Справа №345/2713/19
Провадження № 2/345/38/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.01.2020 м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді Якиміва Р.В.,

секретар судового засідання Баран В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з даним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 24.06.2015 вона зареєструвала шлюб із відповідачем. За час шлюбу ними був спільно придбаний автомобіль марки «TOYOTA PRADO» 2004 року випуску. 07.11.2018 на підставі рішення суду шлюб між ними був розірваний. Однак під час слухання справи про розірвання шлюбу судом ОСОБА_2 відчужив вказаний автомобіль без погодження з нею, не компенсувавши їй вартість її частки. Позивач просить суд визнати вказаний автомобіль спільною сумісною власністю подружжя та у відповідності до ч. 3 ст. 370 ЦК України стягнути з відповідача вартість 1/2 його частки, що становить 168 378,50 гривень. Також просить суд стягнути з відповідача понесені нею судові витрати.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали та просили його задоволити з підстав, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача позов не визнав, пояснив суду, що автмобіль був відчужений ОСОБА_2 в шлюбі зі згоди позивача. Просить відмовити в задоволенні позову.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 24.06.2015 сторони уклали шлюб, який був розірваний рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07.11.2018 (а.с. 10).

Згідно результатів аналітичного пошуку ТЗ по «НАІС ДДАІ» МВС України 13.09.2018 ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу придбав транспортний засіб «TOYOTA PRADO», № шасі НОМЕР_1 , сірого кольору, 2004 року випуску (а.с. 9). 27.10.2018 відповідач відчужив вказаний автомобіль.

Згідно довідки, виданої 03.06.2019 СПД ОСОБА_5 , середня ринкова вартість даного транспортного засобу становить 336 757,00 гривень (а.с. 11-22).

У відповідності до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Статтею 368 ЦК України визначено, що спільна сумісна власність двох і більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільно сумісно власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Ч. 2 ст. 183 ЦК України, відповідно до якої неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення, транспортний засіб, на частину якого позивач просить визнати за ним право власності, є неподільною річчю.

Відповідно до ч. 2, 4, 5 ст. 71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Судом встановлено, транспортний засіб, який позивач просить визнати об`єктом спільної сумісної власності подружжя, був придбаний під час перебування сторін в шлюбі, а тому згідно вимог чинного законодавства він являвся об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Даний факт відповідачем не оспорювався.

Позивач на обгрунтування позову посилається на п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя», яким визначено, що суди повинні враховувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Проте розпорядження таким майном після розірвання шлюбу здійснюється колишнім подружжям виключно за взаємною згодою відповідно до положень ЦК України, оскільки в таких випадках презумпція згоди одного з подружжя на укладення другим договорів з розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя, вже не діє. Суд вважає безпідставним посилання позивача на даний пункт, оскільки спірний автомобіль був придбаний та відчужений під час перебування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в шлюбі.

Твердження ОСОБА_1 про те, що відповідач спеціально відчужив транспортний засіб, оскільки дізнався, що вона звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу є припущенням позивача.

Оскільки транспортний засіб був придбаний та відчужений під час перебування сторін у шлюбі, позивач не навела суду належних та допустимих доказів відчутності згоди на його відчуження, а також того, що кошти, які отримав відповідач від відчуження транспортного засобу не були використані в інтересах сім`ї, суд відмовляє в задоволенні позову.

На підставі наведеного та керуючись ст. 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 29.01.2020.

Суддя