Комінтернівський районний суд м.Харкова
Провадження № 2-з/641/126/2020 Справа № 641/6273/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2020 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі

головуючого судді - Богдан М.В.,

за участю секретаря судових засідань Цюк Ю.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Державного підприємства «СЕТАМ», Начальника міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харків Східного міжрегіонального управління (м. Харків) Купріянової Анастасії Олександрівни, третя особа: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Самощенко Олена Анатоліївна про визнання електронних торгів недійсними,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , Державного підприємства «СЕТАМ», Начальника міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харків Східного міжрегіонального управління (м. Харків) Купріянової Анастасії Олександрівни, третя особа: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Самощенко Олена Анатоліївна про визнання електронних торгів недійсними.

До суду надійшла заява позивача про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на двокімнатну квартиру загальною площею 33,2 кв.м., житловою площею 19,5 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та заборонити дії щодо укладення будь-яких правочинів з відчуження вказаного об`єкту нерухомості, зокрема купівлі-продажу, дарування, міни, передачі в заставу/іпотеку, чи передачі до статутного капіталу товариств, проведення виділення чи реконструкції, ремонту, переобладнання, вселення в квартиру будь-яких осіб та виселення з квартири осіб; заборонити ОСОБА_2 вселятися та здійснювати проникнення до квартири за адресою: АДРЕСА_1 , вчиняти будь-які дії щодо перешкоджання ОСОБА_1 щодо володіння та користування вказаною квартирою - до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі, посилаючись на те, що невжиття таких заходів може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та ефективний захист позивача по справі.

Вивчивши заяву про забезпечення позову та додані до неї документи, суд приходить до висновку про часткове її задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Крім того, заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обгрунтування необхідності забезпечення позову.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає в доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Окрім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову повинна довести адекватність засобу забезпечення позову.

У відповідності з положеннями ст. 150 ЦПК України одними із видів забезпечення позову зокрема є: накладення арешту на майно та заборона вчиняти певні дії. При цьому, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки сторони позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно наданої суду в якості доказів інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником квартири АДРЕСА_2 є відповідач ОСОБА_2 .

Вирішуючи питання про необхідність застосування зустрічного забезпечення суд виходить з того, що, на час вирішення клопотання про забезпечення позову, у суду відсутні відомості про існування визначених ч. 3 ст. 154 ЦПК України обставин, за наявності яких, суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення.

Зазначене не перешкоджає учасникам справи, за наявності підстав, в порядку ст. 156 ЦПК України звернутися до суду з заявою про заміну виду забезпечення позову або в порядку ст. 158 ЦПК України про скасування заходів забезпечення позову.

Суд відмовляє в задоволенні заяви в частині заборони ОСОБА_2 вселятися та здійснювати проникнення до квартири за адресою: АДРЕСА_1 , вчиняти будь-які дії щодо перешкоджання ОСОБА_1 щодо володіння та користування вказаною квартирою - до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі, виходячи з наступного.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Оскільки мета забезпечення позову саме й полягає в недопущенні вчинення дій, направлених на ускладнення можливості виконання рішення суду, вимога про надання доказів існування того, що ще не сталося, і чому застосовані заходи мають запобігти, є необґрунтованою. При вирішенні такого питання суд враховує, чи дійсно існує можливість вчинення таких дій, відтак чи заявлені ризики є реальними.

З матеріалів справи вбачається існування реального спору між сторонами, за вирішенням якого позивач звернулась з позовом до суду. Об`єкт забезпечення позову прямо пов`язаний з предметом спору, а захід забезпечення позову шляхом заборони відчуження квартири є співмірним із заявленими позовними вимогами. При цьому, на думку суду, такий вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача ОСОБА_2 , оскільки обмежується лише можливість вчиняти дії по відчуженню квартири.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову, що в силу положень ст. ст. 149-153 ЦПК України свідчить про обґрунтованість поданої заяви про забезпечення позову.

Крім того слід відзначити, що саме лише посилання в заяві на потенційно можливі з боку відповідача дії без наведення відповідного обґрунтування та підтвердження їх доказами згідно зі статтею 81 ЦПК, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які ваона посилається в обґрунтування заявлених вимог, що дії відповідача спрямовані на вселення у спірну квартиру, враховуючи, що право власності на час звернення до суду зареєстровано за відповідачем.

Відповідно до ч. 3 статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 N9, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

У зв`язку з чим, приймаючи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову в частині заборони ОСОБА_2 вселятися та здійснювати проникнення до квартири за адресою: АДРЕСА_1 , вчиняти будь-які дії щодо перешкоджання ОСОБА_1 щодо володіння та користування вказаною квартирою через наявність вищенаведених обставин.

На підставі викладеного та керуючись ст. 149-153, 260 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяву позивача про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти заборону на відчуження квартири АДРЕСА_2 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_1 .

В інішій частині в задоволенні заяви - вдмовити.

У зв`язку забезпеченням позову зустрічне забезпечення по справі не застосовано.

Ухвалу для виконання направити до Департаменту реєстрації Харківської міської ради (Центру надання адміністративних послуг м. Харкова, розташованого за адресою: м. Харків, Червоношкільна набережна, 26.)

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Харківської області апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Оскарження ухвали суду про забезпечення позову не зупиняє її дії.

Відповідно до ч. 4 ст. 157 ЦПК України особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Строк пред`явлення до виконання відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Суддя -М. В. Богдан