Номер провадження: 22-ц/813/8322/20
Номер справи місцевого суду: 2-673/2002
Головуючий у першій інстанції Гуревський В.К.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2020 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Князюка О.В., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 у справі за поданням головного державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції Нідзельського З.А. про звернення стягнення на нерухоме майно правонаступника, на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси, постановлену під головуванням судді Куревського В.К. 10 червня 2020 року у м. Одеса, -

встановила:

У лютому 2020 року до Малиновського районного суду м. Одеси звернувся головний державний виконавець Другого Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції Нідзельський З.А. з поданням про звернення стягнення на майно померлого боржника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку. Правонаступником ОСОБА_2 за борговими зобов`язаннями, спадкоємицею та боржником являється ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У рамках виконання виконавчого листа № 2-673/02, виданого Малиновським районним судом м. Одеса 01 березня 2007 року, про стягнення із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що мешкає АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_3 53000,0 гривень що еквівалентно 10000,0 доларів США, просив дозволити звернути стягнення на нерухоме майно, 1/1 частку житлової квартири, розташованої в АДРЕСА_2 , яке належить померлому ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зареєстровану в реєстрі майна за номером 10625838, посилаючись на наступні обставини.

На примусовому виконанні Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), перебуває виконавче провадження № 44492698 з примусового виконання виконавчого листа № 2-673/02, виданого Малиновським районним судом м. Одеса 01 березня 2007 року, про стягнення із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що мешкає АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_3 53000,0 гривень, що еквівалентно 10000,0 доларів США. 22 серпня 2014 року Головним державним виконавцем Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 44492698, яку було надіслано сторонам виконавчого провадження.

Боржником рішення суду не виконано, у зв`язку із чим державним виконавцем було розпочато його примусове виконання. Виконавчий лист, № 2-673/02, виданий Малиновським районним судом м. Одеса 01 березня 2007 року початково було видано, про стягнення із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_3 53000,0 гривень, що еквівалентно 10000,0 доларів США. В ході примусового виконання вищезазначеного виконавчого документу було встановлено, що боржнику на праві приватної власності належить 1/1 частка житлової 3-х кімнатної квартири розташованої в АДРЕСА_2 .

В межах виконавчого провадження стало відомо, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер, про що свідчить свідоцтво про смерть від 15 лютого 2014 року, актовий запис №1813. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/1 частки 3-х кімнатної квартири розташованої в АДРЕСА_2 . Після смерті божника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилася спадщина на 1/1 частку 3-х кімнатної квартири розташованої в АДРЕСА_2 . Із заявою про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори звернулася дочка померлого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в інтересах якої діяла її опікун ОСОБА_4 . ОСОБА_1 як спадкоємиця померлого ОСОБА_2 була повідомлена нотаріусом про наявність боргових зобов`язань померлого ОСОБА_2 .

12 грудня 2019 року Малиновським районним судом м. Одеси винесена ухвала про заміну сторони виконавчого провадження, в якій суд ухвалив замінити сторону виконавчого провадження із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка мешкає АДРЕСА_1 . Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек. Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, вищевказана 1/1 частка квартири, розташованої у АДРЕСА_2 , - боржнику не належить. Тому, на підставі ст. 440 ЦПК України, головний державний виконавець Другого Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції Нідзельський З.А. звернувся до суду із даним поданням.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 10 червня 2020 року подання головного державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції Нідзельського З.А. про звернення стягнення на майно померлого боржника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , правонаступником якого за борговими зобов`язаннями, спадкоємицею та боржником являється ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку було задоволено.

У рамках виконання виконавчого листа № 2-673/02, виданого Малиновським районним судом м. Одеса 01 березня 2007 року, про стягнення із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що мешкає АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_3 53000,0 гривень що еквівалентно 10000,0 доларів США, надано дозвіл звернути стягнення на нерухоме майно: 1/1 частку житлової квартири, розташованої в АДРЕСА_2 , яке належала померлому ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зареєстровану в реєстрі майна за номером 10625838.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати, та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні подання головного державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції Нідзельського З.А. відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, на думку апелянта, судом не було враховано, що у разі реалізації спірної квартири, яка не зареєстрована за боржником, ОСОБА_5 буде нанесено матеріальну шкоду, оскільки остання не зможе отримати залишок від суми реалізованого майна після покриття суми боргу, так як ціна квартири, за результатами проведеної оцінки, значно перевищує суму боргу.

Сторони у справі, відповідно до вимог ст.ст. 128, 130 ЦПК України, про час, дату і місце слухання справи 08 грудня 2020 року сповіщені належним чином, у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, клопотань про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, через обмеження доступу до зали судового засідання Одеського апеляційного суду внаслідок поширення в Україні коронавірусної інфекції COVID-19, не подавали.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у якнайскорішому розгляді справи, освідомленість її учасників про розгляд справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Апеляційного суду Одеської області від 20 травня 2003 року на користь ОСОБА_3 було стягнуто солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_2 213200,0 гривень, що складає 40000,0 доларів США та держмито в розмірі 1000,0 гривень.

