Справа №345/5540/18
Провадження № 2/345/25/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.12.2020 року м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Юрчака Л.Б., з участю секретаря судового засідання Мостової Ю.З., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області № 6, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , відділу державної виконавчої служби Калуського міськрайонного управління юстиції про часткове звільнення від сплати заборгованості по аліментах, -

встановив:

що позивач звернувся до суду з вищенаведеним позовом, мотивуючи тим, що згідно виконавчого листа від 31.08.2009 року виданого Калуським міськрайонним судом по справі № 2-к-2 за 2009 рік, призначено на території України і дозволено примусово виконати рішення Районного Суду для району Краків-Срюдмесцє (республіка Польща) про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 аліментів в користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в сумі по 561,56 грн. щомісячно з 30.04.1996 року до 31.12.2001 року, а з 01.01.2002 року по 842,33 грн. щомісячно. Як вбачається з виконавчого листа, рішення Районного Суду для району Краків-Срюдмесцє було прийняте 21.01.2002 року, а 21.09.2009 року міським відділом державної виконавчої служби Калуського міськрайонного управління юстиції було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа. 17.03.2014 його синові ОСОБА_4 виповнилося 18-ть років. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах станом на 17.03.2014року аліментів нараховано до сплати в сумі 161989,48грн. Із цієї суми станом на 01.11.2018року ним з 2014року погашено заборгованість в сумі 17008,69грн. Однак, вищевказана заборгованість по аліментах утворилася в силу обставин, які не залежали від нього та не з його вини, оскільки визначений розмір з квітня 1996 року по січень 2002 року у розмірі по 561,56грн. щомісячно, а надалі по 842,33грн. щомісячно, він не міг сплачувати, через відсутність у мене необхідного рівня доходів, так як станом на час призначення стягнення із нього аліментів, він працював майстром на ВАТ «Карпатнафтомаш». Так, як вбачається з архівної довідки № 01.4-01/829 від 31.07.2013 року до серпня 1996 року він отримував дохід у карбованцях. А з вересня 1996 року після проведення грошової реформи (на підставі Указу Президента України «Про грошову реформу в Україні» від 25 серпня 1996року) він почав отримувати заробітну плату в гривнях. Фактично його середньомісячна заробітна плата в 1996 році складала 96,07грн. Таким же чином його середньомісячна заробітна плата за 1997 рік становила 100,01грн.; за 1998 рік 114,70 грн.; за 1999 рік 153,23 грн.; за 2000 рік 237,72 грн. Також, що вбачається з архівної довідки № 01.4-01/830 від 31.07.2013 року, його середньомісячна заробітна плата за 2001 рік становила 263,97 грн.; за 2002 рік 242,10 грн.; за 2003 рік 423,11грн. Тобто протягом 1996 року він при заробітній платі в 96,07грн. фактично не міг сплатити аліментів 561,56грн. Таким же чином він по 561,56грн. не міг сплачувати аліменти і надалі з 1997 року по 2003рік. У подальшому, у нього не було можливості сплачувати аліменти і в збільшеному розмірі, по 842,33грн. щомісячно 01.01.2002 року, через недостатній заробіток. Тобто, неможливість сплачувати аліменти у призначеному йому розмірі виникла тому, що для цього у нього не було заробітку. Фактично при будь-яких обставинах, виконати рішення суду у нього не було жодної матеріальної можливості. Окрім того не вистачало коштів на власне матеріальне забезпечення. Також, після звільнення із ВАТ «Карпатнафтомаш», з 06.06.2003 року по 24.11.2003 рік він перебував на обліку в Центрі зайнятості. А в подальшому перебивався тимчасовими заробітками. Однак, середній заробіток в м. Калуші, згідно довідки відділу статистики від 21.12.2018року № 27-22/332 з 2003 року по 2014 роки теж був незначним. Так, середня заробітна плата в м. Калуші складала: 2003 рік 476 грн.; 2004 рік 571грн.; 2005рік 715грн.; 2006рік 858грн.; 2007рік 1132грн.; 2008рік 1404грн.; 2009рік 1500грн.; 2010рік 1822грн.; 2011рік 2188грн.; 2012рік 2547грн.; 2013рік 2606грн.; 2014рік 2797грн.

Тобто, з огляду на вищевказане, він вважає, що при жодних обставинах протягом 1996 2014 років не міг сплачувати аліменти у призначеному розмірі, так як для цього у нього просто не було необхідних джерел доходів. Окрім того, з 18.07.1997року у нього на утриманні перебував син ОСОБА_5 . І пізніше рішенням Калуського міськрайонного суду від 29.03.2012 року з нього ухвалено стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_6 в розмірі 1000грн. Тобто, з 2012 року із нього було призначено утримання аліментів по 1000 грн. на іншого сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . З наведених підстав позивач просив частково звільнити його від сплати заборгованості по аліментах згідно виконавчого листа від 31.08.2009 виданого Калуським міськрайонним судом у справі № 2-к-2 за 2009 рік на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на суму 72872,29 грн.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав:

Із матеріалів справи вбачається, що згідно виконавчого листа від 31.08.2009 року виданого Калуським міськрайонним судом по справі № 2-к-2 за 2009 рік, призначено на території України і дозволено примусово виконати рішення Районного Суду для району Краків-Срюдмесцє (республіка Польща) про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 аліментів в користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в сумі по 561,56 грн. щомісячно з 30.04.1996 року до 31.12.2001 року, а з 01.01.2002 року по 842,33 грн. щомісячно і 842,33 грн. в користь позивача ОСОБА_7 (а.с. 8).

На виконання вказаного виконавчого листа 21.09.2009 органом виконавчої служби було відкрито виконавче провадження (а.с. 9).

Згідно розрахунку по даному виконавчому листу станом на 01.11.2018 заборгованість складає 144980,79 грн. (а.с. 10-11).

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачається, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Стаття 182 СК України встановлює, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Судом встановлено, що згідно виконавчого листа № 2-к-2 за 2009 рік та розрахунку заборгованості, позивачу нараховані до стягнення аліменти у розмірі по 561,56 грн. щомісячно з 30.04.1996 року до 31.12.2001 року, а з 01.01.2002 року по 842,33 грн. щомісячно.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Вирішуючи даний спір, суд бере до уваги, що у позивача на період сплати спірних аліментів, на утриманні перебував ще інший син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на утримання якого, згідно рішення суду від 29.03.2012 з позивача стягуються аліменти у розмірі по 1000 грн. щомісячно (а.с. 16, 17).

Також, суд враховує, що на період часу виникнення у позивача зобов`язань по сплаті аліментів з 30.04.1996 року по 31.12.2001 року, при щомісячному розмірі аліментів у сумі 561,56 грн., останній, працюючи майстром у ВАТ «Карпатнафтомаш», отримував щомісячну заробітну плату у розмірі 96,07грн., яка фактично у шість разів менша ніж розмір щомісячних аліментів (а.с. 12).

А з 2002 року по 2014 рік, при щомісячному розмірі аліментів у сумі 842,33 грн., середня заробітна плата в м. Калуші складала: 2003 рік 476 грн.; 2004 рік 571грн.; 2005рік 715грн.; 2006рік 858грн.; 2007рік 1132грн.; 2008рік 1404грн.; 2009рік 1500грн.; 2010рік 1822грн.; 2011рік 2188грн.; 2012рік 2547грн.; 2013рік 2606грн.; 2014рік 2797грн. (а.с. 13).

Згідно записів у трудовій книжці позивача, останній у 2003 році перебував на обліку у центрі зайнятості та отримував соціальну допомогу по безробіттю, записи про подальше працевлаштування відсутні (а.с. 14-15).

Отже, з даних доказів, суд встановив, що позивач не ухилявся від сплати аліментів, однак в силу економічної ситуації в країні на період призначення та сплати спірних аліментів, отримував офіційну заробітну плату у декілька разів меншу ніж призначений судом розмір щомісячних аліментних платежів, тобто фактично, останній зі свого доходу не мав ніякої можливості сплачувати у повному обсязі аліменти у визначеному розмірі.

Суд, враховує дані обставини, як такі, що мають істотне значення, так як не залежали по суті від волі позивача, а від економічної ситуації в країні, що не давало змогу позивачу належно виконувати рішення суду зі стягнення з нього аліментів у визначеному розмірі, і дані обставини позивач не міг самостійно змінити чи повпливати на них.

Також, суд бере до уваги, що позивач частково погасив заборгованість в сумі 17008,69грн.

Оскільки, стороною відповідачів, протилежного не доведено, то суд прийшов до висновку про задоволення позову у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. cт. 180-182, 184, 197 СК України, ст.ст. 259, 263-265, 274 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , відділу державної виконавчої служби Калуського міськрайонного управління юстиції про часткове звільнення від сплати заборгованості по аліментах задоволити.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати заборгованості по аліментах згідно виконавчого листа від 31.08.2009, виданого Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області по справі №2-к-2 за 2009 рік на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на суму 72 872,29 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя