Справа № 134/1087/20
Провадження № 22-ц/801/2063/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Зарічанський В. Г.
Доповідач:Ковальчук О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2020 рокуСправа № 134/1087/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчука О. В.,

суддів : Сала Т. Б., Якименко М. М.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Крижопільського районного суду Вінницької області, ухвалене у цій справі 02 вересня 2020 року в смт. Крижопіль суддею цього суду Зарічанським В. Г., дата складання його повного тексту не відома,

В С Т А Н О В И В:

В липні 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, мотивуючи його тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 20 листопада 2009 року відповідач отримала кредит у розмірі 2000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 3% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. ОСОБА_1 підписом у заяві підтвердила свою згоду на те, що ця заява разом з запропонованими банком Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між нею та банком договір про надання банківських послуг.

Відповідно до умов договору ОСОБА_1 зобов`язана погашати заборгованість за кредитним договором, заборгованість за відсотками за використання кредитних коштів. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п. п. 3.2, 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, на підставі яких відповідач при укладенні договору дала свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

В порушення умов кредитного договору відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконує, у зв`язку з чим станом на 03 червня 2020 року має заборгованість перед позивачем в сумі 29429,66 грн., яка складається з: 20645,86 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 6906,20 заборгованості за простроченими відсотками; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1377,60 штраф (процентна складова).

Пославшись на вказані обставини, позивач просив стягнути ОСОБА_1 на свою користь вказану суму заборгованості.

Заочним рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 02 вересня 2020 року позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за тілом кредиту в розмірі 20645,86 грн., в решті вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погодившись із ухваленим заочним рішенням, АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального та матеріального права, в апеляційній скарзі просить оскаржуване рішення скасувати в частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками та штрафами, постановити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

26 листопада 2020 року представником АТ КБ «ПриватБанк» подано додаткові пояснення до апеляційної скарги на заочне рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 02 вересня 2020 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки рішення суду оскаржується лише в частині вимог, у задоволені яких відмовлено, тому, з огляду на положення ст. 367 ЦПК України, в іншій його частині не перевіряється.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак, рішення суду цим вимогам у повній мірі не відповідає, тому апеляційний суд з огляду на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, перевіривши його законність і обґрунтованість в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками та штрафами суд першої інстанції виходив з того, що у анкеті-заяві відсутня домовленість сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами і штрафів та не містить строку повернення кредиту, отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Із такими висновками суду не можна погодитись з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Положеннями ст. 12 ЦПК України передбачено, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (п. 2, п. 4, п. 6 п. 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України).

Згідно з ч. ч. 1, 5-7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч. 1 ст. 78 ЦПК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

У разі, якщо розмір неустойки перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, суд може його зменшити (ч. 3 ст. 551 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

З матеріалів справи вбачається, що 20 листопада 2009 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву (а. с. 33), у якій зазначено, що вона, ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, погодилася укласти договір про надання банківських послуг та отримала кредитну картку «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» № НОМЕР_1 з кредитним лімітом 2000,00 грн та базовою процентною ставкою 3 % на місяць на залишок заборгованості .

Відповідно до наданого позивачем Витягу з Тарифів обслуговування кредитної картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», підписаного ОСОБА_1 20 листопада 2009 року, пільговий період кредитування становить 30 днів; базова процентна ставка на місяць 3 %; розмір обов`язкового щомісячного платежу 7% від заборгованості; розмір штрафу 500 грн + 5% від суми позову (а. с. 34).

У довідці АТ КБ «Приватбанк» зазначено, що за кредитним договором між банком та ОСОБА_1 були надані наступні кредитні картки: 20 листопада 2009 року № НОМЕР_1 терміном дії до травня 2012 року; 08 серпня 2011 року № 0012550 терміном дії до жовтня 2014 року; 29 серпня 2011 року № НОМЕР_2 терміном дії до січня 2015 року; 18 вересня 2014 року та 12 січня 2015 року № НОМЕР_3 терміном дії до вересня 2018 року; 24 січня 2019 року № НОМЕР_4 терміном дії до січня 2019 року (а. с. 32).

