Ухвала

31 січня 2020 року

м. Київ

справа № 185/8494/16-ц

провадження № 61-1895ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Курило В. П. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області

від 20 грудня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду

від 22 жовтня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Павлоградського міського нотаріального округу Іщик Микола Васильович, фізична особа-підприємець ОСОБА_3 , про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання договору недійсним, визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

21 січня 2020 року ОСОБА_1 звернувся через засоби поштового зв`язку до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області

від 20 грудня 2018 року, постанову Дніпровського апеляційного суду

від 22 жовтня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята Верховним Судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки вона подана з порушенням вимог пунктів 4, 6 частини другої

статті 392 ЦПК України.

Пунктами 4 та 6 частини другої статті 392 ЦПК України визначено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено рішення (ухвала), що оскаржується та клопотання особи, яка подає скаргу.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Із Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що постановою Дніпровського апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року залишено без змін рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області

від 20 грудня 2018 року.

Постанова Дніпровського апеляційного суду від 22 жовтня 2018 року, яку просить скасувати заявник у касаційній скарзі, у Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутня.

Враховуючи викладене, заявнику слід надіслати на адресу суду уточнену редакцію касаційної скарги, при цьому вказати суди, які ухвалили оскаржувані заявником судові рішення, дати їх ухвалення та викласти свої вимоги відповідно до повноважень суду касаційної інстанції, передбачених статтею 409 ЦПК України, і відповідно до вимог частини четвертої статті 392 ЦПК України надіслати уточнену редакцію касаційної скарги відповідно до кількості учасників справи.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду, оскільки вона подана з пропуском строку, встановленого статтею 390 ЦПК України, і особа, яка подала касаційну скаргу, не порушує питання про його поновлення.

Згідно з частинами першою-другою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Із Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що у справі

№ 185/8494/16-ц Дніпровським апеляційним судом прийнята постанова

22 жовтня 2019 року. Таким чином, останнім днем касаційного оскарження є 21 листопада 2019 року. Заявник звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою 21 січня 2020 року, тобто з пропуском строку, встановленого статтею 390 ЦПК України, та питання про поновлення строку на касаційне оскарження не порушує.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що отримав копію оскаржуваної постанови апеляційного суду 24 грудня 2019 року, однак доказів на підтвердження вказаного заявником не додано.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, заявнику потрібно надіслати на адресу суду заяву про поновлення строку на касаційне оскарження та надати належні докази на підтвердження поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень.

У підтвердження наведених обставин пропуску строку заявник має надати відповідні докази в оригіналах або завірені в установленому порядку їх копії, якими можуть бути оригінал поштового конверту, довідка із суду, поштового відділення зв`язку тощо, або навести інші підстави з відповідними доказами.

Також касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги заявником не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у повному обсязі.

Із Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що у жовтні

2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив встановити факт проживання однією сім`єю, визнати будинок АДРЕСА_1 об`єктом спільної сумісної власності, визнати недійсним договір купівлі-продажу 1/2 частини будинку від 24 грудня 2015 року. Тобто заявником було заявлено три вимоги немайнового характеру. У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про збільшення позовних вимог шляхом доповнення позову вимогою про визнання за ним права власності на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1 . Вартість будинку, станом на день подання позову, була визначена у розмірі 74 872, 00 грн. Тобто заявником було заявлено ще одну вимоги майнового характеру.

Підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, яка діяла на момент звернення до суду першої інстанції

у жовтні 2016 року) визначено, що за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, справляється судовий збір у розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» з 01 січня 2016 року встановлено мінімальну заробітну плату у розмірі 1 378,00 грн.

Підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, чинній на момент подання заяви про збільшення позовних вимог - серпень 2017 року) визначено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою- підприємцем, справляється судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» з 01 січня 2017 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у

розмірі 1 600,00 грн.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду судовий збір підлягає сплаті в розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюванної суми.

Враховуючи викладене, судовий збір за подання позовної заяви

становить 2 402,32 грн (551,20 грн + 551,20 грн + 551,20 грн + 748,72 грн), за подання касаційної скарги - 4 804,64 грн (2 402,32 грн х 200 %).

До касаційної скарги заявником додано квитанцію про сплату судового збору у розмірі 3 573,60 грн. Таким чином, заявнику слід доплатити 1 231,04 грн.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду

у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК

у Печерському р-ні/Печерс. р-н/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених

статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області

від 20 грудня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду

від 22 жовтня 2018 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. П. Курило