СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/12074/20

пр. № 2-о/759/714/20

30 листопада 2020 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул`яновської О.В.,

секретаря судового засідання Гродського П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

у липні 2020 р. заявник звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд встановити факт залучення ОСОБА_1 до складу формувань Цивільної оборони під час ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС в період з ЧАЕС з 16.05.1986 по 17.05.1986.

Заяву обгрунтовує тим, що заявник є особою, яка постраждала внаслідок ЧАЕС , оскільки він брав участь у ліквідації Чорнобильської катастрофи, як ліквідатор ЧАЕС з 16.05.1986 по 17.05.1986, при цьому заявник був військовозобов`язаний на підставі чого у нього був військовий квиток серії НОМЕР_1 , а також заявник є інвалідом ІІ групи і його захворювання пов`язані з ліквідацією наслідків ЧАЕС, а з 06.04.2016 він є пенсіонером на підставі зазначених обставин він звернувся 18.02.2020 із заявою до відповідача по справі з проханням надати довідку про участь у ліквідації аварії на ЧАЕС у складі ЦО на підставі чого йому було надано відповідь, що наявні розпорядження начальника ЦО Київської області з питань ліквідації наслідків аварії ЧАЕС видані починаючи з 26.04.1986 р. не містять відомостей щодо залучення до цих робіт конкретних підприємств та окремих громадян, однак встановлення даного факту, а саме залучення його до складу формувань Цивільної оборони під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС необхідно заявнику для встановлення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни 2 групи та отримання посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни.

Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 13.08.2020 відкрито провадження по справі (а.с. 88).

22.10.2020 від заінтересованої особи надійшло пояснення в яких вона зазначила, що особа з інвалідністю внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків ЧАЕС має право на встановлення статусу інваліда війни у разі, якщо вона приймала участь у ліквідації таких наслідків у складі штабу, служби чи воєнізованого формування цивільної оборони СРС, а тому вважає, що заява підлягає задоволенню (а.с. 93-95).

Заявник та його представник у судове засідання не з`явилися, про слухання справи повідомлені належним чином, 30.11.2020 подали заяву про слухати справу у їх відсутності (а.с. 103).

Заінтересована особа у судове засідання не з`явилася, про слухання справи повідомлена належним чином, у поясненнях від 22.10.2020 просила слухати справу у відсутності представника (а.с. 95).

Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які заявник посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд встановлює юридичні факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно ч. 1 ст. 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Судом встановлено, що даних трудової книжки ОСОБА_1 працював на посаді водія з 1973 р. по 1999, оскільки звільнений за власним бажанням Наказ №42 від 01.10.1999 (а.с. 12-14).

Згідно наказу №224 від 05.11.1992 працівникам, які приймали участь у 1986-1987 рр. в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС прийнято рішення про доплату до спільного заробітку в тарифах і ставках 1986-1987 в тому числі ОСОБА_1 , який був волієм АК-3 Чорнобиль з 16 по 17.05.1986 (Зона 2 10 год.) (а.с. 15-17).

На підставі розпорядження №11 від 15.05.1986 було вирішено направити водіїв з 16.05.1986 для підміни водіїв працюючих на автомобілях для підвозу цементу на бетонні заводи Чорнобиль і доріг Чорнобиль-Прип`ять водіїв у тому числі ОСОБА_1 АК-3, Чорнобиль с 16 по 17.05.1986 (а.с. 18-21).

Згідно книги пам`яті учасників ліквідації аварії ЧАЕС ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є пенсіонером та інвалідом Чорнобиля ІІ групи вивозив радіоактивне сміття з території ЧАЕС на могільник автомобілем ЗИЛ-130, який було вилучено на ПУСО при виїзді із зони у зв`язку із сильним радіаційним забрудненням (а.с. 23).

Також згідно довідки до акта огляду МСЕК серія 10 АААА №146258 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є інвалідом ІІ групи з 16.03.2011 довічно, захворювання пов`язане з роботою по ЛАН на ЧАЕС (а.с. 32, 33).

Так, 19.02.2020 заявник звернувся до Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації із заявою в якій просив видати йому довідку (інформаційну) в якій би було підтверджено, що він був задіяний в роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у скалді формувань цивільної оборони (а.с. 37).

