Номер провадження 2/521/1200/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2020 року Малиновський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Лічмана Л.Г.

при секретарі Тимофієнко Н.М.,

за участю представника позивача адвоката Явнюка Д.М.,

представника відповідача адвоката Маркової О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про усунення спадкоємця від права на спадкування спадщини за законом, -

В С Т А Н О В И В:

26.11.2019 р. до Малиновського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 , у якій вона просила усунути ОСОБА_2 від права на спадкування за законом спадщини, відкритої після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 та вирішити питання про судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 . До складу спадщини ввійшло Ѕ частка квартири АДРЕСА_3 . Заповіту після своєї смерті він не лишив. Отже, ОСОБА_2 має право на спадкування за законом у першу чергу, як єдина дитина спадкодавця. Позивач має право на спадкування у другу чергу, оскільки є єдиною рідною сестрою спадкодавця. Сторони звернулися до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини. Однак позивач вважає, що відповідача необхідно усунути від права на спадкування. 19.06.1984 р. ОСОБА_3 на виробництві отримав відкриту черепно-мозкову травму, у зв`язку з чим потребував стороннього догляду, став психічно хворим та інвалідом І групи безстроково. Дружина спадкодавця ОСОБА_4 відмовилась від догляду за ним, не дивлячись, що її неодноразово благали про допомогу. Єдина донька спадкодавця ОСОБА_2 , по досягненню повноліття, не цікавилась здоров`ям та життям спадкодавця, ніколи не допомагала, не з`являлась його провідати, не телефонувала. Позивачка єдина, хто здійснював цілодобовий догляд за спадкодавцем, майже 35 років матеріально забезпечувала та утримувала його, мешкала за однією адресою, вела спільне господарство, вела різноманітну хатню роботу. У грудні 1993 р. чоловік та мати відповідачки вчинили шахрайські дії, а саме організували оформлення довіреності з метою управління та розпорядження його майном. Рішенням ВК Іллічівської районної ради народних депутатів від 07.06.1996 р. призначено ОСОБА_1 опікуном над недієздатним ОСОБА_3 , а дружині відмовлено у встановленні опікунства. ОСОБА_4 з ОСОБА_2 поїхали до США та фактично з 1993 р. до дня смерті не навідувались до спадкодавця, не піклувались, ухилялись від надання допомоги, який тяжко хворів та через каліцтво був у безпорадному стані.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник адвокат Явнюк Д.М. підтримали заявлену позовну вимогу просили її задовольнити.

Представник відповідача адвокат Маркова О.І. у задоволенні позовних вимог просила відмовити.

