цього будинку - ОСОБА_2 , так як право користування цим будинком, у тому числі щодо електропостачання, газопостачання та водопостачання, є похідним від права власності останньої на цей будинок.

Наведені у касаційній скарзі доводи не заслуговують на увагу, оскільки застосування забезпечення позову шляхом заборони будь-яким особам вчиняти будь-які дії щодо спірного будинку має ознаки суттєвого обмеження прав ОСОБА_2 , та не відповідає вимогам суспільних інтересів.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо: правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Запорізького апеляційного суду від 27 листопада 2019 року в справі за заявою про забезпечення позову ОСОБА_1 до державного реєстратора виконавчого комітету Семенівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області Боглаєва Дмитра Євгеновича, третя особа - ОСОБА_2 , про скасування державної реєстрації права власності на житловий будинок відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. С. Жданова
В. М. Ігнатенко
В. О. Кузнєцов