Справа № 2-1606/11
Провадження №6/944/3/20
УХВАЛА

11.12.2020 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Карпин І.М.

з участю секретаря судових засідань Мельник Є.Є.

представника боржника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Яворові заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну стягувача у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернулося до суду із заявою про заміну стягувача ПАТ «Альфа-Банк» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» у справі №2-1606/2011.

В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що Яворівський районний суд виніс рішення (ухвалу) по справі № 2-1606/2011 про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ "Альфа-Банк" заборгованості. 26.09.2016 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» та ПАТ "Альфа-Банк" укладено Договір факторингу № 2016-3А Б/ДГ, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 490039525 перейшло до ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ». Відповідно до ЦПК України, виконавчий документ видається за заявою стягувача, отже у разі зміни кредитора внаслідок правонаступництва, після ухвалення судового рішення до видачі виконавчого документу - попередній кредитор вже не має права на звернення до суду з відповідною заявою, а його правонаступник позбавлений такої можливості в силу того, що відповідно до ст. 37 ЦПК України, залучення правонаступника можливе виключно до ухвалення рішення, а ст. 378 ЦПК України, регулює порядок заміни сторони виконавчого провадження (стягувана або боржника) - тобто після ухвалення судового рішення. При цьому, неприпустимим, з точки зору обов`язковості виконання судових рішень закріпленої основним законом України, вважати що заміна сторони виконавчого провадження, можлива виключно при наявності відкритого виконавчого провадження на примусове виконання рішення суду. Згідно Правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 20 листопада 2013 року (справа № 6-122 цс 13) заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача. Згідно з ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Звернення з заявою про заміну сторони - це не лише обов`язковість вимог закону, але і гарантія своєчасного, повного, реального виконання виконавчого документа.

31.07.2020 ОСОБА_3 подав заперечення на заяву ТОВ «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження», в якому зазначає, що заміна кредитора на фактора не означає звільнення боржника від обов`язку виконати зобов`язання, а лише надає боржникові право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце та у випадку, коли таких доказів не надано, виконати зобов`язання на рахунок первинного кредитора. На підтвердження заміни кредитора у зобов`язанні представник заявника надав суду копію договору факторингу № 2016 ЗАБ/ДГ від 26 вересня 2016 року, згідно якого ТОВ Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (Фактор) зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ПАТ «Альфа-Банк» ( Клієнта), а Клієнт відступає Фактору, а Фактор набуває належне Клієнтові право вимоги до Боржників за договорами (Основні договори), перелік яких міститься в Додатку № 1-1 до цього договору. П. 2.3 договору передбачено, що право вимоги вважається відступленим Фактору з дати оплати Фактором Ціни прав вимоги відповідно до п. 4.2 цього договору. В дату здійснення оплати Фактором ціни прав вимоги відповідно до п. 4.2 цього Договору сторони підписують акт приймання передачі Реєстру Боржників. Крім того, представником заявника надано у копіях: документ під назвою «Витяг з Реєстру Боржників 1-1 від 26 вересня 2016 року», як витяг з Додатку до Договору факторингу № 2016 ЗАБ/ДГ від 26 вересня 2016 року, у якому за порядковим номером 115 зазначено ОСОБА_2 як боржника за договором № від 16 травня 2007 року, загальна сума заборгованості без урахування пені /штрафу/ неустойки станом на дату укладення Договору визначена у розмірі 190 515,96 грн. 69 коп.; Акт приймання передачі Реєстру Боржників від 26 вересня 2016 року до Договору Факторингу № 2016-ЗАБ/ДГ від 26 вересня 2016 року. Представником заявника не надано суду Договору про відступлення права вимоги за договорами поруки, що свідчить про відсутність переходу до заявника права вимоги до ОСОБА_3 . Первинний кредитор та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на власний розсуд визначили момент виникнення у фактора права вимоги. Так, в пункті 2.3 укладеного між ними договору визначено, що право вимоги вважається відступленим Фактору з дати оплати Фактором Ціни прав вимоги відповідно до п. 4.2 цього договору. П. 4.2 наголошує на тому, що Фактор зобов`язаний передати в розпорядження Клієнту грошові кошти і сплатити Клієнтові ціну прав вимоги в розмірі 2277879, 90 грн. шляхом перерахування на рахунок Клієнта № НОМЕР_1 відкритого в ПАТ «Альфа-Банк» в дату підписання договору. Однак представником заявника не надано суду доказів на підтвердження виконання ним умов п. 2.3 Договору факторингу. Сторони договору поставили три умови щодо настання моменту виникнення права вимоги за договором факторингу, що мають одночасно настати: укладення договору факторингу, підписання акта приймання-передачі права вимоги та сплата суми фінансування на рахунок клієнта. Враховуючи недоведеність заявником перерахування суми фінансування на рахунок клієнта за відступлені права вимоги - відсутній перехід права вимоги до заінтересованої особи. Згідно з витягом Додатку №1 до договору факторингу від 26.09.2016 заявник набув право грошової вимоги до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на загальну суму заборгованості в розмірі 3356929,23 грн., тоді як відповідно до рішення з останнього стягнуто 58623,00 грн. Також важливим моментом є той факт, що долучені до заяви копії документів не посвідчені належним чином. Також до матеріалів справи не долучено Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