У наданому відзиві на позовну заяву зазначено, що відповідач ОСОБА_2 є єдиною дитиною спадкодавця, яка прийняла спадщину. ОСОБА_1 є спадкоємцем другої черги. Твердження в позовній заяві не відповідають дійсності. ОСОБА_4 бажала встановити опікунство над недієздатним ОСОБА_3 , що нівелює байдужість дружини. Інформація про благання ОСОБА_1 про допомогу нічим не підтверджена. Призначення позивача опікуном є проявом акту громадянської свідомості. Виконання цього обов`язку не є підставою для зміни черговості спадкування. Доказів звернення до позивача за наданням матеріальної допомоги немає. Перебування спадкодавця на стаціонарному та амбулаторному лікуванні в лікарських закладах, проведення довготривалого медичного дослідження не надано. Не доведено факту умисного ухилення спадкоємця від надання допомоги, перебування спадкодавця у безпорадному стані. Через родичів по матері, що проживали в Одесі, ОСОБА_2 мінімум раз в три місяці передавала посилки гроші, одяг, різні предмети вжитку, про необхідність яких зазначав батько. На її прохання родичі купували батькові продукти. Коли відповідач приїжджала до м. Одеси, то зустрічалася з батьком у інших місцях. Придбала йому телефон, однак батько полюбляв самостійно телефонувати доньці з головного поштового відділення міста. Коли батько не зателефонував, ОСОБА_2 занепокоїлась, попросила родичів провідати батька. Коли вони приїхали, то йому було зле та вони викликали швидку допомогу та поїхали з ним до лікарні. Родичі повідомили про поганий стан батька, а тому ОСОБА_2 13.06.2019 р. приїхала до Одеси, а зранку хотіла навідати батька, однак зайшовши до квартири ІНФОРМАЦІЯ_2 , побачила, що ОСОБА_3 помер. Всі матеріальні забезпечення поховання здійснено відповідачем. Отже, у задоволенні позову ОСОБА_2 просила відмовити та вирішити питання про судові витрати. Таким чином, судові витрати складаються з перекладу довіреності 250 грн., плати за пересилання довіреності 1725,78 грн. та сплати за переклад роздруківок телефонного оператора 1354,00 грн.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 12.12.2019 р. клопотання представника позивача адвоката Явнюка Д.М. про витребування доказів задоволено, витребувано від приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Гуляєвої Н.В. належним чином завірену копію спадкової справи № 20/2019 до майна ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 14.01.2020 р. клопотання представника позивача адвоката Явнюка Д.М. про витребування доказів задоволено, витребувано з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України відомості про перетинання державного кордону України громадянкою Сполучених Штатів Америки ОСОБА_2 в період часу з 01.01.2010 року по теперішній час. У разі перетинання державного кордону України ОСОБА_2 повідомити дати в`їзду на територію України та дати виїзду за її межі.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 20.05.2020 р. клопотання представника позивача адвоката Маркової О.І. про витребування доказів задоволено, витребувано з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області інформацію про реєстрацію місця проживання осіб по АДРЕСА_4 (у переліку).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 20.05.2020 р. клопотання представника позивача адвоката Маркової О.І. про витребування доказів задоволено частково, витребувано з Органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради наступну інформацію з особової справи підопічного ОСОБА_3 , а саме щодо: 1) прізвища, імені та по батькові опікуна ОСОБА_3 , підстав і дати призначення опікунства; 2)інформацію щодо проведення опікуном ОСОБА_1 щорічного повного медичного обстеження ОСОБА_3 , з зазначенням медичного закладу та дат проведення таких обстежень, а також зазначення відомостей про стан його здоров`я; 3)інформацію про місце проживання опікуна ОСОБА_1 , місце її реєстрації на весь період виконання обов`язків опікуна; 4)відомості про отримання ОСОБА_3 державної пенсії, державної допомоги, аліментів, заробітної плати та інших платежів? Також витребувано з Органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради завірені належним чином копії: 1) звітів опікуна ОСОБА_1 про свою діяльність; 2) рішення про припинення опіки над ОСОБА_3 внаслідок смерті підопічного.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 04.06.2020 р. клопотання представника відповідача адвоката Маркової О.І. про витребування доказів задоволено частково, витребувано від Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтернаціональні телекомунікації» (ТОВ «Інтертелеком») відомості щодо прізвища імені та по батькові, місця проживання особи, з якою було укладено договір на обслуговування за номером (0482)378084, а також надати роздруківку з`єднань за зазначеним телефоном з моменту підключення абонента і до цього часу.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 27.08.2020 р. витребувано з Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі відомості щодо отримання ОСОБА_3 пенсії, з зазначенням її розміру, а також про отримання ним відшкодування шкоди, з зазначенням її розміру, завданої під час виконання трудових обов`язків на АТ «Оріон», починаючи з 1993 року.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 23.09.2020 р. витребувано з Одеського міського відділення Фонду соціального страхування України в Одеській області відомості щодо отримання ОСОБА_3 відшкодування шкоди, з зазначенням її розміру, завданої під час виконання трудових обов`язків на АТ «Оріон», починаючи з 1993 року.

