АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2020 року

м. Чернівці

Справа № 723/2234/19

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Одинака О. О.

суддів Владичана А.І., Половінкіної Н.Ю.

секретар Чубрей І.І.

позивач Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»

відповідач ОСОБА_1

апеляційна скарга ОСОБА_1 на заочне рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 7 серпня 2019 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Дедик Н.П.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В травні 2019 року Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (далі - ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп») звернулося до суду з позовом.

Позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь майнову шкоду, завдану внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), в порядку регресу, в розмірі 100 000 гривень.

В обґрунтування позову посилався на те, що 21 листопада 2017 року в селі Ропча Сторожинецького району Чернівецької області за участі автомобілів марки «ВАЗ-21070», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та «Toyota Land Cruiser Prado», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , сталася ДТП, винним у якій визнано ОСОБА_1

В результаті ДТП автомобілю марки «Toyota Land Cruiser Prado», номерний знак НОМЕР_2 , завдано механічних пошкоджень.

На час ДТП автомобіль марки «Toyota Land Cruiser Prado» було застраховано в ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», яке виплатило його власнику страхове відшкодування в розмірі 100 000 гривень.

Позивач звертався до ОСОБА_1 із претензією про сплату суми страхового відшкодування виплаченого потерпілій ОСОБА_2 у розмірі 100 000 гривень, однак вказана претензія позивача залишилась без належного реагування та задоволення.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 7 серпня 2019 року позов ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в порядку регресу грошову суму виплаченого відшкодування шкоди, яка була заподіяна внаслідок вчинення ДТП, в розмірі 100 000 гривень.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що до позивача перейшло право регресної вимоги до відповідача, оскільки останній під час вчинення ДТП керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить заочне рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

ОСОБА_1 посилається на те, що суд першої інстанції ухвалив заочне рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт вказує на те, що суд ухвалив оскаржуване рішення на підставі позовної заяви та доданих до неї документів, які не були оформлені у відповідності до вимог ЦПК.

Позивач надав йому для ознайомлення ксерокопію позовної заяви, а не саму позовну заяву, оформлену і підписану у відповідності до вимог статті 175 ЦПК України. У вказаній ксерокопії відсутній підпис представника позивача.

На момент ДТП за страховим полісом № АК /2654091 була застрахована не його відповідальність, а ОСОБА_3 , тому ДТП за участю відповідача не може вважатись за таким полісом страховим випадком.

Окрім того, 5 січня 2018 року він та ОСОБА_3 сплатили потерпілій ОСОБА_2 1000 Євро в рахунок погашення завданої їй шкоди, про що остання склала розписку.

Узагальнені доводи та заперечень інших учасників справи

ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», в інтересах якого діє Капля А.С., подало відзив на апеляційну скаргу.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а заочне рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 7 серпня 2019 року залишити без змін.

Посилається на те, що аргументи ОСОБА_1 , викладені ним в апеляційній скарзі, є безпідставними.

Апелянтом не наведено жодного доводу стосовно того, що порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині відкриття провадження у вказаній справі вплинуло на результат її розгляду по суті.

У зв`язку з тим, що відповідач на момент вчинення ДТП керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, позивач має право на звернення до останнього із вимогою по відшкодуванню витрат, понесених страховою компанію в сумі 100 000 гривень в порядку регресу.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

31 січня 2017 року між ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та ОСОБА_3 було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/2654091, предметом якого є страхування транспортного засобу марки «ВАЗ-21070», номерний знак НОМЕР_1 (а.с.11).

Відповідно до вказаного полісу позивач взяв на себе обов`язок щодо відшкодування шкоди, заподіяної майну третіх осіб в межах 100 000 гривень.

21 листопада 2017 року в селі Ропча Сторожинецького району Чернівецької області відбулась ДТП за участі автомобілів марки «ВАЗ-21070», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та «Toyota Land Cruiser Prado», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .

Постановою Сторожинецького районного суду від 05 лютого 2018 року встановлено, що під час цієї ДТП водій ОСОБА_3 , керуючи в стані алкогольного сп`яніння транспортним засобом марки «ВАЗ-21070», номерний знак НОМЕР_1 , не вибравши безпечну швидкість та не врахувавши дорожню обстановку, виїхав на смугу зустрічного руху та здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «Toyota Land Cruiser Prado», номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , що призвело до пошкодження вказаних транспортних засобів, чим скоїв адміністративні правопорушення, передбачені статтею 124, частиною 1 статті 130 КУпАП, у зв`язку з чим був притягнутий до адміністративної відповідальності (а.с. 4 зворот - 5).

Відповідно до страхового акту №65 від 27 березня 2018 року та розрахунку суми страхового відшкодування до нього, складених начальником відділу врегулювання транспортних ризиків ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» ОСОБА_4 , а також акту огляду транспортного засобу «Toyota Land Cruiser Prado» (дефектна відомість) від 29 листопада 2017 року, сума страхового відшкодування становить 100 000 гривень (а.с.5 зворот, 5,9 зворот -10).

04 квітня 2018 року, на користь ОСОБА_2 позивачем, відповідно до страхового акту №65 від 27 березня 2018 року за її заявою про виплату від 03 січня 2018 року, було переховано розмір страхового відшкодування в сумі 100 000 гривень, що підтверджується копією платіжного доручення №ЗР024280 від 04 квітня 2018 року (а.с. 4, 10 зворот).