21.02.2020 №01.1-14/326 Департаментом надано відповідь в якій зазначено, що департамент не володіє інформацією про залучення ОСОБА_1 до складу формувань ЦО, оскільки документи начальника ЦО Київської області не містять відомостей щодо залучення до цих робіт конкретних підприємств та окремих громадян (а.с. 38).

Згідно листа Міністерства інфраструктури України стосовно залучення підприємств та працівників АТП-13054 до складу Цивільної оборони чи Цивільного захисту, зазначив, що документів. Які б підтверджували, що підприємства автомобільного транспорту залучалися до складу формувань ЦО чи ЦЗ на зберігання до архіву Міністерства не передавалися (а.с. 42).

Згідно відповіді Галузевого державного архіву МОУ встановлено, що наказ Цивільної оброни СРСР та Міністерства оборони СРСР (Розпорядження, Положення) на зберігання до архіву не надходили (а.с. 45).

Згідно відповіді Державного архіву м. Києва від 31.03.2020 №068-068/011/Х-309-541 документи АТП-13054, ЦО Чорнобильської АЕС, ЦО м. Києва, ЦО Київської області на зберігання до Державного архіву м. Києва не надходили (а.с. 48).

Відповідно до цього Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» особи, залучені до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, віднесені до інвалідів війни.

Вищезгаданими законами, так саме як і іншими законодавчими та нормативно-правовими актами України, будь-яких інших уточнень, конкретизації або встановлення обмежень не здійснювалось. Тобто, відповідно до їх змісту, для отримання зазначеного статусу необхідно дотримання таких умов: наявність інвалідності, отриманої внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи; підтвердження факту участі в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи у складі формувань Цивільної оборони.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до вимог, чинних на момент аварії на Чорнобильській АЕС нормативно-правових актів з питань Цивільної оборони, в першу чергу - Положення про Цивільну оборону СРСР, затвердженого постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР № э1111-1976 року; наказу заступника Міністра оборони СРСР - начальника ЦО СРСР № 90 від 06 червня 1975 року (Положення про невоєнізовані формування ЦО і норми оснащення (табелювання) їх матеріально-технічними засобами) та № 92 від 29 червня 1976 року (Настанова про організацію та ведення Цивільної оборони в районі (сільському на сільськогосподарському об`єкті народного господарства), Розпорядження ЦО СРСР від 26 квітня 1986 року, начальника ЦО УРСР від 28 квітня 1986 року, начальника Цивільної оборони Київської області - голови Київської обласної Ради народних депутатів трудящих за 1986 рік (від 29 квітня 1986 року № 01, від 30 квітня 1986 року № 2, від 04 травня 1986 року № 16, від 19 травня 1986 року № 52 та ін.), Цивільна оборона організовувалась за територіально-виробничим принципом в усіх населених пунктах та на всіх об`єктах народного господарства, а до складу її невоєнізованих формувань зараховувались в обов`язковому порядку громадяни СРСР, в тому числі - чоловіки у віці від 16 до 60 років, за винятком інвалідів та осіб, що мали мобілізаційні приписи та жінки від 16 до 55 років за винятком вагітних жінок та жінок, які мають малолітніх дітей.

При цьому, жоден нормативний документ з питань цивільної оборони не містить однозначної вимоги щодо обов`язковості видання розпорядчого документу про залучення кожної конкретної особи до дій у складі формувань цивільної оборони.

Таким чином, особи, які залучались до складу формувань Цивільної оборони в 1986 року, інвалідність яких пов`язана з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, за наявності документів, підтверджуючих право на отримання статусу інваліда війни, мають право отримати такий статус з видачею відповідного посвідчення.

Відповідно до ч.2 п.5 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

З матеріалів справи вбачається, що іншим шляхом встановити вказаний факт заявник не може.

Аналізуючи матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість встановлення факту, що має юридичне значення, а саме те, що заявник був залучений до складу формувань Цивільної оборони та став інвалідом внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

На підставі викладеного, керуючись вимогами 2, 5-7, 10-12, 76-83, 189, 293 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити факт залучення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до складу формувань Цивільної оборони під час ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС в період з ЧАЕС з 16.05.1986 по 17.05.1986.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.В. Ул`яновська

Повний текст судового рішення складено 04.12.2020.