Провадження №2/235/923/20
Справа №235/1642/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2020 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі: головуючого - судді Величко О.В.

при секретарі - Комарової О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Покровськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Удачненської селищної ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Удачненської селищної ради про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його двоюрідний дід ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки, що розташована на території Удачненської селищної ради площею 5,62 га. Вказану земельну ділянку померлий успадкував після смерті своєї матері ОСОБА_3 , яка була власницею цієї земельної ділянки на підставі державного акту серії ДН № 194437 від 14.10.2005 року.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_2 спадщину прийняв в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України, до нотаріуса не звертався та не отримав свідоцтво про право на спадщину.

Він, позивач, як спадкоємець п`ятої черги прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 на підставі ч. 4 ст. 1268 ЦК України. Коли став повнолітнім він звернувся до нотаріуса з метою отримати свідоцтво про право на спадщину.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із зазначенням неправильного кадастрового номеру у державному акті про право власності на земельну ділянку на ім`я ОСОБА_3 .

Просить визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 5,6200 га, кадастровий номер :06:000:0541, що розташована на території Удачненської селищної ради Покровського району Донецької області.

Позивач в судове засідання не з`явився, просив справу слухати у його відсутність (а.с. 3).

Представник відповідача Удачненської селищної ради в судове засіданні не з`явився, просив справу слухати за відсутності представника ( а.с. 57).

Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , який є двоюрідним дідусем позивача по справі, що підтверджено наступним.

ОСОБА_4 ( дошлюбне прізвище ОСОБА_5 ) є матір`ю позивача ОСОБА_1 ( а. с. 7).

ОСОБА_6 (до шлюбу прізвище ОСОБА_7 ) є матір`ю ОСОБА_4 та бабусею позивача по справі ( а. с. 9).

Батьками ОСОБА_7 є ОСОБА_8 та ОСОБА_3 ( а. с. 11).

Батьками померлого ОСОБА_2 ( дошлюбне ОСОБА_9 ) є ОСОБА_8 та ОСОБА_3 ( а. с. 12,-14).

Отже, вищеназвані обставини і надані в їх обґрунтування докази підтверджують той факт, що спадкодавець ОСОБА_2 є двоюрідним дідусем позивача по справі.

Згідно довідки Удачненської селищної ради Покровського району за № 38 від 20.01.2020 р. ОСОБА_3 з 1997 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 була зареєстрована і проживала в АДРЕСА_1 . Разом з нею на момент смерті був зареєстрований і проживав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ). ( а.с. 16).

Згідно довідки виконкому Удачненської селищної ради Покровського району за № 39 від 20.01.2020 р. ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в смт. Удачне, з 1999 р. по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований і проживав в АДРЕСА_1 ( а.с. 16).

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДН № 194437 від 14.10.2005 року ОСОБА_3 є власницею земельної ділянки площею 5,62 га, що розташована на території Удачненської селищної ради, цільове призначення земельної ділянки- для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки :06:000:0258. ( а. с. 19, 20).

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 5,6200 га, що розташована на території Удачненської селищної ради, на підставі державного акту від 14.10.2005 року ДН 194437, з кадастровим номером :06:000:0541 ( а. с. 20).

Відповідно до ст. ст. 1216 та 1218 ЦК України спадкування є перехід прав і обов`язків ( спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплені заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ч .1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ч. 1 ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу він не заявив відмову від неї.

Відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених ч.ч.2-4 ст. 1273 ЦК.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 ( а.с. 15).

Як вбачається з матеріалів справи, спадкоємці за заповітом після смерті ОСОБА_3 - ОСОБА_10 та ОСОБА_4 відмовились від своєї частки від спадщини на користь позивача по справі ОСОБА_1 ( а. с. 43,44).

Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 59861105 спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не відкривалась ( а. с. 37).

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 фактично прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 , оскільки постійно проживав з останньою на день її смерті ( а.с. 16).

Після смерті ОСОБА_2 , позивач як спадкоємець п`ятої черги за законом звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.02.2020 р. за № 105/02-31 нотаріусом відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, яка належала ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадщину після смерті якої успадкував ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із зазначенням різних кадастрових номерів у державному акту та у витязі з Державного земельного кадастру ( а.с. 18).

Судом встановлено, що на підставі розпорядження голови Красноармійської райдержадміністрації від 01.09.2005 року за № 347 та Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку ОСОБА_3 належить земельна ділянка із кадастровим номером :06:000:0541, а в державному акті на право власності на землю від 14.10.2005 року зазначено, що ОСОБА_3 належить на праві власності земельна ділянка з іншим кадастровим номером :06:000:0258.( а.с. 19-24).

