Справа № 310/5218/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2020 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі: головуючого судді: Вайнраух Л.А., за участі секретарки судового засідання: Вакал Н.А., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін (учасників справи), цивільну справу №310/5218/20 за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

за відсутності сторін та їх представників, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача за довіреністю Мєшнік К.І. в інтересах позивача засобами поштового зв`язку 30.07.2020 звернувся до суду із зазначеним позовом, за змістом якого просить стягнути на користь позивача з відповідача заборгованість за договором про надання банківських послуг «monobank» від 05.12.2017 у сумі 95 329,01 гривень, яка наявна станом на 04.03.2020, в тому числі заборгованість за тілом кредиту у сумі 40 727,69 гривень, за пенею, комісією у сумі 54 601,32 гривень.

За змістом позову, відповідно до п.2.1 п.2 Розділу І Умов обслуговування рахунків фізичної особи Банк відкриває клієнту поточний рахунок, операції за яким здійснюються з використанням платіжної картки та/ або мобільного додатка. Згідно з п. 4.3, 4.8.1, 5 Розділу І Умов клієнт погоджується, що операції, здійснені з використанням коду доступу до додатка, визнаються вчиненими клієнтом. На виконання п. 3.1, 3.4, 3.5. п.3 Розділу ІІ Умов клієнту видається платіжна картка, яка активується ним у мобільному додатку шляхом додавання інформації з картки та з авторизацією за допомогою номеру телефону. Підписанням анкети-заяви сторони засвідчують укладання договору, який відповідно до ст. 628 ЦК України є змішаним, містить елементи договору банківського рахунка, про споживчий кредит. Згідно з п.5.5. Розділу ІІ Умов кредитний ліміт є поновлювальним, може бути використаний для отримання готівкових коштів, здійснення безготівкових розрахунків за придбані товари та послуги в межах кредитного ліміту.

Позивач зазначає із посиланням на п. 5.9, 5.11 Розділу ІІ Умов, що на суму наданого кредиту Банк нараховує відсотки за кожен календарний день використання кредитного ліміту, з розрахунку 365/366 календарних днів у році, за процентними ставками, зазначеними в тарифах. Крім того, клієнт зобов`язаний щомісяця сплачувати щомісячний мінімальний платіж в розмірі та у термін, зазначений в мобільному додатку, в іншому випадку нараховується штраф. Банк розглядає будь-який надісланий платіж клієнт як визнання ним штрафу в розмірі платежу, що надійшов, але не більше суми штрафу, визначеного тарифами.

Згідно з тарифами, пільговий період за карткою діє до 62 днів з моменту виникнення заборгованості до кінця календарного місяця, наступного за датою виникнення заборгованості, за умови її погашення в повному обсязі, пільгова відсоткова ставка становить 0,00001% річних, розмір обов`язкового щомісячного платежу складає 5% від заборгованості, але не менше 100 гривень, базова відсоткова ставка 3,2%, нараховується на максимальну заборгованість на день, за умови непогашення заборгованості в повному обсязі в пільговий період, за кожний день з моменту виникнення заборгованості, у випадку прострочення заборгованості процентна ставка збільшена до 6,4% на місяць (п.5.15 Розділу ІІ Умов).

Як вказано у позовній заяві, п.5.15-5.19 Розділу ІІ Умов визначено відповідальність за порушення строків виконання грошового зобов`язання клієнтом за договором. Зокрема, у разі порушення терміну сплати щомісячного мінімального платежу понад 90 днів, вся заборгованість за кредитом вважається простроченою, на її залишок нараховується штраф згідно з тарифами, але не більше 50% від суми одержаного кредиту. Про істотне порушення умов договору, всі необхідні строки та умови користування клієнту надсилається повідомлення у мобільному додатку. У випадку, якщо істотне порушення зобов`язань не буде усунуто у строк до 120 календарних днів, Банк направляє клієнту вимогу про повне погашення заборгованості, при цьому, до повернення усієї суми нараховується штраф у сумі 100,00 гривень та пеня у розмірі 6,4 % на місяць за кожен день прострочення виконання.

Позивач додатково зауважує, що згідно з п.5.23 Розділу ІІ Умов, якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для внесення щомісячного мінімального платежу, Банк має право самостійно збільшити кредитний ліміт на суму заборгованості та спрямувати цей ліміт на погашення вказаного платежу, відсотків та неустойки за прострочені платежі.

Так, 05.12.2017 ОСОБА_1 звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг, підписавши анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, яка, разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Позивач вказує, що, підписавши анкету-заяву, відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку та зобов`язується виконувати його. Відповідно до змісту анкети, ЕЦП є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах, а все листування ведеться через мобільний додаток або інші дистанційні канали. Відповідачу встановлено кредитний ліміт на отриману платіжну картку, що становить 35 000,00 гривень.