На підставі досліджених і оцінених доказів: пояснень сторін, показань свідків, письмових документів судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні до них правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , її батьками записано ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 . (т. 1 а.с. 8, 53)

ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 у сім`ї ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 . (т. 1 а.с. 9, 52)

Відповідач ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , її батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 . Після укладення шлюбу з ОСОБА_9 прізвище дружини змінено на « ОСОБА_10 », на підставі чого видано свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 . ОСОБА_2 є громадянкою Сполучених Штатів Америки. (т. 1 а.с. 66-75)

Таким чином спадкодавець ОСОБА_3 є батьком відповідачки ОСОБА_2 та рідним братом позивачки ОСОБА_1

ОСОБА_3 працював на АТ «Оріон». У 1984 р. він отримав відкриту черепно-мозкову травму, внслідок чого ним було втрачено працезданість.

Згідно свідоцтву про право власності на житло від 26.10.1993 р., виданого Управлінням ЖКГ виконкому Одеської міської Ради народних депутатів згідно з розпорядженням органу приватизації від 26.10.1993 р. № 25043, зареєстрованого та записаного у реєстрову книгу за № 6-1559, посвідчено, що квартира АДРЕСА_3 , дійсно належить на правах спільної часткової власності ОСОБА_5 та ОСОБА_3 в рівних частках. Право власності зареєстровано 29.11.1993 р. за № 5 пр. стор. 31 р. 15 (т. 1 а.с. 6-7, 101-102)

За договором дарування квартири від 05.04.1995 р. ОСОБА_5 подарував належну йому частку квартири ОСОБА_1 , внаслідок чого вона зареєструвала право власності на цю частку за № 15 стор. 130 кн. 120 пр. (т. 1 а.с. 111-112)

Відповідно до відповіді КП «БТІ» ОМР від 23.09.2019 р. № 436-07436 станом на 31.12.2012 р. згідно матеріалам інвентаризаційної і реєстраційної справи право власності на кв. АДРЕСА_3 зареєстровано за ОСОБА_3 на Ѕ частину (книга 5 пр. стор. 31 р. № 15) та за ОСОБА_1 на Ѕ частину (кн. 120 стор. 130 р. № 15). (т. 1 а.с. 94-95

Рішенням Іллічівського районного суду м. Одеси від 11.10.1995 р. визнано недієздатним ОСОБА_3 , копію рішення направлено у виконком Іллічівського району м. Одеси у відділ опіки та піклування для вирішення питання про встановлення над ОСОБА_3 опіки. (т. 1 а.с. 19)

Згідно виписки з рішення Виконавчого комітету Іллічівської районної ради народних депутатів № 436 від 07.06.1996 р. призначено ОСОБА_1 опікуном над недієздатним братом ОСОБА_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_5 . Відмовлено ОСОБА_4 у встановленні опікунства над ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 20)

З Виписки з рішення суду Іллічівського району м. Одеси від 15.07.1996 р. вбачається, що шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розірвано. (т. 1 а.с. 23)

Відповідно до відповіді Малиновської районної адміністрації від 01.06.2020 р. № 1341/01-20 на ухвалу суду опікуном ОСОБА_3 призначено ОСОБА_1 . З 1996 р. у особовій справі ОСОБА_3 інформація щодо його медичного обстеження відсутня. З 2010 р. ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , а мешкає у кв. ІНФОРМАЦІЯ_7 . Відомості щодо отримання ОСОБА_3 державної пенсії, державної допомоги, аліментів, заробітної пплати та інших платежів у його особовій картці відсутні. На багаточисленні дзвінки спеціалістів органу опіки та піклування Малиновської РА ОМР до ОСОБА_1 з проханням надати інформацію у відношенні її підопічного залишилися поза увагою. Опіка над ОСОБА_3 припинена у звязку з його смертю. Додатково направлено завірені належним чином копії звіту ОСОБА_1 від 30.09.2013 р., запрошення від 15.01.2019 р. та акт від 24.03.2019 р. (т. 1 а.с. 221)