Зазначені розбіжності є перешкодою для оформлення спадкових прав позивачем по справі.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року « Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування ( зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Право приватної власності на землю набувається і реалізується громадянами та юридичними особами виключно відповідно до закону. Підстави та умови набуття цих прав передбачені у главі 19 розділу 1У ЗК України.

Відповідно до ст. 116, ст. 118 ЗК України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Статтею 126 цього Кодексу( в редакції чинній на час виникнення передбачених статтею 118 ЗК України) встановлено, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України, а право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Отже, виникнення права власності на земельну ділянку, пов`язується з наявністю трьох різних за змістом і проявом у часі юридичних фактів: одержання державного акту на право власності на землю, державна реєстрація цього документу, встановлення меж земельної ділянки в натурі.

В подальшому в ст. 126 ЗК України були внесені відповідні зміни щодо набуття права власності на земельну ділянку, зокрема встановлено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України « Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_3 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , належала на праві власності земельна ділянка площею площею 5,6200 га, що розташована на території Удачненської селищної ради з кадастровим номером :06:000:0541.

При цьому у Державному акті на право власності на землю допущено помилку щодо зазначення кадастрового номеру земельної ділянки- зазначено кадастровий номер :06:000:0258 замість кадастрового номера :06:000:0541.

Земельна ділянка з помилковим кадастровим номером :06:000:0258 зареєстрована на праві власності за ОСОБА_11 , що підтверджено Інформацією з Державного земельного кадастру ( а. с. 25).

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України « Про державний земельний кадастр» від 07.07.2011 р. № 3613-У1 кадастровий номер земельної ділянки- індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.

Інструкція про порядок складання, видачі, реєстрації та зберігання державних актів про право власності на земельну ділянку та право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затверджена наказом Держкомзему від 04.05.1999р. № 43, яка регламентувала порядок видачі державних актів, втратила чинність.

З 01 січня 2013 року державні акти на право власності на земельні ділянки не видаються. З 01 січня 2013 року право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права та оформлюється відповідно до Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Саме з цього часу введений в дію електронний земельний кадастр під офіційною назвою «Автоматизована система державного земельного кадастру». ( АС ДЗК).

Згідно з п. 12 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою КМУ від 17.10.2012 р. № 105112 відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об`єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом.

Отже, позивач не має можливості отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину через наявність помилки у державному акті, виправити яку неможливо через припинення видачі державних актів.

Визнання державного акту недійсним через допущену помилку, в даному випадку не має правового значення, оскільки право власності на спірну земельну ділянку зареєстровано за спадкодавцем у встановленому законом порядку, а кадастровий номер, зазначений у витязі з Державного земельного кадастру, співпадає з кадастровим номером, зазначеним у розпорядженні голови райдержадміністрації про надання земельних ділянок у власність громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 34, ч. 2 ст. 48, ст.ст. 66-68 Закону України «Про нотаріат» обов`язок щодо встановлення спадкового майна, кола спадкоємців та видачі свідоцтв про право власності на спадкове майно покладений на органи нотаріату.

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину , у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 67 Закону України « Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обгрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Статтею 16 ЦК України встановлено,що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК визнання права є одним із способів цивільних прав та інтересів.

Якщо спадкоємець не має змоги оформити спадщину відповідно до вимог законодавства у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів або наявністю розбіжностей в таких документах, питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування», вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають тільки у тому випадку, якщо наявні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, а при відмові нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Оскільки спірна земельна ділянка на праві власності належала ОСОБА_3 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 , витягу з Державного земельного кадастру, спадщину після її смерті прийняв ОСОБА_2 , а позивач ,в свою чергу, як спадкоємець за законом після смерті ОСОБА_2 звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте не оформив спадкові права через наявність вищезазначених перешкод, зокрема у зв`язку з неправильним зазначенням кадастрового номеру земельної ділянки в державному акті на право власності на землю, та, враховуючи той факт, що у позивача були вичерпані всі можливості одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину внаслідок чого його цивільне право підлягає захисту в цивільному порядку, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16,1216,1223,1265,1268,1297 ЦК України, ст.ст. 116,118,126 ЗК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику у справах про спадкування», , ст.ст. 3,5,12,13,18, 258,260,265,268, 273 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Удачненської селищної ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, площею 5,6200 га, кадастровий номер :06:000:0541, що розташована на території Удачненської селищної ради Покровського району Донецької області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення,якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги,відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач Удачненська селищна рада , , місцезнаходження: смт. Удачне Покровського району, вул. Залізнична,53.

Суддя