Справа № 523/9836/19
Провадження №2/523/1858/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" січня 2020 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси, в складі:

головуючого - судді Малиновського О.М.,

за участю секретаря - Шевчук М.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, в м. Одеса, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ спільної часткової власності в натурі,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовним вимогами в яких зазначила, що вона є власником Ѕ частини нежитлової будівлі та споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Інша частка належить відповідачу, ОСОБА_2 На теперішній час нежитлова будівля не перебуває у фактичному користуванні ані позивача, ані відповідача, перебуває у незадовільному технічному стані. З метою відновлення конструктивного та інженерного обладнання приміщення, та подальшого його використання виникла необхідність у виділенні належної їй частки в натурі. Посилаючись на зазначені обставини позивач просить припинити право спільної часткової власності на спірну нежитлову будівлю, виділивши їй в натурі частку у спільній частковій власності, що становить 14/25 частин об`єкту в цілому, а саме: у нежитловій будівлі (магазин) літ.А: частину приміщення 1-торговелний зал, площею 15,1 кв.м., 3- склад площею 28,1 кв.м., 4 кабінет площею, 4,8 кв.м., кабінет площею 6,9 кв.м.; склад літ. «Б», гараж літ. «В», Ѕ частину мостіння І, відповідну частину горища, що знаходиться безпосередньо над запропонованим приміщенням. Просить вирішити питання щодо стягнення з неї компенсації на користь ОСОБА_2 вартості частини майна, на яку зменшено його частку в розмірі 34072,00грн.

Позивач в судове засідання не з`явилась. Її представник направила заяву про підтримання позовних вимог та розгляд за їх відсутності.

ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився без поважних на те причин. Про час та місце розгляду справи належним чином направлялись повідомлення за місцем реєстрації відповідача. Згідно поштового повідомлення, адресат за місцем своєї реєстрації не проживає, що вказує на вручення судової повістки належним чином (п.4 ч.8 ст.128 ЦПК). Крім того, судом проводився виклик відповідача через веб-сайт суду.

За письмовою згодою представника позивача та за відсутності відзиву на позовну заяву розгляд справи проведений в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Так, з матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 15 березня 2018р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Димерлій О.М., реєстровий номер 220, є власником Ѕ частки нежитлової будівлі та споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , які в цілому складаються з однієї нежитлової будівлі, складів літ. «Б», «Г», гаражу літ. «В», сараю літ. «Д», мостіння І, загальною площею 102,6кв.м. Інша Ѕ частка вказаної вище нежитлової будівлі належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 20 грудня 2017р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ткаченко І.В., реєстровий номер 2027, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27 листопада 2019р.

Вирішуючи виниклий спір між сторонами по справі, суд виходить з наступного обґрунтування.

Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

В силу ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Статтею 318 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Виходячи зі змісту ч.1 ст. 356, ч.1 ст. 357 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю, частки яких є рівними, якщо інше не визначено домовленістю співвласників або законом.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.364 ЦК України, співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Згідно ч.1 ст.181 ЦК України, до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Аналіз вказаних норм дає підстави дійти висновку, що при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України.

На підтвердження можливості виділення належної ОСОБА_1 частки зі спільної часткової власності в спірній нежитловій будівлі, суду наданий висновок №ЕD-2501-1-1275.19 від 07.05.2019р. будівельно-технічного експертного дослідження. Так, у висновку експерт зазначив про технічну можливість виділення ОСОБА_1 Ѕ частку нежитлової будівлі та споруд, проте із незначним відхиленням від належної їй ідеальної частки. Експертом було запропоновано два варіанти виділу в натурі частки.

Так, за запропонованим другим варіантом виділу, експертом пропонується виділити наступні приміщення нежитлової будівлі та споруд: у нежитловій будівлі (магазин) літ.А: частину приміщення 1-торговелний зал, площею 15,1 кв.м., 3- склад площею 28,1 кв.м., 4 - кабінет площею, 4,8 кв.м., кабінет площею 6,9 кв.м.,.; склад літ. «Б», гараж літ. «В», Ѕ частину мостіння І, відповідну частину горища, що знаходиться безпосередньо над запропонованим приміщенням. Загальна площа приміщень в літ. «А», запропонованих до виділу за другим варіантом виділу, складає 54,9кв.м. Загальна вартість приміщень нежитлової будівлі та споруд, які виділяються ОСОБА_1 складає 300 765,5грн., що більше за ідеальну частку Ѕ на 34072,00грн. та становить 14/25 або 56/100 частин об`єкту в цілому. Розмір грошової компенсації складає 34072,00грн.

З метою виділення об`єкту в натурі ОСОБА_1 слід замурувати двері між приміщенням 2 і приміщенням 3 нежитлової будівлі літ. «А»; улаштувати глуху стіну (перегородку) у приміщенні 1 нежитлової будівлі літ. «А» у відповідності з планом на рис.5б для відокремлення його частини площею, 15,1 кв.м., замурувати двері між гаражем літ. «В» та складом літ. «Б», забезпечити індивідуальними інженерними системами виділену частку.

Суд вважає, що виділ в натурі слід провести по зазначеному вище другому запропонованому варіанту поділу, так як такий є менш обтяжливим для співвласників нежитлової будівлі та найбільш наближений до ідеальних часток співвласників.

Отже, встановлені в судовому засіданні фактичні обставини вказують на те, що пред`явлені позовні вимоги є обґрунтованим та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 12,13,76,259,263-265,268, 279, 280-282 ЦПК України,

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Виділити ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_1 ) в натурі частку зі спільної часткової власності нежитлової будівлі та споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , що становить 14/25 частин, а саме: у нежитловій будівлі (магазин) літ.А: частину приміщення 1-торговельний зал, площею 15,1 кв.м., 3- склад площею 28,1 кв.м., 4 - кабінет площею, 4,8 кв.м., кабінет площею 6,9 кв.м., загальною площею в літ. «А» 54,9кв.м.; склад літ. «Б», гараж літ. «В», Ѕ частину мостіння І, відповідну частину горища, що знаходиться безпосередньо над запропонованим приміщенням.

Встановити, що з метою виділення об`єкту в натурі ОСОБА_1 слід замурувати двері між приміщенням 2 і приміщенням 3 нежитлової будівлі літ. «А»; улаштувати глуху стіну (перегородку) у приміщенні 1 нежитлової будівлі літ. «А» у відповідності з планом на рис.5б для відокремлення його частини площею, 15,1 кв.м., замурувати двері між гаражем літ. «В» та складом літ. «Б», забезпечити індивідуальними інженерними системами виділену частку.

Стягнути з ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію за недотриману частку у спільній частковій власності, яка підлягає виділу в натурі, в розмірі 34072(тридцять чотири тисячі сімдесят дві) гривні 00 копійок.

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на нежитлову будівлю та споруди, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 30 січня 2020р.

Суддя