Троїцький районний суд Луганської області
Справа № 433/1063/20
Провадження № 2/433/556/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2020 року

Троїцький районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Певної О.С.,

за участю секретаря судового засідання Шаповалова Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду смт. Троїцьке цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Троїцького районного суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 09.09.2015 вона звернулась до Троїцького районного суду Луганської області з позовом про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі. 28 жовтня 2015 року рішенням Троїцького районного суду Луганської області її позовні вимоги задоволено частково, і сума аліментів в твердій грошовій сумі склала менше тієї суми, яку вона просила в позовній заяві. Відповідач не погодився з рішенням суду і повідомив їй про те, що він самостійно буде сплачувати аліменти в сумі, яку він вважає необхідною для утримання дитини. Таким чином, відповідач добровільно сплачує аліменти кожного місяця в сумі від 6000до 10000 грн. Вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в більшій сумі, в зв`язку з чим просила суд стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 10000 грн. щомісячно.

Ухвалою Троїцького районного суду Луганської області від 17 серпня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі залишено без руху з підстав, викладених в ній та надано позивачу строк для усунення недоліків.

Від позивача, на виконання ухвали Троїцького районного суду Луганської області від 17.08.2020, надійшла уточнена позовна заява, згідно якої позивач просила змінити розмір стягнення аліментів, який стягується на підставі рішення Троїцького районного суду Луганської області від 28.10.2015, зі стягнення у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. на стягнення у твердій грошовій сумі в розмірі 10000 грн. щомісячно.

Ухвалою Троїцького районного суду Луганської області від 29 вересня 2020 року відкрито провадження в даній справі.

Позивач в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином. Суду надала заяву про розгляд справи без її участі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлялися належним чином. Заяви про розгляд справи без його участі та відзив на позов від відповідача до суду не надходили.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Суд, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні матеріали справи, надані докази, вважає, що позовні вимоги таким, що не підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Жовтневого районного суду м. Луганська від 26.0.2011 розірвано, що підтверджується штампом у паспорті позивача та відповідача у графі «сімейний стан» (а.с. 8, 9).

Рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 28.10.2015 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини та неповнолітньої дитини задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1500 гривень щомісячно, починаючи з 09.09.2015 року до повноліття дитини. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання дружини до досягнення сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку у розмірі 700 гривень щомісячно, починаючи з 09.09.2015 року (а.с. 6).

Відповідно до ч. 1, ч.2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 78912 від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Частина перша статті 192 СК України передбачає , що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст. 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження ( ч.3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»), про що зазначено в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року по справі № 6-143цс13, висновки якого мають враховуватись судами при застосуванні відповідних норм права.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може гуртуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових і електронних доказів; висновків експертів; показань свідків.

Відповідно до статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Дослідивши надані позивачем докази на підтвердження обставин, на які вона посилалась, зокрема зі скриншотів переписки між нею та відповідачем, не вбачається, що електронна переписка здійснюється з питань сплати аліментів на дитину, тому доводи позивача щодо фінансової можливості відповідача сплачувати розмір аліментів, зазначений позивачем, не підтверджені належними доказами. Інших доказів суду надано не було, клопотання про витребування письмових доказів або про виклик свідків чи про допит його в якості свідка, позивач не заявила.

Суд зауважує, що позивач звернулась до суду з вимогами про стягнення аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі, посилаючись на норми ст. 182-184 СК України. Однак, з огляду на обґрунтування предмет позову вбачається, що її вимоги можуть бути задоволені в інший спосіб захисту шляхом пред`явлення позову про збільшення розміру аліментів на підставі ч.1 ст. 192 СК України.

Тобто, позивач по суті звернулась до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, однак не надала жодних доказів на підтвердження зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я тощо, як це передбачено ч. 1 ст. 192 СК України.

Відтак, з огляду на вищевикладене, жодна з обставин, які зазначені позивачем для зміни порядку та способу стягнення аліментів не знайшли своє підтвердження доказами, що містяться в матеріалах справи, а також, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту, суд вважає, що відмовити в даному випадку слід саме через останню підставу.

З огляду на вказане, суд роз`яснює, що позивач не позбавлена можливості звернутись до суду в цьому випадку, обравши належний спосіб захисту.

На підставі викладеного та керуючись ст. 180, 182, 184,192 СК України, ст. 19, 81, 141, 223, 258-260, 263-265, 280-281, 354 ЦПК України

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення із урахуванням п.п 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України.

Повне судове рішення складено 21 грудня 2020 року.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 .

Суддя О.С. Певна

09.12.20