Провадження № 2/947/1495/20
27.01.2020 року Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючий - суддя Васильків Олена Василівна,
секретар судового засідання Белінська Ганна Сергіївна,
17.10.2019 року в інтересах позивача ОСОБА_1 до суду звернулась адвокат Пояркова О.В. з позовом до відповідача, в якому просить зняти арешт з усього нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 , накладений постановою від 30.01.2004 року Першим відділом ДВС Приморського РУЮ м. Одеси та зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 14.11.2008 року за номерами: №8191810; №8191835; №8191855; №8191863.
Ухвалою суду від 21.10.2019 року провадження по справі відкрито.
Ухвалою від 21.11.2019 року залучено до участі у справі в якості третьої особи ОСОБА_2 .
Ухвалою суду від 20.12.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
До судового засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився.
27.01.2020 року представником позивача ОСОБА_3 до суду подано заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, в якому представник зазначила, що ОСОБА_1 позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Представник відповідача Першого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеса ГТУЮ в Одеській області до судового засідання не з`явився, повідомлявся належним чином. Відзиву або будь-яких заяв щодо розгляду справи та суті позовних вимог від відповідача до суду не надходило.
Третя особа ОСОБА_2 до судового засідання не з`вилась, згідно з наданою суду копією свідоцтва про смерть ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням вказаного суд приходить до висновку про наявність підстав у розумінні ч. 1 ст. 280 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ
В своїх позовних вимогах позивач посилається на те, що ОСОБА_1 є власником 129/1000 частини квартир під номером АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , які складають НОМЕР_2 /1000 одного об`єкту нерухомого майна - будинку АДРЕСА_7 , вказаного в реєстрі як десятикімнатна квартира. При зверненні до нотаріуса для підготовки документів для відчуження квартири позивач дізнався, що Першою одеською державною нотаріальною конторою 14.11.2008 року на кожну квартиру окремо було зареєстровано обтяження на підставі постанови державної виконавчої служби Приморського районного управління юстиції від 30.01.2004 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. В подальшому позивач ОСОБА_1 дізнався, що в зв`язку з знищенням виконавчого провадження оскаржити постанову чи скасувати її в рамках виконавчого провадження неможливо. Оскільки наявність обтяжень перешкоджає позивачу ОСОБА_1 здійснити відчуження належного йому нерухомого майна, позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав.
Представник відповідача Першого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеса ГТУЮ в Одеській області до судового засідання не з`явився, правом на подання відзиву або будь-яких інших заяв щодо розгляду справи по суті позовних вимог не скористався.
ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
26.03.2003 року ОСОБА_4 продав, а ОСОБА_1 купив 129/1000 частини квартир під номером АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_8 , жилою площею 20,1 кв.м., що знаходяться в АДРЕСА_7 та складається в цілому з десяти житлових кімнат, загальною житловою площею - 156,7 кв.м. та підсобних приміщень. Корисна площа квартири - 222,3 кв.м., загальна площа квартири - 225,6 кв.м., що вбачається з договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ОМНО Лічман І.М. На підставі вказаного договору 29.08.2003 року здійснено реєстрацію в ОМБТІ та РОН за №1061- стр. 137- кн. 407 пр. /а.с.22-23/.
За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів станом на 30.09.2019 року /а.с.10-21/ 14.11.2008 року Першою одеською державною нотаріальною конторою зареєстровано арешт на підставі постанови б/н від 30.01.2004 року Першого відділу ДВС Приморського РУЮ м. Одеса на квартири АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_9 .
Відповідно до Архівної довідки від 24.10.2018 року №2017/01-18 Одеський державний нотаріальний архів повідомляє, що заінформацією, яка міститься в матеріалах архівного фонду №37 Першої Одеської державної нотаріальної контори міститься Постанова державної виконавчої служби Приморського районного управління юстиції від 30.01.2004 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.
Державним виконавцем при примусовому виконанні виконавчого листа №2-1688 від 07.08.2001 р. виданого Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів накладено арешт на все майно, належне ОСОБА_1 , а саме на 129/1000 частину квартири АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 АДРЕСА_4 , АДРЕСА_10 /а.с.24/.
При примусовому виконані зазначеного виконавчого документу, постановою АА №962120, винесену відділом ДВС Приморського РУЮ м. Одеса 30.01.2004 арештовано 129/1000 частини квартири АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 .
Також у вказаній відповіді на звернення ОСОБА_1 в.о. начальника відділу В.В. Саламаха повідомляє, що перевірити матеріалами виконавчого провадження та надати правову оцінку накладення арешту на майно неможливо, оскільки матеріали виконавчого провадження знищено.
Відповідно до п. 8.19. Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №2274/5 від 25.12.2008 завершені виконавчі провадження в архів органу юстиції не передаються і підлягають знищенню відповідно до цього Порядку після закінчення строків їх зберігання.
Згідно п.9.9. Порядку, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 рік.
Ураховуючи викладене, в. о. начальника Першого Приморського відділу ДВС м. Одеси зазначає, що відсутні підстави для зняття арешту з 129/1000 частини квартири АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 .
Судом досліджено копію свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 25.08.2015 року відділом запису актів цивільного стану м. Єкатеринбург Свердловської області Російської Федерації, з якої вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Єкатеринбург Свердловської області Російської Федерації /а.с.44/.
Окрім того суду надано копію свідоцтва про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис №974 від 06.05.1992 року. Батьками вказані: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , тобто син позивача досяг повноліття та на цей час йому виповнилося 27 років /а.с.45/.
IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ
Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 40 ЗУ Про виконавче провадження У разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.
Згідно ч. 4 ст. 59 вказаного Закону підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:
1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;
2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;
3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;
4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;
5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;
6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;
7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;
8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;
9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.
Частиною 5 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ
В ході судового розгляду справи судом встановлено, що на теперішній час нерухоме майно позивача ОСОБА_1 , а саме 129/1000 частини квартир АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 перебуває під арештом, накладеним постановою державного виконавця від 30.01.2004 року, винесеною в рамках виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 .
Судом також встановлено, що стягувач ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а дитина, на утримання якої стягувались аліменти - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , досягла повноліття ІНФОРМАЦІЯ_4 .
З відповіді в.о. начальника Першого Приморського відділу ДВС м. Одеси вбачається, що на теперішній час вказане виконавче провадження є знищеним, оскільки закінчились строки зберігання, визначені для завершених виконавчих проваджень.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За таких обставин, на підставі вищевикладеного, враховуючи, що підстави, що були причиною накладення арешту на майно позивача, на теперішній час відсутні, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.
Керуючись ст. ст. 2, 76-83, 141, 158, 263-265, 273, 280-289, 354-355 ЦПК України ст. ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України, суд, -
Зняти арешт з всього нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), накладений постановою від 30.01.2004 року Першим відділом ДВС Приморського РУЮ м. Одеси та зареєстрованому в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 14.11.2008 року за номерами: №8191810; №8191835; №8191855; №8191863.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Повний текст заочного рішення суду складено 31.01.2020 року.
Суддя Васильків О. В.