З листа Відділу соціального захисту населення Іллічівської районної адміністрації № 859 від 31.08.2000 р., адресованого АТ МПО «Оріон», видно, що відділ просить надану допомогу інваліду І групи недієздатному ОСОБА_11 видавати безпосередньо опікуну ОСОБА_12 , яка представляє його інтереси. (т. 1 а.с. 22)

Відповідно до довідки від 10.10.2019 р., виданої КНП «ЦПМСД № 10» ОСОБА_1 разом з нею з 1982 р. проживав її брат ОСОБА_3 по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вони вели спільне господарство, а також ОСОБА_1 здійснювала догляд за братом, який являвся інвалідом І групи ПНД, була опікуном. (т. 1 а.с. 25)

ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 73 років помер ОСОБА_3 , що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 (актовий запис № 6477). (т. 1 а.с. 5, 48)

Заповіту після своєї смерті ОСОБА_3 не лишив, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 56605706. (т. 1 а.с. 51)

Після його смерті зареєстровано спадкову справу № 20/2019, про що свідчить Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 56605833. (т. 1 а.с. 10, 56)

З заявою про прийняття спадщини № 40 від 21.06.2019 р. до Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Гуляєвої Н.В. звернулася сестра спадкодавця ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 47)

Донька спадкодавця ОСОБА_2 звернулася з заявою про прийняття спадщини № 66 від 23.08.2019 р. Вказана заява засвідчена акредитованим нотаріусом штату Каліфорнія, що володіє українською мовою, ОСОБА_13 . Вказана заява засвідчена апостилем. (т. 1 а.с. 57-60)

Згідно довідки № С1-165227-ф/л від 10.10.2019, виданої Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради, ОСОБА_3 знятий з реєстрації 25.06.2019 р. за адресою: АДРЕСА_5 . (а.с. 104)

З довідки № 1041 від 25.06.2019 р. (виписка з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію) ОСОБА_3 був зареєстрований за вказаною адресою, а ОСОБА_1 зазначена без реєстрації. Вказана довідка містить відомості, що у квартирі проживає та зареєстрований 1 член сім`ї. (т. 1 а.с. 11)

У заяві сусідів ОСОБА_3 , які проживають за адресою АДРЕСА_4 , зазначено, що останні понад 20 років догляд за ОСОБА_3 здійснювала тільки його опікун ОСОБА_1 , прибирала у нього в хаті, готувала йому їжу, прала йому одяг тощо. Крім неї ніхто цим не займався. Доньку ОСОБА_2 , яка проживала у США жодного разу не бачили. Зазначена заява містить підписи ОСОБА_14 (кв. ІНФОРМАЦІЯ_8 ), ОСОБА_15 (кв. ІНФОРМАЦІЯ_9 ), ОСОБА_16 (кв. ІНФОРМАЦІЯ_10 ), ОСОБА_17 (кв. ІНФОРМАЦІЯ_11 ) ОСОБА_18 (кв. ІНФОРМАЦІЯ_12 ), ОСОБА_19 (кв. ІНФОРМАЦІЯ_12 ), ОСОБА_20 (кв. ІНФОРМАЦІЯ_6 ), ОСОБА_21 (кв. ІНФОРМАЦІЯ_13 ), ОСОБА_22 (кв. ІНФОРМАЦІЯ_11 ), ОСОБА_23 (кв. ІНФОРМАЦІЯ_14 ), ОСОБА_24 (кв. ІНФОРМАЦІЯ_15 ), ОСОБА_25 (кв. 20). (т. 1 а.с. 26)

На запит суду надано відповідь ТОВ «ІНТЕРНАЦОНАЛЬНІ ТЕЛЕКОМУНІКАЦІЇ» № 860/20 від 24.06.2020 р., відповідно до якої абонентський номер НОМЕР_6 не належить до номерної ємкості ТОВ «Інтертелеком». (т. 1 а.с. 244)

