Справа № 530/1535/19

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

30.01.2020 року місто Зіньків

Зіньківський районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Дем`янченка С.М., за участю секретаря Тараненко Т.І. розглянувши у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження, в місті Зіньків Полтавської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка навчається ,-

ВСТАНОВИВ :

З позову вбачається, що рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 05.11.2018 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягувалися аліменти на його утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, на період навчання починаючи з дня набрання рішення чинності і до закінчення навчання 30.06.2019 року. ОСОБА_3 є студентом першого курсу групи 10-пМЕ навчального наукового інституту інформаційних технологій і механотроніки Полтавського національного технічного університету ім. Ю. Кондратюка, термін закінчення навчання 30.06.2021 року. Позивач навчається на денній формі навчання не має можливості працювати перебуває на повному утриманні матері ОСОБА_4 , яка сплачує кошти за його навчання. Мати позивача ОСОБА_4 на даний час не працює. В зв`язку з навчанням позивач потребує матеріальної допомоги, так витрати на його утримання є значними. Відповідач ОСОБА_2 фізично здоровий, має на утриманні неповнолітню дочку ОСОБА_5 , 2004 року народження, добровільно допомоги в достатній мірі не надає. При вищезазначених обставинах справи позивач ОСОБА_3 звернувся з позовом до суду і просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь аліменти на його утримання, у зв`язку з продовження навчання що продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 20.11.2019 року і до закінчення навчання.

Ухвалою суду від 29.11.2019 року відкрито загальне позовне провадження та призначено по справі підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 21.01.2020 року призначено по справі судове засідання.

В судове засіданні позивач ОСОБА_3 не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позов підтримав, відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги визнав частково, надіслав відзив на позовну заяву, який приєднано до матеріалів справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Суд, прийнявши заяви сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 3 ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що в свідоцтві про народження ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 батьком зазначений відповідач ОСОБА_2 (а.с.5). Відповідно до свідоцтва про зміну імені від 11.07.2016 року ОСОБА_6 змінив прізвище на прізвище ОСОБА_7 ( а.с.6). Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 05.11.2018 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягувалися аліменти на його утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, на період навчання починаючи з дня набрання рішення чинності і до закінчення навчання 30.06.2019 року.( а.с.7-8). ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається на першому курсі навчально наукового інституту інформаційних технологій і механотроніки Полтавського національного технічного університету ім. Ю. Кондратюка, термін закінчення навчання 30.06.2021 року ( а.с.9). Відповідач ОСОБА_2 є здоровою працездатною особою, не працює перебуває на обліку в Зіньківській районній філії Полтавського ОЦЗ з 30.09.2019 року та отримує допомогу, яка станом на жовтень 2019 року становить 6474 грн ( а.с.24), має на утриманні неповнолітню дочку ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка має хронічні захворювання та потребує постійного лікування, а тому має можливість сплачувати аліменти і на утримання повнолітнього сина (а.с.19-22,25,26).

Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Згідно ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стаття 200 СК України визначає, що розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Пунктом 20 Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» надано наступні роз`яснення: обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч.2 ст.6 цієї Конвенції).

Також, частинами 1 та 2 ст.27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі».

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

Відповідно до ст.5 «Рівноправність подружжя» Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВРвід 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Відповідно до статті 187 Сімейного кодексу України, відповідач ОСОБА_2 за власною ініціативою аліменти не виплачує, в порядку статті 188 Сімейного кодексу України від обов`язку утримувати сина не звільнений.

Ненадання матеріальної допомоги повнолітньому сину, який навчається і потребує у зв`язку з цим допомоги, є порушенням батьківського обов`язку, передбаченого статтею 199 Сімейного Кодексу України.

За таких обставин, оскільки повнолітній ОСОБА_2 навчається на денному відділенні у вищому навчальному закладі, у нього відсутній самостійний дохід, а також враховуючи встановлене чинним цивільним процесуальним законодавством України право дитини на її утримання батьками на період навчання, суд вважає наявним у позивача права на отримання аліментів від батька на період навчання останнього.

Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних правна результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2)доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, суд враховує матеріальне становище останнього, який навчається на денному відділенні у вищому навчальному закладі, самостійного доходу не має, а також матеріальне становище платника аліментів батька дитини ОСОБА_3 , а саме: ОСОБА_2 є працездатним, однак не працює, перебуває на обліку в Зіньківській районній філії Полтавського ОЦЗ з 30.09.2019 року та отримує допомогу, яка станом на жовтень 2019 року становить 6474 грн ( а.с.24), має повнолітнього сина ОСОБА_1 , який продовжує навчатися в навчально наукового інституту інформаційних технологій і механотроніки Полтавського національного технічного університету ім Ю. Кондратюка, термін закінчення навчання 30.06.2021 року. Крім цього відповідач від другого шлюбу має малолітню дитину ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка має хронічні захворювання та потребує значних коштів на лікування, суд вважає, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дитини, яка продовжує навчання, повинен бути встановлений в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу).

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги встановлені в судовому засіданні обставини перебування повнолітньої дитини ОСОБА_3 на денній формі навчання, відсутність самостійного доходу, та приймаючи ту обставину, що позивач є працездатною особою, може працювати з не повним робочим днем, а також враховуючи встановлене в судовому засіданні матеріальне становище відповідача ОСОБА_2 , суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка навчається. Суд критично оцінює посилання позивача ОСОБА_1 , про те, що відповідач ОСОБА_2 працює в ПАТ « Полтава газ видобування» оскільки це нічим не підтверджено.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.3 ч.1 ст.5 ЗУ "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору, відповідно до положень ст.141 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 768 грн.40 коп.

Керуючись ст.ст. 199-200 Сімейного кодексу України, ст.ст.12,13, 81, 141, 189-200, 258-259, 263-268 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка навчається задовільнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_1 , індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , аліменти на його утримання у зв`язку з продовженням навчання, в розмірі 1/6( однієї шостої) частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, на період навчання починаючи з дня набрання рішення чинності і до закінчення навчання 30.06.2021 року.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_4 , індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім ) гривень 40 копійок судового збору на рахунок: Отримувач: ГУК у м. Києві/м. Київ/ 22030106, Код отримувача (ЄДРПОУ) 37993783, Казначейство України (ЕАП), Номер рахунку: UA 0026001, Код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за на слідками апеляційного перегляду.

Суддя -