Справа № 305/2248/19
Провадження по справі 2/305/221/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.12.2020 року. Рахівський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Ємчука В.Е.

за участі: секретаря судового засідання Шемота М.І.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника третьої особи - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в місті Рахові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа без самостійних вимог Орган опіки та піклування Рахівської РДА про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що вона ОСОБА_1 перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 11.08.2007 року. Від цього шлюбу в них народилося троє дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Рішенням Рахівського районного суду від 26.02.2019 шлюб між ними розірвано. Діти залишилися проживати з нею, на її утриманні і вихованні. Відповідач, будучи батьком дітей не цікавиться ними, не спілкується з дітьми, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, їх навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує їх. З відповідача стягуються аліменти на підставі виконавчого листа Рахівського районного суду від 26.09.2017 по справі №305/1003/17 та судового наказу, виданого Рахівським районним судом від 30.11.2017 по справі №305/1757/17. Однак, відповідач взагалі не сплачує аліменти своїм неповнолітнім дітям та допустив заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 51989,11 по ВП №55208299 та 19771 грн. по ВП №55328850, чим не виконує свої батьківські обов"язки по утриманню дітей. Крім того, відповідач веде асоціальний спосіб життя: зловживає наркотичними речовинами та алкоголем. У 2012-2014 роках відбував покарання у місцях позбавлення волі, тому не може бути прикладом для своїх дітей. У зв"язку з чим просила позбавити ОСОБА_4 батьківських прав щодо дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою суду від 24.02.2020 до участі в справі залучено третю особу без самостійних вимог Орган опіки та піклування Рахівської районної державної адміністрації.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали з підстав, наведених у позові. Просять позов задовольнити.

ОСОБА_4 , в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзиву на позов не подавав.

Представник третьої особи без самостійних вимог - органу опіки та піклування Рахівської РДА Шмолнавер О.І. в судовому засіданні не заперечила проти задоволення позовних вимог, враховуючи Висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав.

Заслухавши учасників справи, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд дійшов до такого висновку.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що батьками неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 є ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .

Відповідно до довідок Діловецької сільської ради, Рахівського району, Закарпатської області №54, №55, №56 від 12.02.2019 та №1604 від 17.100.2019, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 зареєстровані та проживають разом із матір`ю - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , за адресою АДРЕСА_1 .

Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 26 лютого 2019 року, №305/1963/18 шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 розірвано.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Звертаючись до суду із позовом про позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав, ОСОБА_1 , як на підставу заявлених вимог, посилалась на те, що у період після розірвання шлюбу відповідач нехтує своїми батьківськими обов`язками, не цікавиться розвитком дитини та її станом здоров`я, усі питання щодо виховання дітей вирішуються особисто нею, відповідач не забезпечує дітей матеріально, допустив значну заборгованість по сплаті аліментів, проявляє грубу неповагу до дітей. Крім того, позивачка зазначала, що внаслідок негативної, асоціальної поведінки відповідача, зокрема зловживання наркотичними речовинами та алкогольними напоями, вчинення злочинів, за які був засуджений, спілкування з ним може погіршити психо-емоційний стан дітей та бути поганим прикладом.

На підтвердження зазначених обставин позивачкою суду надано:

- довідки Діловецької сільської ради Рахівського району, Закарпатської області №54, №55,№56 від 12.02.2019 та №1604 від 17.10.2019 про реєстрацію місця проживання неповнолітніх дітей та спільне проживання з матір"ю;

- акт обстеження матеріально-побутових умов проживання позивачки ОСОБА_1 , від 16 жовтня 2019 року, в якому зазначено, що позивачка з дітьми проживає у будинку батьків по АДРЕСА_2 . Батько дітей, ОСОБА_4 з дітьми не проживає, участі у вихованні дітей не бере. Діти батька взагалі не бачать, так як він до них не приходить, за дітей не дбає, нічим не допомагає;

- розрахунок заборгованості ОСОБА_4 по сплаті аліментів;

- інформаційну довідку Державної установи "Миколаївська виправна колонія" №2.9/1302 від 15.06.2020, в якій йдеться про те, що в даній установі дійсно відбував міру покарання засуджений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , за вироком від 29.03.2013 року Рахівського районного суду Закарпатської області за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ст.70, ст.71 КК України до 2 років позбавлення волі. Звільнений 23.04.2014 року на підставі ухвали Миколаївського районного суду Львівської області від 15.04.2014 року за ст.81 КК України, умовно-достроко невідбутий термін - 2 місяці 11 днів.

Надаючи оцінку зазначеним вище доказам, суд не вважає їх достатніми для підтвердження позиції позивачки щодо ухилення відповідачем від виконання обов`язків батька відносно неповнолітніх дітей.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 СК України).

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК Українивизначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді цієї категорії справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

У справі "Мамчур проти України" від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача.

Разом з тим, саме на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Позивачкою не надано беззаперечних доказів, які б свідчили про вчинення насильства відповідачем по відношенню до своїх неповнолітніх дітей, вживання наркотичних речовин та алкогольних напоїв, винної поведінки відповідача по ухиленню від виконання своїх обов`язків щодо виховання. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на ОСОБА_4 , адже позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батька у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в його діях.

Також, суд відхиляє посилання позивачки як на підставу позбавлення батьківських прав, кримінальну поведінку відповідача та відповідно поганий приклад для дітей, оскільки як встановлено вище, відповідач був засуджений до позбавлення волі та був звільнений з місця позбавлення волі 23.04.2014 року, після чого повернувся до сім"ї, де в період 2015, 2017 років народилися двоє дітей: дочка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та син ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Щодо наявності заборгованості по сплаті аліментів, то така обставина не являється підставою для позбавлення батьківських прав, оскільки в силу ч.2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов"язку щодо утримання дитини.

Крім того, задля виконання своїх повноважень органом опіки та піклування Рахівської РДА надано Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 відносно дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з яким суд не може погодитися, оскільки він є недостатньо обґрунтованим. Зокрема в контексті Висновку наведено обставини аналогічні позовним обґрунтуванням, обставини встановлені поверхнево, обмежені встановленням місця проживання, реєстрації місця проживання та працевлаштування батька дітей. Не мотивовано та не враховано інтереси дітей.

Отже, враховуючи принцип рівності прав та обов`язків матері та батька щодо дітей, передбачений статтею 141 СК України, для забезпечення найкращих інтересів дітей, з метою створення умов для виконання батьком, який проживає окремо, обов`язку по вихованню дітей та здійснення його права на особисте спілкування з дітьми суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 81, 83, 89, 141, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України

В И Р І Ш И В :

Відмовити у задовленні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа без самостійних вимог Орган опіки та піклування Рахівської РДА про позбавлення батьківських прав.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст рішення виготовлено 21.12.2020.

Суддя: Ємчук В.Е.