Свідок ОСОБА_26 , знайомий ОСОБА_1 протягом останніх 12 років, показав, що донька брата ОСОБА_1 , їй не допомагала. Лише ОСОБА_1 доглядала за братом. Також продукти їм приносили з єврейської благодійної організації «Хесед». У ОСОБА_3 останні 4-5 років життя був мобільний телефон і він, ОСОБА_26 , допомогав йому поповнювати рахунок на телефонну картку. ОСОБА_3 та ОСОБА_1 жили в різних квартирах та парадних одного будинку. Лежачим ОСОБА_3 не був, вони разом ходили по вулицях міста, ОСОБА_3 заходив у квартиру до сестри.

Свідок ОСОБА_27 , подруга ОСОБА_1 , вказала, що ОСОБА_28 допомагала брату і доглядала за ним, приходячи до нього в квартиру. Коли брату було погано, ОСОБА_12 залишалась у нього на ніч. ОСОБА_29 міг в магазині купити хліб. Про допомогу батькові ОСОБА_2 їй нічого невідомо.

Свідок ОСОБА_30 , чоловік якої був братом матері ОСОБА_2 показала, що у 2000 р ОСОБА_31 поїхала до Америки. Вона бажала забрати батька, але сестру призначили опікуном і він не зміг поїхати до США. Гурвіц присилала їй для батька двічі на рік по 100-150 доларів, а також посилки. Кожну суботу ОСОБА_29 приходив до неї додому і вона давала йому в гривні гроші, передані донькою, продукти та речі. З головпоштамту ОСОБА_3 телефонував до доньки в США. Він гуляв по місту, їздив на трамваї, ходив на море. Донька цікавилась чи приходив батько. Останній раз ОСОБА_32 був у неї 2 травня 2019 року. В червні 2019 року до неї зателефонувала ОСОБА_2 і попросила відвідати батька, який не відповідає на телефонний виклик. Вона застала ОСОБА_32 хворим, намагалась його госпіталізувати. В лікарні відмовили в госпіталізайії. Вона з сином найняли медсестру, яка робила Сіваку капельниці. Про хворобу батька вона повідомила доньку, яка з сім`єю приїхала в Одесу зі США. ОСОБА_2 поховала батька.

Показаннями свідка ОСОБА_33 , сусідки ОСОБА_30 , яка підтвердила, що ОСОБА_3 відвідував ОСОБА_34 , йшов від неї з продуктами, був адекватним, поводив себе спокійно.

Відповідно до ст. ст. 1217, 1218 і 1223 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

За загальним правилом, передбаченим ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1268, ч. 1 с. 1269 та ч. 1 ст. 1270 ЦК спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину протягом шістьох місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. (ст.ст. 1261, 1262 ЦК України)

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» 30.05.2008 № 7 правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК стосується особи, яка зобов`язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України (далі - СК). Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку.

Правило частини п`ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов`язані утримувати спадкодавця.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред`явлена особою, для якої таке усунення породжує пов`язані зі спадкуванням права та обов`язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК.

Зазначені приписи спадкового права являються виключенням із загальної норми права, відповідно до якої спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, встановлюючи особливості спадкування за законом шляхом зміни черговості одержання права на спадкування.

Граматичне і логічне тлумачення цієї норми права свідчить, що законодавець передбачив склад юридичних фактів необхідних для усунення від права на спадкування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Так, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Таким чином, лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Відповідач ОСОБА_35 , як донька спадкодавця має право на спадкування за законом у першу чергу (ст. 1261 ЦК України). Інші спадкоємці першої черги відсутні.

Позивач ОСОБА_1 являється рідною сестрою спадкодавця і тому є спадкоємцем другої черги.

З наданих суду стороною позивачки документів на підтвердження стану здоров`я ОСОБА_3 вбачається наступне.

