Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/983/20

16 грудня 2020 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого-судді: Битківського Л.М.,

з участю секретаря Остапишин І.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Богородчани цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на успадковане нерухоме майно

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулася в суд з позовом ОСОБА_2 про визнання за нею права власності на домоволодіння, що складається з житлового будинку загальною площею 82,0 кв.м., господарських будівель та споруд, що розташовані по АДРЕСА_1 . Позовні вимоги мотивувала тим, що за її батьком ОСОБА_3 , як головою колгоспного двору, ІНФОРМАЦІЯ_1 було зареєстровано право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 . Батько ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті батька, мати фактично прийняла спадщину, однак не оформила своїх спадкових прав. ІНФОРМАЦІЯ_3 мати ОСОБА_4 померла. Попередньо, 16 серпня 2011 року мати посвідчила на її користь заповіт, яким заповіла їй усе своє майно. На день смерті ОСОБА_4 за вказаною вище адресою були зареєстровані та проживали вона та її син ОСОБА_2 . У липні 2020 року звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини для оформлення спадкових прав та реєстрації права власності. Однак оформити свої спадкові права у нотаріуса не змогла. Постановою від 01.07.2020 року приватним нотаріусом Богородчанського районного нотаріального округу Максьом Г.І. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом з тих причин, що нотаріус не могла встановити всіх співвласників та їх частки у житловому будинку, оскільки право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 було зареєстровано 20 травня 1991 року за ОСОБА_3 , як головою колгоспного двору. Членами колгоспного двору фактично були лише батько та мати. Проте, внаслідок того, що про це не було зазначено у згаданому свідоцтві про право власності, то змушена доводити своє право на успадковане майно у судовому порядку.

Відповідач ОСОБА_2 подав суду письмову заяву у якій заявлені позивачкою вимоги визнав. Вказав, що на майно, яке є предметом спору не претендує, челном колгоспного двору не був, а тому вважає, що матір є єдиним власником домоволодіння оскільки успадкувала його після своїх батьків. Просив розгляд справи провестиу його відсуності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити.

Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, перевіривши, чи визнання відповідачем позову на суперечить закону і не порушує прав свобод чи інтересів інших осіб.

Суд, перевіривши матеріали справи встановив, що визнання відповідачем позову може бути прийнято судом.

На підставі рішення виконкому Богородчанської районної ради №178 від 08.08.1990 року Старунською сільською радою 20.05.1991 року на житловий будинок по АДРЕСА_1 було видано свідоцтво про право власності в цілому за колгоспним двором, головою якого був ОСОБА_3 .

Відповідно до інформації приватного нотаріуса Богородчанського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Максьом Г.І. після смерті ОСОБА_3 , що мала місце ІНФОРМАЦІЯ_4 спадщина не відкривалася. Спадкова справа відкривалася після смерті дружини ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 і фактично прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 , однак своїх спадкових прав не оформила.

ОСОБА_1 є спадкоємцем усього майна та майнових прав після смерті ОСОБА_4 за заповітом, що посвідчений 16.08.2011 року.

Позивачка та відповідач підтвердили суду, що не були членами колгоспного двору, а тому на окрему частку у домоволодінні не претендували. Як спадкоємець за заповітом позивачка не може оформити свої спадкові права на вказане домоволодіння, попри те, що у встановленому законом порядку звернулася в нотаріальну контору і її право на спадкування нотаріусом перевірено. Постановою приватного нотаріуса Богородчанського районного нотаріального округу Максьом Г.І. від 01.07.2020 року їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на домоволодіння відмовлено у зв`язку з тим, що правовстановлюючі документи на нерухоме майно спадкодавцем за життя належно не були оформлені.

Відповідно до представленого технічного паспорту, виготовленого Івано-Франківським ОБТІ домоволодіння складається з житлового будинку, загальною площею 82,0 кв.м., господарських будівель та споруд.

Враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що за позивачкою слід визнати право власності в порядку спадкування на домоволодіння, що складається з житлового будинку загальною площею 82,0 кв.м., господарських будівель та споруд, що розташовані по АДРЕСА_1 .

Право власності на нерухомість у відповідності до ст.182 ЦК України підлягає державній реєстрації.

На підставі викладеного, керуючись ст.263-265 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (РНОКП НОМЕР_1 ) право власності на успадкований після смерті ОСОБА_4 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_5 житловий будинок загальною площею 82,0 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по АДРЕСА_1 . Право власності підлягає державній реєстрації.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Битківський Л.М.