УХВАЛА

27 січня 2020 року

м. Київ

справа №521/11073/18

провадження № 61-686ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Литвиненко І. В. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Коренко Тетяни Володимирівни на рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 12 вересня 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 04 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів та стягнення пені,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення пені та зміну способу стягнення аліментів, посилаючись на те, що з 09 листопада 2002 року по 12 червня 2007 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_1 . Від шлюбу мають сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 08 грудня 2005 року з ОСОБА_1 на користь позивачки стягнуто аліменти, на утримання сина ОСОБА_3 , у розмірі 250 грн щомісячно до досягнення ним повноліття. Однак, відповідач аліменти не сплачує.

Тому на підставі вищевикладеного просила суд змінити спосіб стягнення аліментів, призначених рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 08 грудня 2005 року. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі 1/3 частини від усіх його доходів щомісяця, але не менше ніж 50% від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 пеню, що утворилася через заборгованість по сплаті аліментів на утримання ОСОБА_3 за період з 2015 року по 01 липня 2018 року, у розмірі 37 661, 30 грн.

Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 12 вересня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Змінено розмір аліментів які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 08 грудня 2005 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого Законом України «Про державний бюджет», починаючи з 02 липня 2018 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01 січня 2015 року по 01 липня 2018 року складає 65 435,00 гривень.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Одеського апеляційного суду від 04 грудня 2019 року апеляційну скаргу Коренко Т. В. , представника ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 12 вересня 2018 року скасовано. Прийнято постанову.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого Законом України «Про державний бюджет» до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01 січня 2015 року по 01 липня 2018 року у розмірі 3 192, 50 грн.

03 січня 2020 року представник ОСОБА_1 - адвокат Коренко Т. В. засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 12 вересня 2017 року та постанову Одеського апеляційного суду від 04 грудня 2019 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та прийняти нове рішення.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено, що з 01 січня 2020 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 2 102 грн.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову у позовах про зменшення або збільшення платежів або видач визначається сумою, на яку зменшуються або збільшуються платежі чи видачі, але не більше ніж за один рік.

Предметом спору у цій справі є зміна розміру аліментів з 250 грн на 1/3 частину від усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та стягнення неустойки (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 65 435 грн, що станом на 01 січня 2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102 грн х 100 = 210 200 грн)

Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства, які дали можливість дійти висновку про малозначність справи. Ураховуючи незмінність практики у цій категорії справ, а доводи касаційної скарги по суті стосуються переоцінки доказів, що знаходяться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному перегляду, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження не підлягає окремому розгляду зазначене в касаційній скарзі клопотання про зупинення дії постанови Одеського апеляційного суду від 04 грудня 2019 року до закінчення касаційного провадження.

Вказівка в резолютивній частині постанови Одеського апеляційного суду від 04 грудня 2019 року про можливість її оскарження в касаційному порядку не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржуване рішення ухвалене у малозначній справі.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19 ЦПК України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Коренко Тетяни Володимирівни на рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 12 вересня 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 04 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів та стягнення пені відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Литвиненко