Згідно довідки директора КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 10» від 04.03.2020 р. № 139 ОСОБА_3 перебував під наглядом з 1983 р. В лютому 1984 р. переніс виробничу травму. Діагноз: відкрита черепно-мозкова травма. Пройшов оперативне лікування в нейрохірургічному відділенні КНП «МКЛ № 1» ОМР, потім амбулаторне лікування в поліклініці. В травні 1985 р. засвідчений на МСЕК. Визнаний інвалідом І групи. Діагноз: залишкові явища перенесеної важкої відкритої черепно-мозкової травми з розможенням лобових часток головного мозку, з субарахноідальним крововиливом, епідуральною гематомою, у вигляді лівобічного геміпарезу посттравматичною енцефалопатією з вираженим психоорганічним розладом. Хворий стійко непрацездатний, потребує постійного стороннього догляду, опікуна, яким стала його сестра ОСОБА_1 , яка мешкає в тому ж будинку. Надалі ОСОБА_3 перебував під постійним наглядом лікарів психіатрів в Міському психоневрологічному диспансері. У 2017, 2019 р. по направленню лікаря психоневрологічного диспансеру проходив обстеження у терапевта та лікарів вузьких спеціальностей. В 2018 р. підписав декларацію з сімейним лікарем ОСОБА_36 06.06.2019 р. звернувся зі скаргами на різке погіршення здоров`я, від обстежень, госпіталізації відмовився. Було рекомендовано стаціонар на дому. ІНФОРМАЦІЯ_16 ОСОБА_3 помер вдома, від розтину родичі відмовились. (т. 1 а.с. 166)

Згідно відповіді Одеського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області № 03/8286 від 21.10.2020 р. зазначено, що ОСОБА_3 , як особа, що отримала виробничу травму, з 2001 р. почала отримувати щомісячні страхові виплати (тобто йому було продовжено їх виплату) вже від Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. До 2001 р. страхові виплати ОСОБА_3 виплачував роботодавець. 07.03.2003 р. було проведено виплату (доплату) страхових виплат ОСОБА_3 з 01.04.2001 р., а саме: з 01.03.2003 р. по 01 березня 2016 р. перерахована страхова виплата ОСОБА_3 складала 118,00 грн.; з 01.03.2006 р. 135,94; з 01.03.2007 р. 87,73 грн.; з 01.03.2008 р. 229,94 грн.; з 01.03.2009 р. по 01.03.2011 р. 253,88 грн.; з 01.03.2011 р. 295,07 грн.; з 01.03.2012 р. 373,41 грн.; з 01.03.2012 р. 516,62 грн.; з 01.09.2012 р. 677,29 грн.; з 01.03.2013 р. 800,56 грн.; у січні 2015 р. зроблено перерахунок з 01.03.2014 р., виплата склала 875,65 грн.; з 01.01.2017 р. зроблено перерахунок, виплата склала 1600,00 грн.; з 01.03.2017 р. 1827,60 грн.; з 01.01.2018 р. 3259,52 грн.; з 01.03.2018 р. 3911,42 грн.; з 01.03.2019 р. 4107,00 грн.

У відповіді Управління з питань виплати пенсій Головного управління Пенсійного фонду України № 1500-0414-7/67261 від 15.09.2020 р., наданої на запит суду, зазначено про неможливість надання довідок про розмір вилаченої пенсії з 1993 р. по 31.05.1998 р. У пенсійній справі наявні відомості про нараховані суми пенсії 01.01.1993 р. 16100,00 крб., 07.06.1996 р. 5250000,00 крб. До вказаної відповіді додано довідку про розмір нарахованої пенсії ОСОБА_3 по інвалідності внаслідок трудового каліцтва або профзахворювання інвалідам І групи, розмір цієї пенсії з січня 2019 р. по день смерті ОСОБА_3 14.06.2019 р. становив 1928,78 грн. щомісячно.

