Провадження № 2/679/188/2020
Справа № 679/261/20
У Х В А Л А

17 грудня 2020 року м. Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області у складі:

судді Гавриленко О.М.,

секретар судового засідання Василюк Л.С.,

номер справи 679/261/20,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі Публічне акціонерне товариство «Фідобанк», ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду м. Нетішин за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Фідобанк», ОСОБА_2 про визнання кредитних договорів, іпотечних договорів, договору відступлення права вимоги недійсними,

за участю представників сторін:

представника позивача ОСОБА_3 ,

представника відповідача Шевченка Д.В.,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Нетішинського міського суду Хмельницької області знаходиться вище зазначена цивільна справа.

Позивач, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в підготовче засідання не з`явилась. Її представник у підготовчому засіданні підтримав подане ним у попередньому підготовчому засіданні клопотання ОСОБА_1 про призначення судово-економічної експертизи. Потребу у проведенні вказаної експертизи ОСОБА_1 у клопотанні обґрунтувала тим, що 14 лютого 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Ерсте Банк», правонаступником прав та обов`язків якого є Публічне акціонерне товариство «Фідобанк» (далі Банк), та нею було укладено кредитний договір з фізичною особою №014/ZВ02J7/3/001.

Відповідно до п.1.1 кредитного договору №014/ZВ02J7/3/001 Банк, на положеннях та умовах такого, надав їй кредит в сумі 600000,00 грн зі строком користування кредитними коштами (кредитом) до 13 лютого 2014 року включно із сплатою 22% річних.

В означеному кредитному договорі зазначено, що розмір процентної ставки може змінюватися (збільшуватися або зменшуватися) у випадках, передбачених таким договором та/або на підставі додаткових угод (договорів про внесення змін та/або доповнень) до цього договору, з урахуванням положень п.2.14 кредитного договору №014/ZВ02J7/3/001 (п. 1.1.1 кредитного договору №014/ZВ02J7/3/001).

Також в означеному кредитному договорі зазначено, що у відповідності до п.1.2 кредитного договору №014/ZВ02J7/3/001 кредитні кошти призначені на

поточні потреби.

В клопотанні позивачем зазначено, що забезпеченням виконання нею її зобов`язань за кредитним договором №014/ZВ02J7/3/001 є: 1) іпотека нежитлового приміщення, загальною площею 3452,1 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , заставною вартістю 5 523 360,00 грн; 2) порукою фізичної особи ОСОБА_4 .

Відповідно до п.1.4 кредитного договору №014/ZВ02J7/3/001 додатково, при наданні кредиту вона сплачує на користь Банку, разову комісію за надання кредиту в розмірі 1% від суми кредиту, яка має бути сплачена нею в день надання кредиту.

У відповідності до п.2.2 кредитного договору №014/ZВ02J7/3/001 надання кредиту, в залежності від обраного кредитного продукту, може здійснюватись, на розсуд Банку, шляхом перерахування кредитних коштів на її поточний рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у Банку, з подальшою видачею готівки через його касу або безготівковим перерахуванням, за її дорученням, грошових коштів на рахунок фізичної особи-резидента, вказаний нею (в тому числі на власний); оплатою за письмовою заявою позичальника наданих останнім платіжних документів.

Відповідно до п.1 кредитного договору №014/ZВ02J7/3/001 на відкриття та ведення поточного рахунку від 12 січня 2012 року Банк відкрив поточний рахунок № НОМЕР_1 в гривні (валюта рахунку) та виконує операції за ним, згідно з її розпорядженням.

15 лютого 2012 року згідно заяви про видачу готівки №67 вона отримала від Банку готівку в сумі 600000,00 грн з її поточного рахунку.

У клопотанні також позивач зазначає, що невід`ємною частиною кредитного договору №014/ZВ02J7/3/001 є додаток №1 «Повідомлення позичальника-фізичної особи про умови надання споживчого кредиту» та додаток №2 «Графік погашення».

В цивільній справі № 679/1001/14-ц (провадження № 2/679/2/2018) за позовом ПАТ «Фідобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по кредитних договорах №014/ZВ02J7/3/001 від 14 лютого 2012 року, №014/ZВ02J7/3/002 від 20 серпня 2012 року ПАТ «Фідобанк» надав розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №014/ZВ02J7/3/001, копію якого вона долучає.

Відповідно до означеного розрахунку заборгованості за кредитним договором №014/ZВ02J7/3/001 складає: прострочена заборгованість по кредиту - 307943,63 грн, прострочена заборгованість по відсоткам - 54041,49 грн, пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 20190,59 грн, пеня за несвоєчасне погашення відсотків - 2630,78 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №014/ZВ02J7/3/001 станом на 20 квітня 2015 року прострочена заборгованість по кредиту становила 307943,63 грн, прострочена заборгованість по відсоткам - 130732,70 грн, пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 113679,04 грн, пеня за несвоєчасне погашення відсотків - 33010,14 грн.

Окрім того, позивач у клопотанні зазначає, що 20 серпня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Ерсте Банк», правонаступником прав та обов`язків якого є Публічне акціонерне товариство «ФІДОБАНК» та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір з фізичною особою №014/ZВ02J7/3/002.

Відповідно до п.1.1 кредитного договору №014/ZВ02J7/3/002 Банк, на положеннях та умовах такого, надав їй кредит в сумі 300000,00 грн зі строком користування кредитними коштами (кредитом) до 18 квітня 2014 року включно із сплатою 23% річних.

В означеному кредитному договорі зазначено, що розмір процентної ставки може змінюватися (збільшуватися або зменшуватися) у випадках, передбачених таким договором та/або на підставі додаткових угод (договорів про внесення змін та/або доповнень) до цього договору, з урахуванням положень п.2.14 кредитного договору №014/ZВ02J7/3/002 (п. 1.1.1 кредитного договору №014/ZВ02J7/3/002).

Також в означеному кредитному договорі зазначено, що у відповідності до п.1.2 кредитного договору №014/ZВ02J7/3/002 кредитні кошти призначені на

поточні потреби.

У клопотанні позивачем зазначено, що забезпеченням виконання нею її зобов`язань за кредитним договором №014/ZВ02J7/3/002 є: 1) іпотека нежитлового приміщення, загальною площею 3452,1 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , заставною вартістю 5 523 360,00 грн; 2) порукою фізичної особи ОСОБА_4 .

Відповідно до п.1.4 кредитного договору №014/ZВ02J7/3/002 додатково, при наданні кредиту вона сплачує на користь Банку, разову комісію за надання кредиту в розмірі 1,49% від суми кредиту, яка має бути сплачена нею в день надання кредиту.

У відповідності до п.2.2 кредитного договору №014/ZВ02J7/3/002 надання кредиту, в залежності від обраного кредитного продукту, може здійснюватись, на розсуд Банку, шляхом перерахування кредитних коштів на її поточний рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у Банку, з подальшою видачею готівки через його касу або безготівковим перерахуванням, за її дорученням, грошових коштів на рахунок фізичної особи-резидента, вказаний нею (в тому числі на власний); оплатою за письмовою заявою позичальника наданих останнім платіжних документів.

Відповідно до п.1 кредитного договору №014/ZВ02J7/3/002 на відкриття та ведення поточного рахунку від 12 січня 2012 року Банк відкрив поточний рахунок № НОМЕР_1 в гривні (валюта рахунку) та виконує операції за ним, згідно з її розпорядженням.

21 серпня 2012 року згідно заяви про видачу готівки №36 вона отримала від Банку готівку в сумі 300000,00 грн з її поточного рахунку.

Також позивач у клопотанні зазначає, що невід`ємною частиною кредитного договору №014/ZВ02J7/3/002 є додаток №1 «Повідомлення позичальника-фізичної особи про умови надання споживчого кредиту» та додаток №2 «Графік погашення».

В цивільній справі № 679/1001/14-ц (провадження № 2/679/2/2018) за позовом ПАТ «Фідобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по кредитних договорах №014/ZВ02J7/3/001 від 14 лютого 2012 року, №014/ZВ02J7/3/002 від 20 серпня 2012 року банк надав розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №014/ZВ02J7/3/002 станом на 09 квітня 2014 року, копію якого вона долучає.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №014/ZВ02J7/3/002 станом на 09 квітня 2014 року прострочена заборгованість по кредиту становила 178036,27 грн, строкова заборгованість за кредитом - 34283,44 грн, прострочена заборгованість по відсоткам - 37668,21 грн, строкова заборгованість за відсотками - 3359,52 грн, пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 10712,88 грн, пеня за несвоєчасне погашення відсотків-2170,51 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №014/ZВ02J7/3/002 заборгованість по кредиту станом на 20 квітня 2015 року становила 212319,71 грн, заборгованість по відсоткам - 91476,20 грн, пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 75036,89 грн, пеня за несвоєчасне погашення відсотків - 23783,04 грн.

Позивач вважає, що Банк скористався тим, що у неї об`єктивно бракувало знань, необхідних для здійснення правильного вибору при підписанні оспорюваних кредитних договорів і вона була введена Банком в оману при отриманні кредитних послуг, а Банк, в порушення вимог Закону України «Про захист прав споживачів» не надав їй відомості, які потрібні клієнту при укладенні кредитного договору та не зазначив їх в його змісті.

Крім того, під час укладання кредитних договорів №014/ZВ02J7/3/001 від 14 лютого 2012 року та №014/ZВ02J7/3/002 від 20 серпня 2012 року Банк приховав від не повну та об`єктивну інформацію щодо кінцевої сукупної вартості кредиту, чим вів її в оману щодо реальної відсоткової ставки та кінцевої загальної суми кредиту, яку сплатила б вона Банку, погашаючи кредит у порядку, визначеному графіком погашення заборгованості.

Позивач вважає, що в моменти підписання кредитних договорів №014/ZВ02J7/3/001 від 14 лютого 2012 року та №014/ZВ02J7/3/002 від 20 серпня 2012 року, вона була введена в оману Банком щодо істотних умов кредитних договорів, ціни та відсоткової ставки, загальної сукупної вартості та абсолютного значення подорожчання кредиту.

Відтак, на переконання позивача, означені вище кредитні договори були укладені нею на умовах, що обмежують її права як споживача, що в свою чергу може свідчити про нечесну підприємницьку діяльність Банку.

За вказаних обставин представник просив задовольнити клопотання ОСОБА_1 про призначення судово-економічну експертизи, на вирішення якої поставити наступні питання: 1) чи відповідає наявний у матеріалах справи наданий банком розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №014/ZB02J7/3/001 від 14 лютого 2012 року станом на 09 квітня 2014 року включно, щодо сплати простроченої заборгованості по кредиту, простроченої заборгованості по процентам, пені за несвоєчасне погашення кредиту, пені за несвоєчасне погашення відсотків умовам укладеного між вказаними сторонами кредитного договору №014/ZB02J7/3/001 від 14 лютого 2012 року, додаткам до кредитного договору та розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту за цим кредитним договором; 2) чи відповідає наявний у матеріалах справи наданий банком розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №014/ZB02J7/3/002 від 20 серпня 2012 року станом на 09 квітня 2014 року включно, щодо сплати простроченої заборгованості по кредиту, строковій заборгованості по кредиту, простроченої заборгованості по процентам, поточній заборгованості по процентам, пені за несвоєчасне погашення кредиту, пені за несвоєчасне погашення відсотків умовам укладеного між вказаними сторонами кредитного договору №014/ZB02J7/3/002 від 20 серпня 2012 року, додаткам до кредитного договору та розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту за цим кредитним договором; 3) чи відповідає метод нарахування банком процентів за кредитним договором №014/ZB02J7/3/001 від 14 лютого 2012 року, №014/ZB02J7/3/002 від 20 серпня 2012 року вимогам Положення про кредитування банку Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК»; 4) чи сума платежів, яка була визначена у відповідності до графіка погашення, наведеного в додатку №2 до кредитного договору №014/ZB02J7/3/001 від 14 лютого 2012 року, №014/ZB02J7/3/002 від 20 серпня 2012 року, за її математичною природою та формулою розрахунку відповідає нормам чинного законодавства, зокрема Закону України «Про захист прав споживачів» та стандартам надання кредитів; 5) яка реальна відсоткова ставка відповідає умовам кредитного договору №014/ZB02J7/3/001 від 14 лютого 2012 року, №014/ZB02J7/3/002 від 20 серпня 2012 року; 6) якою є сукупна вартість кредиту за кредитним договором №014/ZB02J7/3/001 від 14 лютого 2012 року, №014/ZB02J7/3/002 від 20 серпня 2012 року у вигляді абсолютного значення подорожчання кредиту (у грошовому та процентному виразі) згідно умов кредитування, викладених у кредитних договорах №014/ZB02J7/3/001 від 14 лютого 2012 року, №014/ZB02J7/3/002 від 20 серпня 2012 року та графіку погашення, наведеного в додатку №2 до вказаних договорів; 7) чи підтверджується документально розмір реальної відсоткової ставки, розмір абсолютного значення подорожчання кредиту та сукупна вартість кредиту за кредитними договорами №014/ZB02J7/3/001 від 14 лютого 2012 року, №014/ZB02J7/3/002 від 20 серпня 2012 року; 8) чи вірно визначений кредитним договором №014/ZB02J7/3/001 від 14 лютого 2012 року, №014/ZB02J7/3/002 від 20 серпня 2012 року розмір фактичної та реальної відсоткової ставок, розмір абсолютного значення подорожчання кредиту та сукупна вартість кредиту.

Щодо визначення місця проведення експертизи позивач у клопотанні вказала, що експертизу слід доручити провести Тернопільському відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, оплату за проведення експертизи покласти на неї.

Окрім того, представник позивача зобов`язався надати для експерта, у разі задоволення судом клопотання позивача про призначення експертизи, належної якості копію розрахунку заборгованості за кредитним договором №014/ZВ02J7/3/001 від 14 лютого 2012 року станом на 20 квітня 2015 року. Означене зобов`язання було прийнято судом.

Відповідач ОСОБА_2 , його представник ОСОБА_6 та представник відповідача Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» у підготовче засідання не з`явилися.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Шевченко Д.В. подав 24 листопада 2020 року до суду заперечення на клопотання про призначення судово-економічної експертизи, яке підтримав у підготовчому засіданні. В обґрунтування своїх заперечень представник вказав, що зазначене у клопотанні ОСОБА_1 про те що їй об`єктивно бракувало знань необхідних для здійснення правильного вибору при підписанні оспорюваних кредитних договорів і те, що вона була введена банком в оману при отриманні кредитних послуг, а банк, в порушення вимог Закону України «Про захист прав споживачів» не надав їй відомості, які потрібні клієнту при укладенні кредитного договору та не зазначив їх в його змісті, спростовується тим, що ОСОБА_1 перед підписанням кредитних договорів належно і у достатній формі ознайомилася з усіма умовами цих угод, їх повністю і однаково з кредитором розуміє, погоджується з ними і жодних заперечень не має; угоди підписані позичальником добровільно, її волевиявлення є вільним, не під впливом помилки, тиску чи тяжких обставин, відповідає її внутрішній волі, намірам безумовного і реального виконання взятих на себе зобов`язань (п. 3.1. Кредитних договорів).

Окрім того, представник відповідача ОСОБА_7 зазначив, що 02 грудня 2011 року ОСОБА_1 окремо була ознайомлена з «Повідомленням позичальника - фізичної особи про умови надання споживчого кредиту».

Також, ОСОБА_1 з 06 березня 2003 по 21 грудня 2018 була зареєстрована як фізична особа-підприємець, займалась активно господарською діяльністю, здавала, зокрема, приміщення в оренду. Тому, посилання на брак знань та введення банком її в оману є безпідставним та не підтверджується жодними доказами.

Представник відповідача ОСОБА_7 також зауважив на тому, що не відповідає дійсності зазначене ОСОБА_1 в клопотанні про те, що під час укладення кредитних договорів банк приховав від неї повну та об`єктивну інформацію щодо кінцевої сукупної вартості кредиту, чим ввів її в оману щодо реальної відсоткової ставки та кінцевої загальної суми кредиту, яку сплатила б вона банку, погашаючи кредит у порядку, визначеному графіком погашення заборгованості, оскільки реальна відсоткова ставка по кредитних договорах чітко зазначена у п. 1.1. таких та складає 22% та 23% річних відповідно, а кінцева загальна сума кредиту зазначена у додатку 2 до кредитних договорів.

Звернув увагу представник відповідача ОСОБА_7 і на те, що ОСОБА_1 певний період часу (більше року) належним чином виконувала умови кредитних договорів та нею вносились кошти на особистий рахунок чітко визначену суму коштів (згідно графіків погашення), а тому на переконання представника, умови кредитних договорів (процента ставка, загальна сума кредиту) ОСОБА_1 повністю була розуміла та вони її влаштовували про що, свідчить її тривала належна поведінка щодо повернення кредитних коштів та процентів за кредитними договорами.

Окремо звернув увагу представник відповідача ОСОБА_7 на те, що після укладення 14 лютого 2012 року кредитного договору №014/ZВ02J7/3/001 у разі незгоди з умовами такого ОСОБА_1 мала можливість скористатися своїм правом, визначеним Законом України «Про захист прав споживачів», відповідно до якої споживач має право протягом 14 календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Поряд з цим, остання таких дій не вчинила, а напроти 20 серпня 2012 уклала кредитний договір №014/ZВ02J7/3/002.

На переконання представник відповідача ОСОБА_7 кредитні договори укладено у супроводі з чіткими і однозначними ознаками внутрішньої волі ОСОБА_1 вступити у кредитні правовідносини із банком.

Звернув увагу представник відповідача ОСОБА_7 і на те, що у позовній заяві ОСОБА_1 у якості правової підстави визнання недійними кредитних договорів визначено невідповідність таких частинам 2 та 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», розділу 3 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту. А тому, дослідження питання невідповідності або відповідності кредитних договорів Закону не потребують спеціальних знань у сфері іншій ніж право, та підлягають оцінці безпосередньо судом.

Представник вважає, що оскільки даний спір виник з приводу недійсності кредитних договорів, а не правильності нарахування заборгованості за такими, призначення судово-економічної експертизи є недоцільним, а клопотання ОСОБА_1 необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

На підставі зазначеного представник відповідача ОСОБА_7 просив у клопотанні ОСОБА_1 про призначення судово- економічної експертизи відмовити.

Суд, заслухавши представника позивача та представника відповідача по заявленому позивачем клопотанню, вивчивши клопотання про призначення судово-економічної експертизи, приходить наступного висновку.

Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються в тому числі і висновками експертів.

З п. 8 ч. 2 ст. 197 ЦПК України слідує, що у підготовчому засіданні суд вирішує питання про призначення експертизи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. У разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу.

Згідно ч. 1 ст. 104 ЦПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Зважаючи на зазначене суд вважає, що клопотання позивача слід задовольнити, оскільки таке мотивовано потребою позивача у проведенні експертизи для з`ясування обставин, що мають значення для справи.

На переконання суду, відмовивши у задоволенні клопотання позивача про призначення експертизи, суд таким чином обмежить її право на надання доказів, які остання вважає за необхідне надати до суду на підтвердження наявності або відсутністі обставин, якими обґрунтовує свої позовні вимоги, зважаючи на те, що саме позивач звернулася до суду за захистом своїх прав.

Поряд з цим, суд вважає, що задоволення клопотання позивача про призначення експертизи у даній справі ніяким чином не порушить та обмежить права відповідачів.

При цьому, суд зважає на те, що заперечення про призначення експертизи представником відповідача ОСОБА_7 не мотивовані тим, що призначення у справі експертизи порушить чи обмежить права відповідачів, а мотивовано, зокрема, недоцільністю призначення експертизи, оскільки, на його переконання, даний спір виник з приводу недійсності кредитних договорів, а не правильності нарахування заборгованості за такими. Зважаючи на зазначене представником відповідача ОСОБА_7 у своєму запереченні, суд звертає увагу на те, що дійсно даний спір виник з приводу недійсності кредитних договорів, проте, з поміж інших, також підставою на обґрунтування своїх позовних вимог позивачем зазначено, як підставу, нечесна підприємницька діяльність банку, яка, на думку позивача, полягає у приховуванні важливої, об`єктивної та необхідної інформації від неї перед підписанням договору та невідповідність встановлених між сторонами у договорі умов до фактично встановлених процентів, з метою завищення таких за користування кредитом та отримання прихованого прибутку.

З приводу зазначеного представником відповідача ОСОБА_7 про те, що дослідження питання невідповідності або відповідності кредитних договорів Закону не потребують спеціальних знань у сфері іншій ніж право, та підлягають оцінці безпосередньо судом, то суд вважає за доцільне зауважити, що експерт наділений правом не вирішувати питання, які виходять за межі його спеціальних знань та стосуються, на його переконання, з`ясування питань права, про що останній вмотивовано має можливість зазначити у своєму висновку.

Щодо інших зазначених у запереченні представником відповідача ОСОБА_7 підстав для відмови у задоволенні клопотання позивача про призначення експертизи, то суд, вважає за доцільне не надавати оцінку таким, оскільки така може розцінюватися учасниками справи, як висловлення судом наперед своєї думки щодо оцінки доводів сторін, які останні надають на підтвердження своїх вимог, а інші на підтвердження своїх заперечень, оцінка яких надається судом при вирішення справи по суті.

Враховуючи, що ОСОБА_1 заявлено клопотання про доручення проведення експертизи Тернопільському відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, а також відсутність з даного приводу заперечень відповідача Публічного акціонерного товариства «Фідобанк», представник якого міг би в підготовчому засіданні в частині клопотання про визначення експертної установи, в якій бажає позивач провести експертизу висловити свою позицію, проте не скористався своїм таким правом, а також відсутність з даного приводу заперечень представника відповідача ОСОБА_7 , оскільки останній взагалі заперечував щодо призначення у справі експертизи, суд з урахуванням принципу об`єктивності, вважає за необхідне доручити її проведення експертній установі вказаній в означеному клопотанні.

Згідно з пунктом 45 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи під час судового розгляду має нести сторона, яка заявила клопотання про проведення судової експертизи, а якщо таке клопотання заявлено двома сторонами, то витрати несуть обидві сторони порівну.

Згідно ч. 4 ст. 139 ЦПК України суми, що підлягають виплаті залученому судом експерту, спеціалісту, перекладачу або особі, яка надала доказ на вимогу суду, сплачуються особою, на яку суд поклав такий обов`язок, або судом за рахунок суми коштів, внесених для забезпечення судових витрат.

Так як клопотання про призначення експертизи подане позивачем ОСОБА_1 , то у відповідності до ч. 4 ст. 139 ЦПК України витрати на оплату судової експертизи слід покласти на останню.

Поряд з цим судом на розгляд не ставиться клопотання позивача в частині витребування доказів, зокрема витребування у Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» Положення про кредитування банку Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк», оскільки представник позивача в попередньому підготовчому засіданні просив не розглядати клопотання позивача в цій частині.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках призначення судом експертизи, на час проведення експертизи (п. 9 ч. 1 ст. 253 ЦПК України).

Керуючись ст.ст. 103, 111, 197, 252, 253, 260, 267 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання позивача ОСОБА_1 про призначення судово-економічної експертизи задовольнити.

Призначити у справі судово-економічну експертизу, проведення якої доручити експертам Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (46025, м. Тернопіль, вул. Січових Стрільців, 4).

На вирішення експертів поставити наступні питання:

1.Чи відповідає наявний у матеріалах справи наданий банком розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №014/ZB02J7/3/001 від 14 лютого 2012 року станом на 09 квітня 2014 року включно, щодо сплати простроченої заборгованості по кредиту, простроченої заборгованості по процентам, пені за несвоєчасне погашення кредиту, пені за несвоєчасне погашення відсотків умовам укладеного між вказаними сторонами кредитного договору №014/ZB02J7/3/001 від 14 лютого 2012 року, додаткам до кредитного договору та розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту за цим кредитним договором?

2.Чи відповідає наявний у матеріалах справи наданий банком розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором

№014/ZB02J7/3/002 від 20 серпня 2012 року станом на 09 квітня 2014 року включно, щодо сплати простроченої заборгованості по кредиту, строковій заборгованості по кредиту, простроченої заборгованості по процентам, поточній заборгованості по процентам, пені за несвоєчасне погашення кредиту, пені за несвоєчасне погашення відсотків умовам укладеного між вказаними сторонами кредитного договору №014/ZB02J7/3/002 від 20 серпня 2012 року, додаткам до кредитного договору та розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту за цим кредитним договором?

3.Чи відповідає метод нарахування банком процентів за кредитним договором №014/ZB02J7/3/001 від 14 лютого 2012 року, №014/ZB02J7/3/002 від 20 серпня 2012 року вимогам Положення про кредитування банку Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК»?

4.Чи сума платежів, яка була визначена у відповідності до графіка погашення, наведеного в додатку №2 до кредитного договору №014/ZB02J7/3/001 від 14 лютого 2012 року, №014/ZB02J7/3/002 від 20 серпня 2012 року, за її математичною природою та формулою розрахунку відповідає нормам чинного законодавства, зокрема Закону України «Про захист прав споживачів» та стандартам надання кредитів?

5.Яка реальна відсоткова ставка відповідає умовам кредитного договору №014/ZB02J7/3/001 від 14 лютого 2012 року, №014/ZB02J7/3/002 від 20 серпня 2012 року?

6.Якою є сукупна вартість кредиту за кредитним договором №014/ZB02J7/3/001 від 14 лютого 2012 року, №014/ZB02J7/3/002 від 20 серпня 2012 року у вигляді абсолютного значення подорожчання кредиту (у грошовому та процентному виразі) згідно умов кредитування, викладених у кредитних договорах №014/ZB02J7/3/001 від 14 лютого 2012 року, №014/ZB02J7/3/002 від 20 серпня 2012 року та графіку погашення, наведеного в додатку №2 до вказаних договорів?

7.Чи підтверджується документально розмір реальної відсоткової ставки, розмір абсолютного значення подорожчання кредиту та сукупна вартість кредиту за кредитними договорами №014/ZB02J7/3/001 від 14 лютого 2012 року, №014/ZB02J7/3/002 від 20 серпня 2012 року?

8.Чи вірно визначений кредитним договором №014/ZB02J7/3/001 від 14 лютого 2012 року, №014/ZB02J7/3/002 від 20 серпня 2012 року розмір фактичної та реальної відсоткової ставок, розмір абсолютного значення подорожчання кредиту та сукупна вартість кредиту?

Попередити експертів про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України за завідомо неправдивий висновок або відмову без поважної причини від виконання покладених на них обов`язків.

Про час проведення експертизи повідомити сторони та представників сторін.

Оплату за проведення експертизи покласти на ОСОБА_1 .

Надати в розпорядження експертів матеріали цивільної справи №679/261/20.

Провадження в наданій справі зупинити до отримання висновку експерта.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку в частині зупинення провадження у справі.

Повне судове рішення складено 21 грудня 2020 року.

Суддя О.М. Гавриленко