03 квітня 2018 року ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» звернулося з претензією до ОСОБА_1 про добровільне відшкодування в порядку регресу понесених ним збитків, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування в розмірі 100 000 гривень (а.с. 11 зворот).

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Пунктом 3 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина 1 статті 1166 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Правилами статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачені випадки, коли страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, і ці випадки характеризуються не лише виною водія забезпеченого транспортного засобу у настанні ДТП, а і його навмисною протиправною поведінкою щодо заволодіння забезпечуваним транспортним засобом, керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів тощо.

Наведеною нормою передбачено право страховика на звернення з регресним позовом до визначеного кола суб`єктів і саме за наявності передбачених цією статтею умов.

Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Оскільки на момент вчинення ДТП, яке мало місце 21 листопада 2017 року, ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, що встановлено преюдиційним судовим рішенням, а саме постановою Сторожинецького районного суду від 05 лютого 2018 року, яка набрала законної сили, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивач у відповідності до положень статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» має право на звернення до суду з регресним позовом до відповідача про відшкодування шкоди у межах виплаченого ним потерпілій ОСОБА_2 страхового відшкодування в розмірі 100 000 гривень.

Такий висновок апеляційного суду узгоджується з правовим висновком, викладеним Верховним Судом у постанові від 15 листопада 2018 року у справі 176/1505/16.

Помилковим є аргумент апеляційної скарги про те, що ДТП за участю відповідача не може вважатись страховим випадком за страховим полісом № АК /2654091, оскільки за вказаним полісом була застрахована не його відповідальність, а відповідальність ОСОБА_3 .

Відповідно до пункту 1.4 ст.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особами, відповідальність яких застрахована, - є страхувальник (юридична особа, власник) та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Оскільки відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів на спростування тієї обставини, що він на момент вчинення ДТП володів транспортним засобом марки «ВАЗ-21070», номерний знак НОМЕР_1 на законних підставах, суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з нього на користь ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в порядку регресу майнову шкоду в розмірі 100 000 гривень, як з водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду за наявності умов передбачених статтею 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Посилання апелянта на те, що 5 січня 2018 року він та ОСОБА_3 сплатили потерпілій ОСОБА_2 1000 Євро в рахунок погашення завданої їй шкоди, про що остання склала розписку, у відповідності з чим розмір страхового відшкодування підлягав зменшенню, не можуть братися до уваги апеляційним судом, оскільки із вказаної розписки не є можливим встановити, за що саме вказаними особами було сплачено ОСОБА_2 зазначену суму коштів.

Необґрунтованими є доводи ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції при вирішенні питання про відкриття провадження у даній справі, не взяв до уваги невідповідність копії позовної заяви ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», доданої останнім до позовної заяви, вимогам статті 175 ЦПК України в частині належного оформлення та підписання таких копій, у зв`язку з чим вважав, що позовна заява страхової компанії не могла бути предметом розгляду в суді першої інстанції та підлягала залишенню судом без руху з наданням часу для усунення зазначених недоліків позивачем.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

В пункті 19 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» № 12 від 24 жовтня 2008 року роз`яснено, що порушення або неправиль не застосування матеріального чи процесуального права має місце у разі застосування закону, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню, унаслідок неправильної юридичної кваліфікації правовідносин або неправильного витлумаченого закону, який хоч і підлягав застосуванню, проте його зміст і сутність сприйнято неправильно через розшире не чи обмеже не тлумачення.

Як вбачається з наведених норм закону, не підписання позивачем копії позовної заяви не може бути підставою для скасування закон ного, обґрунтованого та правиль ного по суті й справедливого рішення суду першої інстанції.

Щодо неналежного засвідчення копій документів, доданих до позовної заяви та не витребування оригіналів вказаних документів судом першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат має право, зокрема, посвідчувати копії документів у справах, які він веде, крім випадків, якщо законом установлено інший обов`язковий спосіб посвідчення копій документів.

Як вбачається з матеріалів справи, представником ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» адвокатом Каплею А.С. до позовної заяви було додано перелік письмових доказів, які засвідчені нею у визначеному законом порядку і зазначенням на вказаних документах дати такого засвідчення та проставленням на них її підпису.

Отже зазначені документи є належними та допустимими письмовими доказами, які суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги під час розгляду вказаної справи.

Відповідач не скористався своїм правом на заявлення клопотання щодо витребування оригіналів письмових доказів і лише під час апеляційного перегляду справи висловив свої зауваження щодо ненадання оригіналів документів, які стосуються предмета позову.

Також, як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції не ставив під сумнів відповідність поданих позивачем до позовної заяви належним чином засвідчених копій письмових доказів їх оригіналам, у зв`язку з чим не вбачав підстав для витребування таких оригіналів.

Окрім того, у разі не отримання відповідачем належним чином засвідченої копії позовної заяви, останній у відповідності до положень статті 43 ЦПК України мав право на ознайомлення з матеріалами даної справи, у зв`язку з чим мав змогу пересвідчитися у відповідності оригіналу позовної заяви ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» наданої йому копії такої заяви.

Однак ОСОБА_1 таким правом у суді першої інстанції не скористався.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції не впливають.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Враховуючи наведене вище, заочне рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення слід залишити без змін.

Керуючись статтями 367,368,374,375,381,382 ЦПКУкраїни,суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 7 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 31 січня 2020 року

Головуючий О.О. Одинак

Судді: А.І. Владичан

Н.Ю. Половінкіна