Відповідно до відповіді генерального директора БФ «Хесед Шаарей Цион» від 06.03.2020 р. № 38 ОСОБА_3 дійсно являвся підопічним Благочинної Фундації «Хесед Шаарей Цион» в період з квітня 2006 р. по червень 2019 р. ОСОБА_3 згідно анкетним даним рахувався самотнім підопічним, сестра ОСОБА_1 офіційний опікун. Донька проживає окремо, за непідтвердженною інформацією у США. За період з квітня 2006 р. по червень 2019 р. підопічний ОСОБА_3 отримав благочинну допомогу, згідно Критеріїв необхідності, прийнятих в організації, на загальну суму 55163,06 грн., в т. ч. матеріальну допомогу на придбання медикаментів і продуктів харчування на загальну суму 47413,16 грн., матеріальну допомогу на оплату комунальних послуг на загальну суму 5253,43 грн., патронажну допомогу за програмою «Догляд на дому» з 13.06.2019 р. на загальну суму 285,00 грн. (т. 1 а.с. 175)

Таким чином, спадкодавець ОСОБА_3 на день смерті отримував виплату у розмірі 6035,78 (4107 + 1928,78) грн. щомісячно. Вказана сума, навіть без врахування допомоги БФ «Хесед Шаарей Цион», була достатньою для забезпечення проживання ОСОБА_3 на рівні, що більше 3 разів перевищував прожитковий мінімум для непрацездатних осіб.

Доводи сторони позивача, що ОСОБА_1 змушена була витрачати власні кошти на утримання брата не приймаються судом до уваги через їхню недоведеність.

Позивачем надано фіскальні чеки про оплату комунальних послуг за 2018-2019 рр., частина з яких є неналежної якості. У деяких чеках платником значиться ОСОБА_3 особисто. Надаючи оцінку вказаним доказам суд констатує, що зазначені фіскальні чеки знаходились в квартирі спадкодавця, до якої має доступ ОСОБА_1 , і що відсутні докази про беззаперечну їх оплату позивачем за її кошт, враховуючи вищевказані виплати спадкодавцю. Крім того, ОСОБА_1 є співвласником квартири, у якій проживав спадкодавець. (т. 1 а.с. 12-17)

Згідно відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації № 0.184-3366/0/15-20-Вих від 29.01.2020 щодо перетинання державного кордону громадянином ОСОБА_2 зазначено інформацію: 11.05.2018 р. в`їзд, 13.05.2018 р. виїзд, 13.06.2019 р. в`їзд, 18.06.2019 р. виїзд. (т. 1 а.с. 135)

Таким чином, ОСОБА_2 прибула в Україну 13.06.2019 р., тобто до дня смерті батька ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказана обставина свідчить про її обізнаність про стан батька та необхідність завчасного приїзду у зв`язку з погіршенням його самопочуття.

З Договору-замовлення від 14.06.2019 р. на суму 1650 грн., рахунку фактури № б/н на суму 22580,00 грн. щодо організації поховання ОСОБА_2 замовником значиться ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 163-164)

Заява сусідів ОСОБА_3 не підтверджує позову, тому що частина свідків проживають в будинку 2, 3, 8 років, а свідчили про події 20 річної давнини. Крім того, ніхто з цих свідків не був допитаний судом за клопотанням сторони позивача.

Хоча ОСОБА_3 був інвалідом 1 групи, він самостійно обходив себе, один жив в квартирі, гуляв по місту, відвідував знайомих, купував продукти, користувався мобільним телефоном, уклав договір з сімейним лікарем. Крім того, ОСОБА_3 тривалий час не знаходився на лікуванні. Також відсутні будь-які відомості про придбання для нього ліків.

Допомогу ОСОБА_3 здійснювала ОСОБА_1 за обов`язком, як опікун.