03.11.2020 ОСОБА_3 подав додаткові пояснення до заперечення на заяву про заміну сторони виконавчого провадження, зазначивши, що за змістом положень Цивільного кодексу України заміна кредитора на фактора не означає звільнення боржника від обов`язку виконати зобов`язання, а лише надає боржникові право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце та у випадку, коли таких доказів не надано, виконати зобов`язання на рахунок первинного кредитора. На підтвердження заміни кредитора у зобов`язанні представник заявника надав суду копію Договору факторингу № 2016-ЗАБ/ДГ від 26 вересня 2016 року, згідно п. 2.1 якого ТОВ Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (Фактор) зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ПАТ «Альфа-Банк» ( Клієнта), а Клієнт відступає Фактору, а Фактор набуває належне Клієнтові право вимоги до Боржників за договорами ( Основні договори), перелік яких міститься в Додатку № 1-1 до цього договору. П. 2.3 договору передбачено, що право вимоги вважається відступленим Фактору з дати оплати Фактором Ціни прав вимоги відповідно до п. 4.2 цього договору. Факт завершення переходу прав вимоги сторони прописали (а сторони є вільні в укладенні умов договорів) після здійснення повної оплати в розмірі 2 277 879,90 грн. Проте жодного платіжного доручення до матеріалів даної справи Заявник за більше ніж три роки від моменту свого звернення так і не надав суду. Водночас безумовним елементом договору факторингу також є фінансування відступлення права грошової вимоги на користь Фактора, як це передбачено умовами того ж договору, що долучено заявником. Крім цього, право виступати стороною «Фактором» у вищевказаному договорі ТОВ «Довіра та гарантія» має підтверджуватися наявною ліцензією з надання послуг з факторингу, проте заявник до матеріалів справи такої ліцензії не долучив. Згідно з умов договору, а саме п.4.3 за послуги фінансування під відступлення права грошової вимоги відповідно до умов даного Договору, Клієнт сплачує Фактору винагороду в розмірі 100 (сто) гривень, без ПДВ шляхом перерахування на рахунок Фактора № НОМЕР_2 відкритого в ПАТ «Альфа-Банк» протягом двох банківських днів з дати підписання Договору, проте доказів оплати зі сторони клієнта, як обов`язкової умови за договором факторингу заявником у даній справі також не долучено. Однією із відмінних ознак факторингу від інших правочинів, які передбачають відступлення права вимоги є передача грошових коштів у розпорядження за плату, тобто взамін права вимоги, клієнт отримує послугу, що полягає в передачі грошових коштів у розпорядження на певний час, з обов`язком повернення цих коштів та оплати часу користування ними. Заявник не довів суду, що договір факторингу укладений належним чином та право вимоги вважається відступленим Фактору, так як не долучив ряду необхідних доказів. Крім того, представником заявника не надано суду Договору про відступлення права вимоги за договорами поруки, що свідчить про відсутність переходу до заявника права вимоги до ОСОБА_3 . Також ні заявником за заявою, ні ПАТ «Альфа-Банк» не надіслано на адресу боржників жодного повідомлення про відступлення прав вимоги, як наслідок жодного повідомлення не долучено заявником до матеріалів даної справи. До матеріалів справи долучений виконавчий лист від 12.03.2013 без жодної відмітки суду та виконавчої служби. Згідно з даним виконавчим листом строк пред`явлення його закінчився 23.02.2014, а звернувся заявник до суду тільки у червні 2017 року.

В судове засідання представник заявника не з`явився, подав клопотання про проведення судового засідання з розгляду заяви про заміну сторони виконавчого провадження у його відсутності.

Представник ОСОБА_3 адвокат Харченюк І.С. в судовому засіданні підтримав письмове заперечення та додаткові письмові пояснення на заяву про заміну сторони виконавчого провадження, просив відмовити у задоволенні вимог ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», у зв`язку з недоведеністю переходу права вимоги від ПАТ «Альфа-Банк».

Заслухавши пояснення представника боржника, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази та враховуючи вищенаведені обставини, суд дійшов висновку, що в задоволенні заяви слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Ухвала про заміну сторони виконавчого провадження надсилається (надається) учасникам справи, а також державному виконавцю, приватному виконавцю в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Згідно з ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» факторинг - це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів.

Згідно з ст. 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

У відповідності до п. 1 Розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06 лютого 2014 року № 352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03 квітня 2009 року № 231» до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення.

Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України та ч. 5 ст. 5 Закону України «Про банки та банківську діяльність» суб`єктний склад у договорі факторингу має три сторони: клієнта, яким може бути фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності (частина друга ст. 1079 ЦК України), фактора, яким може бути банк або інша банківська установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції (частина третя ст. 1079 ЦК України) та боржник, тобто набувач послуг чи товарів за первинним договором.

У відповідності до ст. 1079 ЦК України фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. У пункті 1 частини 1 статті 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», норми якого є спеціальними, зазначено, що фінансовими установами є банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди й компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо передбачених законом, - інших послуг (операцій), пов`язаних із наданням фінансових послуг. У частинах першій, другій статті 7 Закону вказано, що юридична особа, яка має намір надавати фінансові послуги, зобов`язана звернутися до відповідного органу державного регулювання ринків фінансових послуг протягом тридцяти календарних днів з дати державної реєстрації для включення її до державного реєстру фінансових установ.

У разі якщо відповідно до закону надання певних фінансових послуг потребує ліцензування, фінансова установа має право на здійснення таких послуг лише після отримання відповідних ліцензій. Отже, фактор для надання фінансової послуги повинен бути включеним до Державного реєстру фінансових установ.

Дана позиція суду узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у постанові від 11.09.2018 року у справі № 909/968/16.

Заявник до заяви про заміну сторони виконавчого провадження надав суду витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, договір факторингу №2016-ЗАБ/ДГ від 26.09.2016, акт приймання-передачі реєстру боржників від 26.09.2016 до Договору факторингу №2016-ЗАБ/ДГ від 26.09.2016, витяг з реєстру боржників 1-1 від 26.09.2016, виконавчий лист.

Відповідно до довідки Яворівського районного суду Львівської області матеріали цивільної справи № 2-1606/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором невиправно пошкоджені в результаті пожежі 11.03.2014 в приміщенні суду.

Як вбачається з відповіді Яворівського районного відділу державної виконавчої служби від 24.05.2019 на виконанні Яворівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області не перебуває виконавче провадження з виконання рішення суду від 12.02.2013 у цивільній справі за позовом ПАТ «Альфа Банк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення 58623 грн заборгованості за кредитним договором.

26.09.2016 було укладено Договір факторингу №2016-ЗАБ/ДГ між ПАТ «Альфа Банк» та ТОВ «ФК Довіра та гарантія» відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає фактору, а фактор набуває належне клієнтові право вимоги до боржників за договорами, перелік яких міститься в Додатку №1-1 до договору. Сторони погодили, що до фактора переходять всі права, які належать клієнту за основними договорами, за виключенням права нарахування відсотків комісій, неустойки, що передбачені умовами основних договорів.

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань Товариство з обмеженою відповідальності "Фінансова компанія "Довіра та гарантія" здійснює діяльність з надання інших фінансових послуг (крім страхування пенсійного забезпечення) н.в.і.у, 66.19 інша допоміжна діяльність у сфері фінансових послуг, крім страхування та пенсійного забезпечення.

З витягу з додатку до договору факторингу №2016-ЗАБ/ДГ від 26.09.2016 - реєстру боржників 1-1 від 26.09.2016 вбачається, що відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 490039525 від 16.05.2007 відносно боржника ОСОБА_2 . Заявником не долучено доказів переходу права вимоги до боржника ОСОБА_3 .

Згідно з п.2.3 Договору факторингу №2016-ЗАБ/ДГ від 26.09.2016 право вимоги вважається відступленим фактору з дати оплати фактором ціни прав вимоги відповідно до п.4.2 цього договору. В дату здійснення оплати фактором ціни прав вимоги відповідно до п.4.2. цього договору сторони підписують акт приймання-передачі реєстру боржників, за формою встановленою в додатку №2 до цього договору.

Відповідно до п.4.1, 4.2, 4.3,4.4 Договору факторингу №2016-ЗАБ/ДГ від 26.09.2016 права вимоги за цим договором сторони оцінюють у 0,10 грн. Фактор зобов`язаний передати в розпорядження клієнту грошові кошти і сплатити клієнтові ціну прав вимоги в розмірі 2 277 879,90 грн, шляхом перерахування на рахунок клієнта НОМЕР_3 відкритого в ПАТ «Альфа-банк» в дату підписання договору. За послуги фінансування під відступлення права грошової вимоги відповідно до умов даного договору, клієнт сплачує фактору винагороду в розмірі 100 грн без ПДВ шляхом перерахування на рахунок фактора № НОМЕР_2 відкритого в ПАТ «Альфа-Банк» протягом двох банківських днів з дати підписання договору. Вся сума ціни прав вимоги не підлягає оподаткуванню ПДВ згідно з п.196.1.5 статті 196 Податкового кодексу України.

До матеріалів заяви про заміну сторони виконавчого провадження заявником долучено копію першої сторінки виконавчого листа у справі №2-1606/2011, № пров. 2/460/138/2013 р. без належного засвідчення, з такого на вдається встановити боржника та стягувача, дату видачі виконавчого листа.

За умовами ч.3 ст. 12, ч.1 ст.13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторін у справі.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Враховуючи вищенаведене, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що заява про заміну стягувача у виконавчому провадженні до задоволення не підлягає у зв`язку з відсутністю достатніх доказів переходу відповідних права та обов`язків сторін в рамках виконання зобов`язань за кредитним договором, заборгованість за яким стягнута рішенням суду від 12.02.2013 у справі №2-1606/2011.

Керуючись ст.ст.259, 442 ЦПК України,

у х в а л и в:

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну стягувача у цивільній справі №2-1606/2011 за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Ухвала може бути оскарженна протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду чи через Яворівський районний суд Львівської області

Суддя І.М. Карпин