Провадження № 2/760/2951/20
17 березня 2020 року Солом`янський районний суд м.Києва у складі:
головуючого- судді -Кушнір С.І,
за участю секретаря - Сопінської Н.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку письмового провадження питання щодо ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 03.03.2020 р., в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - відмовлено.

06.03.2020 р. до суду надійшла заява представника відповідача ОСОБА_1 - Ткач В.Д. про розподіл судових витрат у справі за позовом ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, відповідно до якої представник відповідача просить:

стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» судові витрати понесені ОСОБА_1 по сплаті послуг за правничу допомогу в розмірі 16000,00 грн.

16.03.2020 р. до суду від представника ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» надійшло клопотання, відповідно до якого представник просить відмовити в задоволенні заяви про стягнення витрат, які поніс відповідач на професійну правничу допомогу в розмірі 16000,00 грн., посилаючись на необґрунтований розмір таких витрат та неспівмірність із складністю даної справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, в тому числі, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За змістом положень ч. 13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З урахуванням положень ч.ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України, суд вважає за доцільне здійснювати розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення в порядку письмового провадження без виклику учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне вирішити питання про стягнення витрат на правничу допомогу, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі»додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 (270) ЦПК воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими ж вимогами на загальних підставах.

При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 03.03.2020 р., в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що питання про судові витрати, які відповідач ОСОБА_1 понесла, у зв`язку із розглядом справи, а саме витрати на професійну правничу допомогу у сумі 16000,00 грн., - судом вирішено не було.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначаються розподіл судових витрат.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 259 ЦПК України, суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Так, 30.09.2019 р. до суду від представника відповідача ОСОБА_1 - Ткач В.Д. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник просить застосувати позовну давність до вимог ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та відмовити останньому у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, та покласти судові витрати на позивача.

На підтвердження розміру вказаних витрат представником відповідача ОСОБА_1 - Ткач В.Д. до матеріалів справи долучено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на правничу допомогу від 26.09.2019 р., копію договору № 04-04/2019 про надання правничої допомоги від 04.04.2019 р., копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та копію посвідчення адвоката.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

У відповідності до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи ; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до частин першої - п`ятої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом з тим, у пункті 48 Постанови Пленуму Вищого спецiалiзованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначено, що підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 799 статтями 84, 88, 89 ЦПК України. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягується лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із надання правової допомоги у конкретній справі (наприклад: складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтвердженні та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Так, представництво інтересів відповідача ОСОБА_1 в суді готувалося та здійснювалося адвокатом Ткач В.Д., відповідно до Договору №04-04/2019 про надання правничої допомоги від 04.04.2019 р.

Адвокатом Ткач В.Д. надано розрахунок суми витрат у справі за позовом ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 від 05.03.2020 р., з якого вбачається, що витрати на професійну правничу допомогу, яка надавалась адвокатом Ткач В.Д. відповідачу ОСОБА_1 , включають, в т.ч.: консультації, формування правової позиції по справі, вивчення позовної заяви та правової бази, складання відзиву, представництво та захист інтересів в суді, що разом становить 16000,00 грн.

Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера №04 від 05.03.2020 р., вбачається, що відповідачем ОСОБА_1 сплачено витрати на правничу допомогу в розмірі 16000,00 грн.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

За наданими до суду матеріалами, журналами судових засідань, позивачу надавалися послуги за підготовку до розгляду справи в суді та збір доказів, а саме консультації, формування правової позиції по справі, складання відзиву, а також участь представника в судових засіданнях при розгляді справи судом.

При вирішенні питання про розмір судових витрат, суд вважає, що всі дії, вчинені представником відповідача в межах розгляду цивільної справи №760/15671/19, є правничою допомогою в розумінні вимог закону в межах саме даної цивільної справи, а тому підлягає стягненню з позивача.

Оцінивши надані представником відповідача докази в обгрунтування розміру понесених відповідачем витрат на правничу допомогу, суд вважає їх обгрунтованими частково.

Так, враховуючи вимоги ст. 137 ЦПК України,витрати в розмірі 16000,00 грн., які поніс відповідач на професійну правничу допомогу є неспівмірними із складністю даної справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг. Сума витрат в розмірі 16000,00 грн. є явно завищеною та належним чином не підтверджена дійсною затратою часу адвокатом та відповідними документами, що свідчить про невідповідність понесених витрат критерію реальності, розумності та справедливості, в зв`язку з чим, стяненння наведених витрат суперечить принципу розподілу таких витрат.

При цьому, суд звертає увагу на те, що як вбачається з матеріалів справи, в справі призначалося 2 (два) судових засідання, а саме 06.12.2019 р. 09:30 год. та 03.03.2020 р. 15:30 год.

Судове засідання, призначена на 06.12.2019 р. 09:30 год., було відкладене за клопотанням представника відповідача Ткач В.Д .

Таким чином, суд вважає за можливе стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн., як такі, що в цій частині є співвмірними та виправданими, виходячи з предмету позову, обсягу виконаної роботи представником відповідача з метою підготовки справи до судового розгляду, та часу, необхідного для підготовки такого обсягу документів.

Таким чином, заява підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 133, 134, 137, 141, 259, 265, 270 ЦПК, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 - Ткач Віталія Дмитровича про розподіл судових витрат - задовольнити частково.

Ухвалити додаткове рішення по справі №760/15671/19 (провадження №2/760/2951/20) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, зазначивши у резолютивній частині рішення:

«Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (адреса: м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, буд. 5-Б, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) суму судових витрат на правничу допомогу у розмірі 8000 (вісім тисяч) гривень 00 копійок.».

В задоволенні іншої частини вимог заяви - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ: Кушнір С.І.