Відповідно до довідки АТ КБ «Приватбанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , 20 листопада 2009 року їй встановлено кредитний ліміт у розмірі 2000, 00, 19 січня 2010 року кредитний ліміт збільшено до 3000 грн, 08 серпня 2011 року до 3800 грн, 21 травня 2012 року до 4000 грн, 22 червня 2018 року до 12000 грн, 24 січня 2019 року до 20000 грн, 05 лютого 2020 року зменшено кредитний ліміт до 0,00 грн (а. с. 31).

Згідно з проведеним позивачем розрахунком заборгованості за договором № б/н від 20 листопада 2009 року, укладеним між АТ КБ «ПриватБанк» та клієнтом ОСОБА_1 , станом на 03 червня 2020 року розмір заборгованості становить 29429,66 грн., яка складається з: 20645,86 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 6906,20 заборгованості за простроченими відсотками; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1377,60 штраф (процентна складова) (а. с. 20-21).

З виписки по карткам ОСОБА_1 вбачається, що вона користувалась кредитними коштами з листопада 2009 року (а. с. 22-30). У цій виписці відображено деталі операцій, проведених з використанням кредитних коштів, суми відповідних операцій та залишок на картці після відповідних операцій, а також відображені суми нарахованих відсотків за використання кредитного ліміту.

Умовами та Правилами банківських послуг (а. с. 35-44), які регулюють відносини між банком та клієнтом щодо відкриття та обслуговування карткового рахунку клієнта, а також інших банківських послуг, встановлено, що для надання послуг банк відкриває клієнту карткові рахунки, видає картки, їх вид та строк дії визначено у анкеті-заяві та в Пам`ятці клієнта, підписанням якої клієнт та банк заключають договір про надання банківських послуг. Датою заключення договору є дата відкриття рахунку, зазначена в розділі «відмітки банку» анкети-заяви. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку, одночасно, передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невід`ємних частин договору.

З доказів, наданих позивачем на підтвердження доводів позовних вимог, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 належним чином не виконує зобов`язання за кредитним договором б/н від 20 листопада 2009 року, з умовами якого вона погодилася підписавши анкету-заяву та Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду».

За таких обставин, оскільки кредитні кошти використовувалися відповідачем під час здійснення операцій з використанням відповідних банківських карт, з умовами щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та штрафами відповідач погодилась, проте фактично отримані та використані кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернула, отже суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про відсутність підстав для стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 6906,20 грн та за штрафом в розмірі 1377,60 грн.

Водночас, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача штрафу в розмірі 500 грн, оскільки за умовами ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, а визначення його у фіксованому розмір законом не передбачено.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі викладеного апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржуване заочне рішення в законній силі залишатись не може та відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками за користування кредитом та штрафом, обчисленим у відсотках від суми невиконаного зобов`язання, з прийняттям в цій частині нового рішення про задоволення позовних вимог.

Частиною 1, 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За таких обставин, у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог та частковим задоволенням вимог апеляційної скарги, відповідно до положень ст. 141, п. п. «в» п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат пропорційно розміру задоволених позовних вимог, вважає за необхідне збільшити розмір судового збору, стягнутого з відповідача на користь позивача за подачу останнім позовної заяви з 1475,60 грн до 2066,27 грн, та стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 2973,30 грн, сплачений за подачу апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 - 384, 389 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково, заочне рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 02 вересня 2020 року в частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками за користування кредитом та за штрафом, обчисленим у відсотках від суми невиконаного зобов`язання, скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_5 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (код ЄДРПОУ - 14360570) заборгованість за кредитним договором б/н від 20 листопада 2009 року в розмірі 8283,80 грн, яка складається з 6906,20 грн. заборгованості за відсотками та 1377,60 грн. штрафу.

Заочне рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 02 вересня 2020 року в частині стягнення судових витрат змінити, збільшити розмір стягнутого з ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_5 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (код ЄДРПОУ - 14360570) судового збору, сплаченого за подачу позовної заяви з 1475,60 грн до 2066,27 грн.

В іншій частині залишити оскаржуване заочне рішення без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_5 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (код ЄДРПОУ - 14360570) судовий збір в розмірі 2973,30 грн, сплачений за подачу апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Ковальчук

Судді : Т. Б. Сало

М. М. Якименко

Текст постанови виготовлено 22 грудня 2020 року.