Позивач стверджує, що виконав всі взяті на себе зобов`язання відповідно до умов договору, надавши можливість відповідачу розпоряджатись кредитними коштами на умовах договору та в межах кредитного ліміту. В свою чергу, відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору не сплатив щомісячні мінімальні платежі. Станом на 01.03.2019 прострочена заборгованість відповідача сягнула понад 90 днів, тобто, допущено істотне порушення умов договору, про що повідомлено ОСОБА_1 , адже 28.06.2019 кредит став у формі «на вимогу».

Оскільки відповідач не здійснив жодних дій на погашення заборгованості, що відображено у наданому розрахунку, з підстав, передбачених ст. 509, 526, 527, 530, 526, 629, 1048, 1049, 1054 ЦК України, ст. 16 Закону України «Про споживчий кредит», внаслідок невиконанн ОСОБА_1 своїх зобов`язань за договором, позивач скористався своїм правом на дострокове стягнення заборгованості, у зв`язку із чим просить задовольнити позов.

Ухвалою судді від 18.08.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розглядати її в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін. Згідно з ухвалою відповідачу визначено строк на подання відзиву та роз`яснено, що відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі його ненадання у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, за змістом позову та на підставі клопотання, відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України просить розглядати справу без участі сторони позивача, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі за відсутності відповідача, підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом надіслання судової повістки, за адресою реєстрації, підтвердженою на запит суду, що видно з матеріалів справи.

Завчасне отримання ОСОБА_1 судових повісток підтверджено наявними у справі поштовими повідомленнями про їх вручення.

У матеріалах справи наявний відзив на позовну заяву про часткове визнання позовних вимог у сумі 35 000,00 гривень та 50% сплаченого судового збору. Крім того, за його змістом відповідач стверджує те, що втратив основне джерело доходу, яким була підприємницька діяльність, тому неодноразово звертався до банку з приводу неможливості своєчасного виконання зобов`язань за кредитним договором, частково сплачував наявну заборгованість, зокрема, 27.03.2019 у сумі 5 000,00 гривень. Відповідач висловив заперечення з приводу збільшення кредитного ліміту без наявності його згоди на такі дії з боку банку.

Крім того, відповідач відповідно до заяви від 07.12.2020 визнав позовні вимоги в частині тіла кредиту, тобто, у сумі 40 727,69 гривень та заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності, без фіксування судового процесу.

Інших письмових заперечень проти позову, заяв та клопотань до матеріалів справи не надано, інших заяв по суті справи до суду не надходило.

За змістом ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Так, із врахуванням клопотання представника позивача, заяви відповідача, суд дійшов висновку про наявність підстав для розгляду справи.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.49, ч.1,4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Оскільки визнання відповідачем позову в частині позовних вимог про стягнення заборгованості по тілу кредита не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд, розглянувши позовну заяву, приймає визнання позову ОСОБА_1 у вказаній частині.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню у зв`язку з такими встановленими фактичними обставинами справи та відповідними їм правовідносинами.

За матеріалами справи, Акціонерне товариство «Універсал Банк» є правонаступником усіх прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк». Так, на підставі рішення Загальних зборів акціонерів ПАТ «Універсал Банк» (протокол № 2-2018 від 31.10.2018) тип банку змінено на приватне акціонерне товариство та здійснено перейменування юридичної особи на Акціонерне товариство «Універсал Банк». Копія засвідченого витягу загальних положень статуту та виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань АТ «Універсал Банк» міститься у матеріалах справи.

Судом встановлено, що між позивачем та ОСОБА_1 відповідно до анкети-заяви від 05.12.2017 підписано договір про надання банківських послуг. Згідно з цією анкетою-заявою, відповідач просить відкрити поточний рахунок на його ім`я, платіжну карту та встановити кредитний ліміт на ній на суму, вказану у додатку. Погоджується, підписавши анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, що ця заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, підтверджує ознайомлення із ними, а також, зобов`язується виконувати договір.

У анкеті-заяві міститься згода на збільшення або зменшення Банком дозволеного кредитного ліміту на розсуд банку в односторонньому порядку та повідомлення про це у мобільному додатку. Крім того, за змістом анкети-заяви, відповідач надав право та доручила банку здійснювати договірне списання коштів з усіх його рахунків, відкритих у ПАТ «Універсал Банк», без додаткових розпоряджень, для погашення будь-яких інших його зобов`язань перед банком, що випливають з умов договору

Відповідно до наданого розрахунку заборгованості за договором від 05.12.2017 станом на 04.03.2020 загальний залишок заборгованості за тілом кредиту становить 40 727,69 гривень, за пенею та комісією 54 601,32 гривень. Розмір тіла кредиту з 02.07.2019 у вказаній сумі не змінювався. Відповідачем визнається та підтверджено змістом розрахунку неодноразово погашення суми кредитної заборгованості, зокрема, 5 000,00 гривень 27.03.2019.

Умови обслуговування рахунків фізичної особи із доданими тарифами, засвідчений витяг з яких наданих до позовної заяви, затверджені рішенням правління ПАТ «Універсал Банк» на підставі протоколу №33 від 27.09.2017.

Задовольняючи позов частково, суд виходить з таких норм чинного законодавства.

За загальним правилом ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених ч.2 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Суд при розгляді справи застосовує правовий зміст норм, які регулюють загальні умови, строки виконання зобов`язань учасниками цивільних правовідносин, правові наслідки їх порушень, зокрема, ст. 509, 525-527, 599, 610, 611, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України. Крім того, на дані правовідносини, поширюються положення про договір (ст. 626-629, 631 ЦК України).

Згідно з ч.1, 3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 76 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків.

Згідно з положеннями ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, судом враховується позиція Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у постанові від 03.07.2019 у цивільній справі №342/180/17, пр. 14-131цс19.

Відповідно до ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Враховуючи зміст наведених норм, можна вважати, що споживач послуг банку лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Оскільки такі умови договорів приєднання розробляються АТ «Універсал Банк», як надавачем банківських послуг, відповідно, вони мають бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору та під час його виконання діють певні вимоги у визначеній редакції.

У вказаній справі цієї умови не дотримано позивачем, тому й положення ст. 634 ЦК України на правовідносини між сторонами не розповсюджуються.

Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

При цьому, за нормою ч.1 ст.1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Ч.1,2 ст. 551 ЦК України врегульовано, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Крім того, згідно з ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Так, в разі укладення кредитного договору, проценти за користування кредитними коштами та міра відповідальності кредитора поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У поданій справі, позивачем заявлено вимоги про погашення кредиту, а також, заборгованості за пенею та комісією відповідно до умов договору, як про це зазначає позивач.

Проте, як видно з матеріалів справи, витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи, якими регулюється нарахування пені, комісії та штрафів, не підписаний відповідачем.

Укладений між сторонами договір про надання банківських послуг «Monobank» у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить умов про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, процентної ставки.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме із наданими до суду умовами ознайомився й погодився відповідач, підписуючи анкету-заяву. Також, не вбачається з анкети-заяви, що вказані складові частини договору про надання банківських послуг на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати неустойки (пені, штрафів) у зазначеному банком розмірах і порядках нарахування.

Редакція умов, розміщена на сайті позивача, належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.05.2015 (провадження № 6-16цс15).

Під час розгляду справи суд дійшов висновку про те, що АТ «Універсал Банк» виконало свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 05.12.2017, відкривши на ім`я відповідача картковий рахунок, платіжну картку із встановленим лімітом, який використовував ОСОБА_1 протягом строку користування карткою.

Також, з урахуванням наведених норм, та наданого позивачем розрахунку суд встановив, що станом на 04.03.2020 відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань в строки, передбачені договором про надання банківських послуг «Monobank» від 05.12.2017 належним чином не виконав, сума тіла кредиту, що підтверджена розрахунком, є обґрунтованою, визнається відповідачем та підлягає стягненню з нього в повному обсязі.

Хоча вказана заява-анкета не містить строку користування карткою, повернення кредиту, але, як видно з розрахунку, фактично використані позичальником кошти в межах встановленого банком ліміту в добровільному порядку АТ «Універсал Банк» відповідачем повернуті не були.

Із врахуванням норми ч.2 ст.530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд приходить до висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав в судовому порядку шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення заборгованості за тілом кредиту у сумі 40 727,69 гривень.

За таких обставин, оскільки відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді умови цивільної відповідальності у вигляді неустойки за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, у стягненні з відповідача на користь позивача заборгованості за пенею та комісією у сумі 54 601,32 гривень необхідно відмовити.

Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема, за ст. 625, 1048 ЦК України позивач не пред`явив.

Тому, дослідивши надані представником позивача на підтвердження позовних вимог письмові докази, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню лише у визначеній частині вимог на зазначених підставах.

За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому на користь позивача, як сторони по справі, чиї позовні вимоги задовольняються частково, із відповідача слід стягнути судові витрати у вигляді оплати судового збору у загальному розмірі 898,04 гривень, пропорційно до розміру заборгованості, що підлягає стягненню.

Керуючись ст. 12-13, 19, 76-82, 89, 95, 141, 178, 223, 247, 258-259, 263-265, 272-274, 280-283 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за договором про надання банківських послуг «monobank» від 05.12.2017, станом на 04.03.2020, а саме, за тілом кредиту у сумі 40 727,69 гривень (сорок тисяч сімсот двадцять сім гривень 69 копійок).

У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» судові витрати по сплаті судового збору у сумі 898,04 гривень (вісімсот дев`яносто вісім гривень 04 копійки).

Реквізити сторін: Акціонерне товариство «Універсал Банк», код за , адреса місцезнаходження: 04114, м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Бердянський міськрайонний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його складення (із врахуванням п.15.5 Перехідних положень).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст рішення суду складено та підписано 11.12.2020.

Суддя Л. А. Вайнраух