Відповідач постійно проживала і працювала в США. В неї було двоє дітей. Вона періодично спілкувалась з батьком по телефону, передавала йому гроші та речі, постійно цікавилась його життям. За декілька днів до смерті батька саме ОСОБА_2 повідомила ОСОБА_30 про те, що батько перестав відповідати на телефонні виклики і поросила її відвідати батька, а потім його лікувати. До смерті ОСОБА_3 ОСОБА_2 прилетіла до Одеси. Вона поховала батька.

Отже, досліджені судом докази в їх сукупності є підставою для висновку, що позивач не надала належних та допустимих доказів, які б безспірно свідчили про потребу спадкодавця у допомозі та догляді саме відповідача, навмисного ухилення ОСОБА_2 від виконання обов`язку щодо надання спадкодавцю допомоги.

Зазначене свідчить про відсутність правових умов (підстав), передбачених ч. 5 ст. 1224 ЦК України, які надавали б право усунути ОСОБА_2 від спадкування. Тому суд відмовляє у задоволенні позову про усунення від права на спадкування.

Відповідно до вимог ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом , кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. (ч. 1, 5-7 ст. 81 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. (ч. 1-2 ст. 13 ЦПК України)

Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Таким чином, у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про усунення від права на спадкування суд відмовляє.

Таке рішення суду буде відповідати вимогам Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а саме ст. 6 (право на справедливий суд), ст. 13 (право на ефективний засіб юридичного захисту відповідача від неправомірних вимог позивача), ст. 17 (заборона зловживання правами передбаченими цією Конвенцією), ст. 1 Протоколу № 1 (захист власності, право мирно володіти своїм майном).

Вирішуючи питання щодо необхідності розподілу судових витрат суд керувався наступним.

Відповідно до ч. 1 і 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом відмовлено у прийнятті клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи від 26.10.2020 р., яке надано представником відповідача адвокатом Марковою О.І., у якому сума судових витрат у загальному розмірі 3329,78 грн.

Таким чином, судові витрати позивача склалаються з оплати послуг перекладача у сумі 250 грн. та витрати за пересилання довіреності у розмірі 1725,78 грн.

Представництво інтересів відповідача ОСОБА_2 здійснено адвокатом Марковою О.І. на підставі довіреності від 01.02.2020 р., складеною у м. Сан-Франциско Сполучених Штатів Америки, засвідчену апостилем. Переклад здійснено перекладачем Цисар О.В. 17.02.2020 р., особу перекладача встановлено, її дієздатність та кваліфікацію перевірено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Василенко О.В. (т. 1 а.с. 141-143)

Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера № 2342 від 17.02.2020 р. від ОСОБА_37 прийнято ФОП « ОСОБА_38 » грошові кошти у розмірі 250 грн. 00 коп. за довіреність США. (т. 1 а.с. 161)

Також суду надано копію конверту поштового відправлення від ОСОБА_39 , США, адресоване ОСОБА_40 , Україна. На цьому конверті міститься позначення сплати 68,95 доларів, що за твердженням представника відповідача відповідає 1725,78 грн. (т. 1 а.с. 162)

Відповідно до ч. 1 і 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Суд вважає можливим стягнути витрати за переклад довіреності у розмірі 250 грн. 00 коп., які сплачені адвокатом Марковою О.І. та які пов`язані з правничою допомогою адвоката, обґрунтованими.

Разом з тим вищевказаний конверт з відправленням не містить перекладу у встановленому законом порядку. Суд критично оцінює доводи адвоката Маркової О.І., що дане відправлення містило довіреність, оскільки відсутній опис вкладення. Вказана обставина надає підстави для відмови у задоволенні вимог в частині стягнення 1725,78 грн. на користь відповідача.

Керуючись вимогами ст. ст. 76, 81, 137, 141, 263-265 ЦПК України, -

С У Д

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , паспорт громадянки НОМЕР_8 ) про усунення спадкоємця від права на спадкування спадщини за законом, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , паспорт громадянки НОМЕР_8 ) судові витрати в сумі 250 гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, тобто з 18 грудня 2020 року.

С У Д Д Я: