Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/5391/19
Провадження № 2/711/264/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
30 січня 2020 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді Скляренко В.М.
при секретарі Слабко Ю.М.
представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів за договором позики, -
ОСОБА_2 звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до ОСОБА_3 про стягнення коштів за договором позики.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (Позикодавець) передає у власність другій стороні (Позичальникові) грошові кошти, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір є укладеним з моменту передання грошової суми Позичальнику. Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.
Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Оскільки борг відповідачем не повернутий, тому він має право на отримання процентів, передбачених ст. 1048 ЦК України та суми, передбаченої ст. 625 ЦК України.
Також вказує, що проценти за користування грошовими коштами за період з 23.01.2013 року по 04.07.2019 року на рівні подвійної облікової ставки НБУ складають 4397488 грн. 48 коп., індекс інфляції за період з 23.01.2013 року по 04.07.2019 року складає 3609022 грн. 50 коп., три проценти річних від простроченої суми за період 23.01.2013 року по 04.07.2019 року складають 429105 грн. Таким чином всього до стягнення з відповідача підлягає 8435615 грн. 98 коп.
А тому, просить стягнути з відповідача ОСОБА_3 на його користь проценти за користування грошовими коштами за період з 23.01.2013 року по 04.07.2019 року на рівні подвійної облікової ставки НБУ в сумі 4397488 грн. 48 коп., індекс інфляції за період з 23.01.2013 року по 04.07.2019 року в сумі 3609022 грн. 50 коп., три проценти річних від простроченої суми за період 23.01.2013 року по 04.07.2019 року в сумі 429105 грн., а всього 8435615 грн. 98 коп.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17.07.2019 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів за договором позики прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, визначено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09.12.2019 року закрито підготовче судове засідання по даній справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Солонько М.Ф. позовні вимоги позивача ОСОБА_2 підтримав та просив їх задовольнити, стягнути з відповідача ОСОБА_3 на його користь проценти за користування грошовими коштами за період з 23.01.2013 року по 04.07.2019 року на рівні подвійної облікової ставки НБУ в сумі 4397488 грн. 48 коп., індекс інфляції за період з 23.01.2013 року по 04.07.2019 року в сумі 3609022 грн. 50 коп., три проценти річних від простроченої суми за період 23.01.2013 року по 04.07.2019 року в сумі 429105 грн., а всього 8435615 грн. 98 коп.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку - шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання та шляхом розміщення оголошення на веб-порталі «Судова влада України».
Справу вирішено за правилами заочного розгляду, передбаченими ст. 280-282 ЦПК України, за відсутності відповідача ОСОБА_3 , повідомленого у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, який не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву проти позову, та зі згоди представника позивача щодо такого порядку розгляду справи.
Суд, заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Солонька М.Ф., дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи із наступного.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до положень ст.ст. 13, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).
Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Сплата процентів за користування грошовими коштами вказаним договором (розпискою) передбачена не була
Строк повернення коштів закінчився 23.01.2015 року, однак борг за Договором позики від 23.01.2013 року позивачу ОСОБА_2 відповідачем ОСОБА_3 не повернутий.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (Позикодавець) передає у власність другій стороні (Позичальникові) грошові кошти, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір є укладеним з моменту передання грошової суми Позичальнику.
Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Оскільки Договором позики від 23.01.2013 року не був встановлений розмір процентів, право на отримання яких має ОСОБА_2 , такі проценти мають сплачуватися відповідачем ОСОБА_3 на рівні облікової ставки Національного банку України.
Визначаючи розмір відсотків, які підлягають до стягнення з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_2 , суд враховує наступне.
У пунктах 91-93 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12-ц відступлено від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 02.12.2015 року у справі № 6-249цс15, та зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Враховуючи, що строк дії Договору позики від 23.01.2013 року закінчився 23.01.2015 року, тому нарахування позивачем ОСОБА_2 відсотків за користування грошовими коштами після 23.01.2015 року є безпідставним. В даному випадку права та інтереси позивача можуть бути забезпечені лише в порядку ч. 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Таким чином до стягнення з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_2 підлягають проценти за користування грошовими коштами, отриманими в борг за Договором позики від 23.01.2013 року (розписка), за період з 23.01.2013 року по 23.01.2015 року на рівні облікової ставки Національного банку України в загальній сумі 115337 грн. 14 коп. (при розрахунку процентів суд врахував, що така процентна ставка на рівні НБУ станом на 23.01.2013 року складала 7,5%, з 10.06.2013 року - 7%, з 13.08.2013 року - 6,5%, з 15.04.2014 року - 9,5%, з 17.07.2014 року - 12,5%, з 13.11.2024 року - 14%).
Разом з тим, суд приходить до висновку і про часткове задоволення позову ОСОБА_2 в частині стягнення з відповідача ОСОБА_3 на його користь 3% річних від простроченої суми, виходячи ін наступного.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.
Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
В судовому засіданні встановлено, що між сторонами існувало зобов`язання, яке є грошовим. Дане зобов`язання було простроченим, оскільки відповідач ОСОБА_3 своєчасно його не виконав, борг позивачу не повернув, тому до даних правовідносин підлягають застосуванню вимоги ст. 625 ЦК України.
Разом з тим, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 в частині стягнення з останнього на його користь інфляційних, в зв`язку з їх безпідставністю, оскільки індекс інфляції розраховується лише стосовно національної валюти України (гривні).
Так, за змістом статті 1 Закону України від 03.07.1991 року N 1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.
Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає.
Такими чином, норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях.
Оскільки, в даному випадку, зобов`язання відповідача ОСОБА_3 визначені в іноземній валюті, а саме в доларах США, що підтверджується Договором позики від 23.01.2013 року (розписка), тому інфляційні втрати на існуючу заборгованість не нараховуються, а тому заявлені позивачем ОСОБА_2 вимоги в цій частині до задоволення не підлягають.
Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Тягар доведення обґрунтованості вимог позову за загальними правилами процесуального закону покладається саме на позивача, а не реалізовується у спосіб спростування доводів пред`явлених вимог стороною відповідача, як беззаперечних.
Таким чином всього до стягнення відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_2 за Договором позики від 23.01.2013 року (розписка) підлягають відсотки за користування коштами період з 23.01.2013 року по 23.01.2015 року в сумі 115337 грн. 14 коп. та 3% річних за прострочення виконання зобов`язання за період з 24.01.2025 року по 04.07.2019 року в загальній сумі 270321 грн. 18 коп., а всього 385658 грн. 32 коп.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позивач при подачі даного позову до суду, як інвалід 2-ої групи, був звільнений від слати судового збору, то в силу ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», судовий збір підлягає до стягнення з відповідача на користь держави пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме судовий збір в розмірі 3856 грн. 58 коп.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 526, 530, 5349, 551, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст. ст. 4, 11, 12, 13, 81, 89, 133, 137, 141, 263-266, 273, 280-284 ЦПК України, Законом України від 03.07.1991 року N 1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення», суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів за договором позики - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) відсотки за Договором позики від 23.01.2013 року в сумі 115337 грн. 14 коп., 3% річних в сумі 270321 грн. 18 коп., а всього 385658 грн. 32 коп.
В іншій частині позову - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір в розмірі 3856 грн. 58 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, а відповідачем - в той же строк з дня залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повний текст судового рішення складений 31.01.2020 року.

Головуючий: В.М. Скляренко