Ухвала

21 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 947/19171/20

провадження №61-18382ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Висоцької В. С. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Литвиненко І. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 04 листопада 2020 року у справі за позовом комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Вузівський» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року комунальне підприємство «Житлово-комунальний сервіс «Вузівський» (далі - КП «ЖКС «Вузівський») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 01 жовтня 2020 року позов КП «ЖКС «Вузівський» задоволено частково. Стягнуто з

ОСОБА_1 на користь КП «ЖКС «Вузівський» заборгованість за надані житлово-комунальні послуги у розмірі 4 198, 13 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 04 листопада 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду

м. Одеси від 01 жовтня 2020 року залишено без руху, відстрочено сплату судового збору у розмірі 1 576,50 грн за подачу апеляційної скарги до ухвалення судового рішення по суті та надано строк для усунення недоліків.

У касаційній скарзі, поданій 07 грудня 2020 року, ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувану ухвалу, справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.

За приписами пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 389 ЦПК України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Тобто перелік ухвал суду, які підлягають касаційному оскарженню чітко визначається процесуальним законом.

Оскарження ухвал суду апеляційної інстанції щодо залишення апеляційної скарги без руху (в тому числі і щодо визначення розміру судових витрат) у статті 389 ЦПК України, яка є спеціальною нормою процесуального права, що регламентує право касаційного оскарження судових рішень у касаційному порядку, не передбачено.

Пункт 8 статті 129 Конституції України як і пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачають, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Отже, враховуючи норми ЦПК України та компетенційну складову у понятті що термін «судом, встановленим законом», Верховний Суд встановив, що повноваження розглядати питання, які виходять за межі компетенції суду касаційної інстанції є помилковим (Рішення Європейського суду з прав людини від 15 травня 2012 року ТОВ «Фірма Верітас» проти України).

Оскільки касаційна скарга подана на ухвалу Одеського апеляційного суду від 04 листопада 2020 року, яка не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті провадження за касаційною скаргою слід відмовити.

Керуючись пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 04 листопада 2020 року у справі за позовом комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Вузівський» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко