У Х В А Л А

Справа № 932/812/20

Провадження № 2/932/316/20

22 грудня 2020 року м. Дніпро

Суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Куцевол В.В., ознайомившись із матеріалами цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_3 перебувала позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Внаслідок звільнення судді ОСОБА_3 на підставі рішення Вищої ради правосуддя за № 2049/0/15-20 від 07 липня 2020 року у зв`язку із поданням заяви про відставку, справу протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.12.2020 року передано у моє провадження.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити, зокрема, перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Згідно із вимогами ч.ч. 1, 5 ст. 177 ЦПК України, позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 83 ЦПК України, позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Підставою, що звільняє позивача від виконання цього обов`язку, є об`єктивна неможливість самостійно отримати та подати докази на обґрунтування викладених у позові обставин, про що в такому випадку ним має бути зазначено у позові, згідно із вимогами п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України.

Згідно із вимогами ч.ч. 4, 8 ст. 83 ЦПК України, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою суду від 23.01.2020 року позовну заяву залишено без руху для надання суду відомостей про наявність у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви; довідки про склад сім`ї позивача або іншого належного доказу на підтвердження факту місця проживання дитини.

Матеріали справи не містять доказів отримання позивачем копії ухвали суду від 23.01.2020 року про залишення позову без руху. Так, у травні 2020 року до суду повернувся конверт, надісланий на адресу позивача, за минуванням строку зберігання, що, згідно із усталеною практикою Верховного Суду, належним доказом вручення судового рішення не є. Крім цього, з 02.04.2020 року до ЦПК України внесено зміни, зокрема, доповнено п. 3 Прикінцеві положення, яким визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк, визначений ст. 185 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, продовжуються на строк дії такого карантину. На момент подання позивачкою заяви про усунення недоліків, ця норма п. 3 Прикінцевих положень ЦПК України була чинною. Отже, підстави для повернення позовної заяви у зв`язку з неусуненням недоліків, відсутні.

03.07.2020 року до суду надійшла заява позивача, у якій вона прохає долучити до матеріалів справи акт про фактичне місце проживання дитини. З наданої до суду копії акту вбачається те, що він складений 27 червня 2020 року комісією у складі ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Разом із тим, акт не містить відомостей про те, чи обіймають вказані особи, якими складено акт, відповідні посади в органі державної влади чи місцевого самоврядування, яким за законом делеговано повноваження з підтвердження юридичного факту місце проживання фізичної особи. Сам акт складено не державною мовою, без будь-яких реквізитів осіб, які його підписали (дати народження, місця реєстрації, паспортних даних, за якими можливо ідентифікувати особу).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із вимогами ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані тим, що на її утриманні перебуває дитина від шлюбу із ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає разом із нею. Втім, доказів на підтвердження цього факту, відповідно до вимог ст.ст. 83, 177 ЦПК України, позивачем не надано, і не зазначено про труднощі в їх отриманні. Оскільки матеріальна вимога про стягнення аліментів має ґрунтуватись на доказах проживання дитини разом із позивачем, а згідно із вимогами ст. 29 ЦК України, дитина може мешкати з будь-яким із батьків, при цьому надана до суду копія акту допустимим доказом місця проживання дитини не є, приходжу до висновку про неможливість відкриття провадження у справі та про повторне залишення позовної заяви без руху для надання позивачу часу для усунення вказаних недоліків, шляхом подання до суду позовної заяви у новій редакції, з вказівкою володільця оригіналів тих доказів, які долучені до позовної заяви у копіях, у кількості сторін по справі, а також письмового доказу проживання дитини ОСОБА_4 , 2014 року народження, разом із матір`ю, з наданням копії для відповідача.

За вказаних обставин, при відсутності підстав для повернення позову чи для відкриття провадження у справі, справу належить прийняти до провадження та повторно залишити позовну заяву без руху.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1-19, 23, 33, 34, 78, 83, 174-177, 184-185, 187, 190, 191, 258, 260, 352-355 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Прийняти цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, до свого провадження.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправлення зазначених недоліків, шляхом надання до суду позовної заяви у новій редакції, з вказівкою володільця оригіналів тих доказів, які долучені до позовної заяви у копіях, письмового доказу проживання спільної дитини сторін разом із позивачем, у кількості сторін по справі.

Надати позивачу десятиденний строк для усунення зазначених недоліків, який обчислюється з моменту отримання ним копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачу, що у разі невиконання ухвали суду в зазначений строк, позовну заяву буде визнано неподаною та повернуто позивачеві зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Куцевол