На підставі ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 26 жовтня 2005 року, ОСОБА_3 було видано дублікат виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_2 непогашеної суми боргу в розмірі 53300 гривень, що еквівалентно 10000,0 доларів США.

На примусовому виконанні Головного державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), перебуває виконавче провадження № 44492698 з примусового виконання виконавчого листа № 2-673/02, виданого Малиновським районним судом м. Одеси 01 березня 2007 року, про стягнення із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що мешкає у АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_3 53000 гривень, що еквівалентно 10000,0 доларів США.

22 серпня 2014 року Головним державним виконавцем Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 44492698, яку було надіслано сторонам виконавчого провадження.

Боржником рішення суду не виконано, у зв`язку із чим державним виконавцем було розпочато його примусове виконання.

Виконавчий лист № 2-673/02, виданий Малиновським районним судом м. Одеса 01 березня 2007 року початково було видано, про стягнення із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_3 53000 гривень, що еквівалентно 10000,0 доларів США.

В ході примусового виконання вищезазначеного виконавчого документу було встановлено, що боржнику на праві приватної власності належить 1/1 частка житлової 3-х кімнатної квартири, розташованої в АДРЕСА_2 .

В межах виконавчого провадження стало відомо, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер, про що свідчить свідоцтво про смерть від 15 лютого 2014 року, актовий запис №1813.

Після смерті божника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилася спадщина на 1/1 частку 3-х кімнатної квартири розташованої в АДРЕСА_2 .

Із заявою про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори звернулася дочка померлого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в інтересах якої діяла її опікун ОСОБА_4 .

ОСОБА_1 , як спадкоємиця померлого ОСОБА_2 , була повідомлена нотаріусом про наявність боргових зобов`язань померлого ОСОБА_2 .

Таким чином, невиконаний борговий обов`язок ОСОБА_2 підлягає виконанню його спадкоємицею ОСОБА_1 , що у встановленому порядку прийняла спадщину після його смерті.

За вимогами статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За статтею 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження. Ухвала про заміну сторони виконавчого провадження надсилається (надається) учасникам справи, а також державному виконавцю, приватному виконавцю в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Як передбачено вимогами статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2019 року було замінено сторону у виконавчому провадженні по виконанню виконавчого листа №2-673/02 щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 53000 гривень, що еквівалентно 10000 доларів США, а саме сторону боржника - ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , його правонаступником - спадкоємицею ОСОБА_1 , 1999 року народження, що мешкає АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», з 01 січня 2013 року державна реєстрація речових прав на нерухоме майно, офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав на нерухоме майно, здійснюється шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Разом з цим, відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, вищевказана 1/1 частка квартири, розташованої в АДРЕСА_2 , боржнику ОСОБА_1 - не належить.

Згідно із ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 4 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі, якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

У даній справі державний виконавець звернувся до суду із заявою про звернення стягнення на нерухоме майно, яке не зареєстроване у встановлено законом порядку.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак свідоцтво про право на спадщину не отримала. На підставі викладеного, державний виконавець просив суд вирішити питання про звернення стягнення на квартиру, яка належить спадкодавцю, але не зареєстрована у встановленому законом порядку за спадкоємцем.

Частиною першою та третьою ст. 1268, частиною першою статті 1269, частиною першою статті 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що спадкоємець прийняла спадщину після смерті, подавши до нотаріальної контори відповідну заяву.

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Тому, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України, є правом, а не обов`язком спадкоємця, однак, відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути перешкодою для проведення виконавчих дій щодо виконання рішення суду.

Згідно із ч. ч. 1, 10 ст. 440 ЦПК України, питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Як вбачається з матеріалів подання державного виконавця, воно мотивовано тим, що відсутня можливість виконати вимоги чинного законодавства щодо вчинення державним виконавцем дій щодо звернення стягнення на належне боржникові нерухоме майно.

З огляду на викладене, враховуючи, що звернення стягнення на незареєстроване в установленому законом порядку майно боржника необхідне для виконання рішення суду, з метою захисту прав стягувача, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що подання державного виконавця слід задовольнити, оскільки, виконання рішення суду без зазначеного заходу є не можливим.

Відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

За викладених обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення подання головного державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції Нідзельського З.А. про звернення стягнення на майно померлого боржника, та надання дозволу на звернення стягнення на нерухоме майно - 1/1 частку житлової квартири, розташованої в АДРЕСА_2 , яке належало померлому ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зареєстровано в реєстрі майна за номером 10625838.

Колегія суддів вважає необгрунтованим посилання в апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 про те, що у разі реалізації спірної квартири, яка не зареєстрована за боржником, апелянту буде нанесено матеріальну шкоду, оскільки остання не зможе отримати залишок від суми реалізованого майна після покриття суми боргу, так як ціна квартири, за результатами проведеної оцінки, значно перевищує суму боргу. Колегія суддів зауважує, що якщо продаж арештованого майна відбувся за ціною більшою ніж боргові зобовязання, ОСОБА_1 не позбавлена можливості отримати в установленому законом порядку різницю вартості проданої квартири та борговими зобовязаннями.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 10 червня 2020 року постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 10 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 18.12.2020 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді О.В. Князюк

О.М. Таварткіладзе