Єдиний унікальний номер 240/836/18
Номер провадження 22-ц/804/314/20
Головуючий у 1-й інстанції Щербак Ю.В.
Доповідач Азевич В.Б.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2020 року

Донецький апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Азевича В.Б.,

суддів: Кішкіної І.В., Новікової Г.В.,

за участю секретаря Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Бахмут Донецької області апеляційну скаргу Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» на ухвалу Олександрівського районного суду Донецької області від 10 жовтня 2019 року за позовом Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію (суддя Щербак Ю.В., ухвала постановлена в приміщенні суду в смт. Олександрівка Донецької області),-

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2018 року Державне підприємство «Регіональні електричні мережі» (далі ДП «РЕМ») звернулося до Олександрівського районного суду Донецької області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за обліковану електричну енергію.

Ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області від 10 жовтня 2019 року позовну заяву ДП «РЕМ» залишено без розгляду з підстави, що передбачена п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

На вказану ухвалу позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що починаючи з моменту відкриття провадження у справі позивач належним чином виконував свої обов`язки та брав участь у засіданнях суду. В попередніх засіданнях брала участь представник позивача ОСОБА_2 ., юрисконсульт І категорії Донецької філії ДП «Регіональні електричні мережі», яка діяла на підставі довіреності від 14.01.2019 року № 12, виданої в.о. генерального директора ДП «РЕМ». Проте, відповідно до вимог процесуального закону під час розгляду справи виникла необхідність укладення договору з адвокатом для представництва інтересів підприємства в суді. Враховуючи, що позивач у справі державне підприємство, яке має дотримуватися законодавства в сфері публічних закупівель при закупівлі послуг, укласти договір до дати розгляду справи 04 липня 2019 року виявилося неможливим. Тому на електронну адресу суду було направлено клопотання про перенесення засідання. Наступне засідання було призначене на 17 вересня 2019 року, на яке представник позивача не прибув у судове засідання за попередженням секретаря судового засідання про відсутність судді у зв`язку із відпусткою. Подальший розгляд справи було призначено на 10 жовтня 2019 року. Але, враховуючи, що на цей день адвокат Карабань К.Б. мала брати участь у засіданні Третього апеляційного адміністративного суду у справі № 160/420/19, яке було призначене ще 23 липня 2019 року, вона звернулася з клопотанням про перенесення розгляду справи. Таким чином, скаржник двічі не з`явився в судове засідання 04 липня та 10 жовтня 2019 року з поважних причин. Тобто, на думку скаржника, повторної неявки у судове засідання поспіль позивач не допускав.

Відзив на апеляційну скаргу ДП «РЕМ» до апеляційного суду не надходив.

Представник позивача ОСОБА_3 підтримала доводи апеляційної скарги.

Представник відповідача адвокат Родіонов А.М. просив залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Згідно із частиною 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційна скарга ДП «РЕМ» підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з огляду на таке.

Суд першої інстанції встановив, що після закриття підготовчого судового засідання 10 квітня 2019 року сторони неодноразово не з`являлися на судові засідання, призначені на 20 травня, 13 червня, 04 липня, 17 вересня, 10 жовтня 2019 року, що дало підстави дійти висновку про недобросовісне користування своїми процесуальними правами та затягування розгляду справи.

Залишаючи без розгляду позовну заяву ДП «РЕМ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за обліковану електричну енергію на підставі пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що представник позивача в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про розгляд справи, його неявка є повторною, без поважних причин, заява про розгляд справи у відсутності представника позивача до суду не надходила.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Частиною 5 статті 223 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Умовою для застосування пункту 3 частини 1 статті 257 та частини 5 статті 223 ЦПК України є повторність (двічі поспіль) неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином про час і місце судового розгляду.

Позивач про судове засідання призначене на 04 липня 2019 року був повідомлений в порядку, визначеному статтею 128 ЦПК України, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 179).

03 липня 2019 року від ДП «РЕМ» до суду першої інстанції надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку з необхідністю укладення з адвокатом договору про надання юридичних послуг (а.с. 178).

Суд першої інстанції відклав розгляд справи на 17 вересня 2019 року. Проте, з довідки, складеної секретарем судового засідання Осадчою Л.В. 17 вересня 2019 року, випливає, що судове засідання у цивільній справі за позовом ДП «РЕМ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію зі спадкодавця, призначене на 17 вересня 2019 року, у зв`язку з відпусткою судді відкладено до 10 жовтня 2019 року (а.с. 185).

10 жовтня 2019 року представник позивача в судове засідання також не з`явився, надіславши до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що представник ДП «РЕМ» адвокат Карабань К.Б., не має можливості прийняти участь у зазначеному судовому засіданні через участь у розгляді справи № 160/420/19 у Третьому апеляційному адміністративному суді (а.с. 191).

Як встановлено п. 2 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

Колегія суддів вважає, що з огляду на те, що судове засідання призначене на 17 вересня 2019 року не відбулося у зв`язку з перебуванням судді у відпустці, а не внаслідок неявки представника позивача, який був заздалегідь повідомлений працівником суду про те, що судове засідання буде відкладено, позивач не допускав повторної неявки поспіль, а тому оскаржувана ухвала суду від 10 жовтня 2019 року є передчасною. Крім того, представник позивача, не з`явившись в судове засідання 10 жовтня 2019 року, повідомив суд про причини своєї неявки, отже, залишення позовної заяви без розгляду в даному випадку свідчить про порушенням судом першої інстанції норм процесуального права.

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

В статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Залишення позовної заяви без розгляду в даному випадку суперечить завданню цивільного судочинства та не відповідає конституційним принципам щодо гарантованого судового захисту прав, а також доступу до правосуддя, закладеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Конституція України, як Закон прямої дії, має найвищу юридичну силу, а офіційне тлумачення конституційних положень здійснюється Конституційним Судом України, який у цілій низці своїх рішень висловив правову позицію щодо права на оскарження судових рішень та доступу до правосуддя, згідно з якою кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод; відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке, згідно зі статтею 64 Конституції України, не може бути обмежене (пункти 1,2 резолютивної частини Рішення від 25 грудня 1997 року № 9-зп, абзац 7 пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Крім цього, у низці рішень Європейського Суду з прав людини, юрисдикцію якого в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, лише якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті справи.

У справі «Bellet v. France» Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Таким чином, вказані обставини свідчать про необхідність надати позивачу можливість захистити своє право в суді. Інакший підхід був би виявом надмірного формалізму та міг би розцінюватись як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Положеннями статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Враховуючи наведені обставини та положення законодавства, колегія суддів вважає, що залишення позовної заяви ДП «РЕМ» без розгляду є помилковим.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З урахуванням наведеного, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 374, 379, 382-384, ЦПК України, Донецький апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» задовольнити.

Ухвалу Олександрівського районного суду Донецької області від 10 жовтня 2019 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: В.Б. Азевич

Судді: І.В. Кішкіна

Г.В. Новікова

Повний текст постанови складено 29 січня 2020 року.

Суддя-доповідач В.Б. Азевич