ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3404/20 Справа № 206/2848/18 Суддя у 1-й інстанції - Католікян М. О. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Варенко О.П.,

суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк»

на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2019 року

у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2018 року позивач - АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що 31.05.2006 року між сторонами було укладено кредитний договір, за умовами якого ОСОБА_1 отримала грошові кошти, зобов`язавшись повернути у строк та на умовах, визначених договором.

Позивач зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши ОСОБА_1 можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Всупереч договірним зобов`язанням, відповідач неналежно виконувала умови договору, станом на 23.04.2018 року відповідач має перед позивачем заборгованість за кредитним договором в розмірі 46 683,83 грн, яка складається з: 5 722,61 грн - заборгованості за тілом кредиту, 5 290,48 грн - заборгованості за процентами за користування кредитом, 32 971,51 грн - пеня, 500,00 грн - штраф (фіксована частина), 2 199,23 грн - штраф (процентна складова).

На підставі викладеного, просить стягнути з відповідача на свою користь вказану заборгованість за кредитним договором та судові витрати.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2019 року у позові відмовлено.

Не погодившись з рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи банку не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді істотні умови договору щодо сплати тіла кредиту, процентів за користування кредитними коштами, неустойки (пеня, штраф) за невиконання або неналежне виконання умов договору.

Посилається, на те, що відповідач своїм підписом в заяві від 31.05.2006 року підтвердила ознайомлення та згоду з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку.

Зазначає про те, що позивачем надані належні та допустимі докази по справі, в наданому розрахунку заборгованості вказані суми відсотків, неустойки та інших сум, які підлягають стягненню відповідно до умов Кредитного договору.

Відповідач правом, передбаченим положеннями ст.360 ЦПК України, не скористалася.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції посилався на те, що Умови та правила надання банківських послуг у ПриватБанку, Тарифи банку та Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви від 31.05.2006 року, отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді істотні умови договору. Відсутні докази того, що відповідач, підписуючи заяву, розуміла саме такі Умови та правила, Тарифи банку та зміст Довідки про умови кредитування, які долучені позивачем до позову.

Однак повністю погодитись з таким висновком суду неможливо з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту, пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Судом встановлено, що 31.05.2006 року відповідач ОСОБА_1 звернулася до ПАТ КБ «Приватбанк» з заявою про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, та своїм підписом підтвердила згоду на те, що підписана заява разом із Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами банку складає між нею та банком договір про надання банківських послуг.

З заяви вбачається, що позичальник обрала тип кредитної карти «Універсальна» з кредитним лімітом у сумі 2 500,00 грн, базовою процентною ставкою за кредитним лімітом 3% на місяць з розрахунку 360 днів у році. Кредитну картку було видано за номером 796232.

З виписки по рахунку ОСОБА_1 вбачається, що на картці з номером НОМЕР_1 з 31 травня 2006 було встановлено кредитний ліміт у розмірі 2 500,00 грн; 22.02.2009 року кредитний ліміт збільшено до 5 000,00 грн; 27.02.2009 року до 8 000,00 грн. Вбачається, що позичальник активно користувалася коштами та після збільшення кредитного ліміту 02.04.2009 року нею було знято грошові кошти у розмірі 5 000,00 та 2 800,00 грн (а.с.93-94).

Тобто, зазначене свідчить про поінформованість позичальника про збільшення їй кредитного ліміту, а активні дії щодо використання кредитних коштів - про згоду на таке збільшення.

Згідно даних розрахунку заборгованості, банком було дотримано істотних умов, погоджених сторонами, щодо базової процентної ставки за кредитом. Підвищення банком ставки в односторонньому порядку не відбувалося.

На підставі вказаних анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг та самих Умов і правил надання банківських послуг, позивач нарахував відповідачу заборгованість станом на 23.04.2018 року в розмірі 46 683,83 грн, яка складається з: 5 722,61 грн - заборгованості за тілом кредиту, 5 290,48 грн - заборгованості за процентами за користування кредитом, 32 971,51 грн - пеня, 500,00 грн - штраф (фіксована частина), 2 199,23 грн - штраф (процентна складова).

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за тілом кредиту та по процентам за користування кредитом підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5 722,61 грн та заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 5 290,48 грн.

Щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідача неустойки (пеня, штраф) слід зазначити наступне.

Як вбачається з заяви, підписаної сторонами 31.05.2006 року, вона не містить жодної інформації щодо погодження сторонами істотних умов договору про відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором, зокрема, неустойкою (пеня, штраф) за несвоєчасну сплату кредиту та обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ як невід`ємні частини спірного договору.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень того, що саме ці витяг з Тарифів банку, витяг з Умов та правил надання банківських послуг, а також Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати неустойки (пені, штрафів) та у розмірах і порядку нарахування, зазначеному в документах, що додані банком до позовної заяви.

Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг у ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих їй умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на Довідку про умови кредитування з використанням платіжної картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», як належний доказ погодження сторонами умов договору щодо розміру неустойки, не можуть бути прийняті у якості належного та достовірного доказу у розумінні ст.77 ЦПК України, оскільки остання не підписана позичальником та з зазначеної довідки вбачається, що вона містить умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», в той час як анкета-заява не містить інформації про те, з яким саме тарифним планом відповідач обрала кредитну картку «Універсальна».

Відповідно до вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення спору.

Докази мають бути належними, допустимими, достовірними.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст.ст.76, 77, 78, 79 ЦПК України).

Таким чином, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за пенею та штрафами підлягає залишенню без змін.

Доводи апеляційної скарги позивача в цій частині висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно ст.141 ЦПК України, з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» слід стягнути судові витрати у розмірі 415,67 грн, та витрати, понесені позивачем за подачу апеляційної скарги у розмірі 623,51 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» - задовольнити частково.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2019 року скасувати в частині відмови у стягненні з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» заборгованості за тілом кредиту та процентам за користування кредитом і ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» (, 01001, м.Київ, вул.Грушевського, 1д) заборгованість за тілом кредиту у розмірі 5 722,61 грн та заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 5 290,48 грн.

В іншій оскаржуваній частині рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2019 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» (, 01001, м.Київ, вул.Грушевського, 1д) судові витрати в розмірі 1 039,18 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів згідно ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова