Справа № 144/1188/18
Провадження № 2/144/59/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" січня 2020 р. Теплицький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Германа О.С.,

секретаря - Пігулі А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Теплик цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Степанівської сільської ради Теплицького району Вінницької області, Теплицької районної державної адміністрації Вінницької області про визнання права на земельну частку (пай),-

В С Т А Н О В И В:

19.10.2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Степанівської сільської ради Теплицького району Вінницької області, Теплицької районної державної адміністрації Вінницької області про визнання права на земельну частку (пай).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 31.10.2019 справа була передана на розгляд судді Герману О.С.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що з 1948 року вона працювала в колгоспі ім. Леніна с. Степанівка Теплицького району Вінницької області, а в 1954 році була прийнята в члени колгоспу, там працювала спочатку різноробочою, а потім прибиральницею в конторі колгоспу, де і працювала до виходу на пенсію.

Державний акт на право колективної власності на колективне господарство колгосп ім. Леніна с. Степанівка отримало 24 квітня 1996 року. В подальшому колгосп було реорганізовано і правонаступником стало КСП «Урожай», яке також було реорганізовано і правонаступником стало ТОВ «Урожай», а ухвалою Господарського суду Вінницької області ТОВ «Урожай» як юридичну особу було ліквідовано та державним реєстратором проведено державну реєстрацію припинення юридичної особи.

На момент отримання колективним господарством колгосп ім. Леніна с. Степанівка державного акта на право колективної власності позивач була його членом, як колгоспний пенсіонер, проте її прізвище помилково не було включено до списку членів колективного господарства. ОСОБА_1 з членів колгоспу не виходила і рішення про її виключення з членів колгоспу не приймалося.

Про те, що вона має право на земельну частку (пай) їй стало відомо 29 січня 2017 року з розмови з представниками ветеранської організації, тому просить поновити пропущений строк позовної давності та визнати за нею право на земельну частку (пай).

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, однак на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, викладені в позовній заяві вимоги підтримує в повному обсязі.

Від Степанівської сільської ради Теплицького району Вінницької області надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, рішення просять прийняти на розсуд суду.

Від Теплицької районної державної адміністрації Вінницької області надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, рішення просять прийняти на розсуд суду.

Розглянувши позов в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи судом встановлені наступні фактичні обставини.

Відповідно до архівної довідки Комунальної установи «Трудовий архів» Теплицької районної ради № 01-19/390 від 17.10.2018 (а.с. 9), архівної довідки Державного архіву Вінницької області № 07-104/4 від 12.06.2017 (а.с. 8) та довідки колгоспу ім. Леніна с. Степанівка (а.с. 16) ОСОБА_1 з 1948 року по січень 1988 року працювала різноробочою та прибиральцею в колгоспі ім. Леніна с. Степанівка Теплицького району Віницької області.

Державн ий акт на право колективної власності на колективне господарство колгоспом ім. Леніна с. Степанівка отримало 24 квітня 1996 року, реєстраційний № 1, що підтверджується довідкою Степанівської сільської ради № 984 від05.07.2018 (а.с. 12).

Колгосп ім. Леніна с. Степанівка 11.12.1998, було реорганізовано в КСП «Урожай», яке 06.04.2000 було ліквідовано і правонаступником стало ТОВ «Урожай», а ухвалою Господарського суду Вінницької області від 03.05.2006, ТОВ «Урожай» як юридичну особу було ліквідовано та державним реєстратором 07.06.2006 було проведено державну реєстрацію припинення юридичної особи (а.с. 10).

Відповідно до довідки виданої Степанівською сільською радою за № 973 від 04.07.2018 ОСОБА_1 в списки членів колгоспу ім. Леніна с. Степанівка, які мають право на отримання сертифікату на земельну частку (пай) не внесена (а.с. 11).

З відомостей наданих відділом у Теплицькому районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області встановлено, що розмір земельних часток (паїв), які виділялися на території Степанівської сільської ради становить 2,54 умовних кадастрових гектарів, середня вартість 92961,76 грн. (а.с. 15). Відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, станом на 01.01.2016 на території Степанівської сільської ради Теплицького району в землях резервного фонду рахувалось 18,5708 га (а.с. 13).

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 14 Конституції України та ч. 2 ст. 1 Земельного Кодексу України право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону.

Пунктом 24 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 року № 7 передбачено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом колективного сільськогосподарського підприємства на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) зокрема мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 року, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірне, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно із ч. 9 ст. 5 ЗК України (1990р.) кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу.

Згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні» від 10.07.2018 року № 2498-VІІІ, який набрав чинності 01.01.2019 року, землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. Зазначений Закон є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки, сформовані за рахунок земель, які в силу зазначеного Закону переходять до комунальної власності.

Аналізуючи досліджені докази, суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачем права на земельну частку (пай).

Крім того, вирішуючи питання про поновлення позивачеві строку позовної давності для звернення до суду за захистом порушеного права, суд виходить із такого.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Оскільки про порушення свого права позивач дізналася лише в січні 2017 року, суд вважає, що заява позивача про поновлення строку позовної давності підлягає задоволенню.

Таким чином, враховуючи, що позивач не може реалізувати своє право на вищевказану земельну частку (пай), тому у відповідності до ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право позивача шляхом винесення рішення про визнання за позивачем права на земельну частку (пай).

На підставі зібраних у справі доказів судом встановлено, що позивач працювала у колгоспі, була внесена у списки членів колгоспу, однак при паюванні земель сільськогосподарського підприємства помилково не була включена у список осіб на отримання земельної частки (паю). Саме це є правовою підставою для визначення права позивача на земельну частку (пай), тобто необхідною умовою для отримання земельної частки (паю) є членство в колективному підприємстві, а невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом колективного сільськогосподарського підприємства на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку (пай).

Відтак, суд дійшов висновку, що позовні підлягають повному задоволенню, а тому позивачу ОСОБА_1 слід поновити строк позовної давності та визнати за нею право на земельну частку (пай).

На підставі викладеного, керуючись ст. 328 ЦК України, ст.ст. 4, 10, 77, 78, 81, 200, 206, 258, 259, 263, 265, 268, 272, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 пропущений строк позовної давності для звернення до суду.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право на земельну частку (пай) в розмірі 2,54 умовних кадастрових гектарів, вартістю 92961,76 грн. у колективній власності на землю колективного господарства ім. Леніна с. Степанівка Теплицького району Вінницької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя