Справа № 313/835/20
Провадження № 2/313/311/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2020 р. смт. Веселе

Веселівський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді - Нагорного А.О., при секретарі судового засідання Кравцовій О.В., за участю представника позивача адвоката Прусенко О.В., відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на час її навчання,

ВCТАНОВИВ:

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача у якому просить суд стягнути з нього на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову 09.07.2020 р. і до припинення останньою навчання в КЗ «Кам`янська спеціальна загальноосвітня школа -інтернат» Запорізької обласної ради, тобто до 01.06.2021 р.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивака зазначає про те, що вони з відповідачем перебували у шлюбі, від якого мають дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на теперішній час навчається в КЗ «Кам`янська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат» Запорізької обласної ради і потребує постійної матеріальної допомоги.

Позивачка у позові стверджує, що вона на теперішній час не працює, її матеріальне положення є вкрай тяжким. Усі витрати по забезпеченню доньки здійснюються за її рахунок, та коштів, які надають її батьки.

Відповідач офіційно працює, але в порушення вимог ст. 185 СК України, після досягнення повноліття, участі у додаткових витратах на забезпечення доньки, які пов`язані саме з здобуттям освіти, не приймає.

Ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідач відзив на позов не надав.

Позивач судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві.

Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував у повному обсязі, посилаючись на те, що він у добровільному порядку у межах своїх матеріальних можливостей надає дитині допомогу, коли позивачка звертається до нього за цією допомогою. Крім того, позивач проінформував суд про те, що у зв`язку з карантином ні підприємстві зменшена заробітна плата.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами та долучені до матеріалів справи докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

В судовому засіданні було встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу у них народилася дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с.9).

Інвалід другої групи. Щомісяця отримує пенсію в сумі 1 712,00 грн. (а.с.13).

На теперішній час навчається в КЗ «Кам`янська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат» Запорізької обласної ради (а.с.12).

Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до роз`яснень викладених у п. 20 постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

За змістом статті 191 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

При визначенні розміру аліментів суд виходить з положень ст. 182 СК України, відповідно до якої, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивачем по справі, всупереч положенням ст. ст. 12, 76-81, 89 ЦПК України, не було надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що її син потребує матеріальної допомоги, що коштів які він отримує, як стипендію є недостатньо.

Судом також було встановлено, що на теперішній час відповідач офіційно працює на посаді електромеханіка засобів радіо та телебачення в Запорізькій філії Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення.

Згідно наданої суду довідки відповідачеві до виплати нараховано у 2020 році: у квітні 2 391,41 грн.; травні 3 138,64 грн.; червні 3 860,42 грн.; липні 3 476,24 грн.; серпні 3 754,41 грн.; вересні 3 233,12 грн.

Інші доходи у відповідача відсутні.

Тому суд погоджується з думкою відповідача про те, що в разі задоволення позову він не зможе сплачувати навіть комунальні послуги.

Зазначене свідчить про те, що відповідач не має реальної можливості надавати матеріальну допомогу на забезпечення його повнолітньої доньки.

Крім того, з наданої відповідачем суду розписки вбачається, що відповідач в якості компенсації надав позивачці матеріальну допомогу за діагностику, лікування та придбання необхідних дитині медичних препаратів та послуг.

Наявність даної розписки спростовує твердження позивачки про те, що відповідач не приймає участі у додаткових витратах на забезпечення доньки.

Суд встановив, що ОСОБА_3 отримує щомісяця пенсію в сумі 1 712,00 грн.

Також суд відмічає, що позивачка не працює. На обліку у Веселівській районній філії Запорізького обласного центру зайнятості не перебуває (а.с.16).

Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що позивачем не було доведено факт того, що ОСОБА_3 на теперішній час потребує матеріальної допомоги, а відповідач по справі має можливість її надавати, у зв`язку з чим позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка навчається задоволенню не підлягає.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати компенсуються за рахунок держави.

На підставі ст. 198-200 СК України, керуючись ст. ст. 1-13, 81, 89,141, 258-259, 263-265, 274-279, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 щодо стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліментів у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову 09.07.2020 р. і до припинення останньою навчання в КЗ «Кам`янська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат» Запорізької обласної ради, тобто до 01.06.2021 р. - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Веселівський районний суд Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складений 16.12.2020 р.

Суддя

Веселівського районного суду

Запорізької області А.О.Нагорний

07.12.2020