Ухвала

18 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 437/6786/13-ц

провадження № 61-22067св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Кузнєцова В. О.,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Луганської області від 15 травня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Інспекція архітектурно-будівельного контролю у Луганській області, про заборону здійснення будівельних робіт та поновлення первісного положення будівлі, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення в натурі частки житлового будинку та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2012 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про заборону здійснення будівельних робіт та поновлення первісного положення будівлі, в якому просила:заборонити відповідачу проведення будівельних робіт по зведенню двоповерхового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ; відновити первісне положення будівлі за адресою: АДРЕСА_1 шляхом демонтажу цокольної частини фундамента.

У серпні 2012 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про виділення в натурі частки житлового будинку та визнання права власності, в якому, з урахуванням уточнень, просив: виділити йому з домобудівництва АДРЕСА_1 48/100 часток, які складаються з житлової кімнати № 1-3 площею 25,1 кв. м та хвіртки; виділити ОСОБА_2 з домобудівництва АДРЕСА_1 52/100 частки, які складаються з житлових кімнат № № 2-1, 2-2, кухні № 2-3, тамбуру № 2-1, прибудови, тамбуру літ. «а2», ганку літ. «а3», погребу літ. «Г», тамбуру літ. «б», літньої кухні літ. «Б», сараю літ. «Ж», гаража літ. «З», сараю літ. «К», вбиральні літ. «У 2», хвіртки № 2, колонки питної № 4; припинити між ним та ОСОБА_2 право спільної часткової власності на вказане домобудівництво; визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_2 .

Рішенням Ленінського районного суду міста Луганська від 03 лютого 2014 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено, а позов ОСОБА_1 задоволено. Виділено ОСОБА_1 з домобудівництва АДРЕСА_1 (з урахуванням фактично встановленого порядку користування житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами) 48/100 часток, які складаються з приміщення житлового будинку літ. «А-1», житлової кімнати № 1-3 площею 25,1 кв. м та хвіртки. Виділено ОСОБА_2 з домобудівництва АДРЕСА_1 (з урахуванням фактично встановленого порядку користування житловим будинком) 52/100 частки, які складаються з приміщення житлового будинку літ. «А-1», житлової кімнати № 2-1 площею 14,8 кв. м, житлової кімнати № 2-2 площею 12,5 кв. м, кухні № 2-3 площею 10,8 кв. м, тамбура № 2-1 площею 3,4 кв. м, а також - прибудови літ. «А-1», тамбура літ. «а2», ганку літ. «а3», погреба літ. «Г», тамбура літ. «б», літньої кухні літ. «Б», сараю літ. «Ж», гаража літ. «З», сараю літ. «К», вбиральні літ. «У 2», хвіртки № 2, колонки питної № 4. Припинено право спільної часткової власності між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на домобудівництво АДРЕСА_1 . Визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_2 , яка складається з приміщення житлового будинку літ. «А-1», житлової кімнати № 1-3 площею 25,1 кв. м та хвіртки, як самостійний об`єкт з новою адресою.

Рішенням Апеляційного суду Луганської області від 15 травня 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Рішення Ленінського районного суду міста Луганська від 03 лютого 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_1 відновити попередній стан будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом демонтажу цокольної частини фундаменту. В задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено за необґрунтованістю.

У червні 2014 року ОСОБА_1 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення Апеляційного суду Луганської області від 15 травня 2014 року, а рішення Ленінського районного суду міста Луганська від 03 лютого 2014 року залишити в силі.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 червня 2014 року відкрито касаційне провадження в цій справі та витребувано її матеріали з Ленінського районного суду міста Луганська.

Незважаючи на численні нагадування, вимоги зазначеної ухвали суду касаційної інстанції в частині витребування цивільної справи не виконано, оскільки Ленінський районний суд міста Луганська знаходиться на території проведення антитерористичної операції, яка непідконтрольна українській владі.

Відповідно до Закону України від 12 серпня 2014 року № 1632-VII «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» та згідно з розпорядженням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 вересня 2014 року № 27/0/38-14 (зі змінами та доповненнями), від 12 вересня 2014 року № 29/0/38-14, від 08 грудня 2014 року № 56/0/38-14 та від 27 березня 2015 року № 19/0/38-15 «Про визначення територіальної підсудності справ», змінено територіальну підсудність справ Ленінського районного суду міста Луганська та визначено територіальну підсудність справ за Сватівським районним судом Луганської області.

У відповіді Сватівського районного суду Луганської області на запити Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначено, що надіслання справи № 437/6786/13-ц є неможливим, оскільки до Сватівського районного суду Луганської області вказана справа із Ленінського районного суду міста Луганська не передавалася.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року касаційну скаргу разом із доданими до неї матеріалами передано до Верховного Суду, однак відсутність судової справи унеможливлювала її розгляд Верховним Судом.

Ухвалою Верховного Суду від 19 червня 2018 року копії матеріалів касаційного провадження № 61-22067ск18 у справі № 437/6786/13-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Інспекція архітектурно-будівельного контролю у Луганській області, про заборону здійснення будівельних робіт та поновлення первісного положення будівлі, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення в натурі частки житлового будинку та визнання права власності, було направлено до Сватівського районного суду Луганської області для проведення процесуальних дій, спрямованих на відновлення втраченого судового провадження.

Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 06 вересня 2018 року втрачене судове провадження у справі № 437/6786/13-ц відновлено виключно в частині рішення Ленінського районного суду міста Луганська від 03 лютого 2014 року, в іншій частині втрачену судову справу не відновлено.

Касаційне провадження у справі підлягає закриттю з таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 494 ЦПК України на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити. В ухвалі суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих до суду і досліджених у судовому засіданні, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувалися судом і які процесуальні дії вчинялися з втраченого провадження. У разі недостатності зібраних матеріалів для точного відновлення втраченого судового провадження суд відмовляє у відновленні втраченого судового провадження і роз`яснює учасникам справи право на повторне звернення з такою самою заявою за наявності необхідних документів. Після набрання законної сили ухвалою суду, визначеною частиною третьою цієї статті, суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження за касаційною скаргою у справі, провадження у якій втрачено.

Тлумачення частини першої статті 494 ЦПК України свідчить про те, що допускається відновлення втраченого провадження в частині, якщо провадження втрачено у відповідній частині. При цьому не допускається відновлення втраченого провадження в частині, якщо воно втрачене повністю.

У разі якщо за результатами вивчення частково відновленого втраченого провадження суд робить висновок про неможливість розгляду касаційної скарги з огляду на недостатність зібраних матеріалів, касаційне провадження підлягає закриттю.

Наведене узгоджується з правовим висновком, викладеним Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в ухвалі від 06 лютого 2019 року у справі № 111/2150/13 (провадження № 61-24083сво18).

Відновлюючи втрачене судове провадження, Сватівський районний суд Луганської області виходив з достатності матеріалів для його точного відновлення. Разом з тим суд відновив лише зміст рішення Ленінського районного суду міста Луганська від 03 лютого 2014 року, тобто відбулося лише часткове відновлення втраченого судового провадження.

Зазначених документів недостатньо для перегляду в касаційному порядку оскаржуваного судового рішення, оскільки за відсутності інших матеріалів справи, зокрема позовної заяви та доказів, на підставі яких суди попередніх інстанцій вирішили справу, рішення суду апеляційної інстанції, Верховний Суд позбавлений можливості виконати вимоги статті 400 ЦПК України щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції та перевірити у повному обсязі доводи касаційної скарги. Тому відкрите ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 16 червня 2014 року касаційне провадження у цій справі підлягає закриттю.

Верховний Суд роз`яснює учасникам справи право на повторне звернення із заявою про відновлення втраченого судового провадження за наявності необхідних документів.

Керуючись статтями 260, 400, 494 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Луганської області від 15 травня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Інспекція архітектурно-будівельного контролю у Луганській області, про заборону здійснення будівельних робіт та поновлення первісного положення будівлі, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення в натурі частки житлового будинку та визнання права власності закрити.

Роз`яснити учасникам справи право на повторне звернення з такою самою заявою до суду за наявності необхідних документів.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

В. М. Ігнатенко

В. О. Кузнєцов