Справа № 444/1415/19 Головуючий у 1 інстанції: Мікула В.Є.
Провадження № 22-ц/811/3553/19 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Ванівського О.М.

суддів: Крайник Н.П., Мельничук О.Я.,

секретаря: Матяш С.І.,

з участю: апелянта ОСОБА_1 та її представника адвоката Думич І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 09 жовтня 2019 року про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про виселення, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання договору укладеним та стягнення коштів, -

в с т а н о в и л а:

В червні 2019 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про виселення.

В вересні 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_3 звернулись в суд із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про визнання договору укладеним та стягнення коштів

09 жовтня ОСОБА_1 до Жовківського районного суду Львівської області заяву про забезпечення позову, в якій просила винести ухвалу про забезпечення позову, шляхом зобов`язання ПАТ «Львівобленерго» Жовківський РЕМ приєднати житловий будинок АДРЕСА_1 до електропостачання, зобов`язання Філію Жовківського управління по експлуатації газового господарства ПАТ Львівгаз приєднати житловий будинок АДРЕСА_1 до газопостачання.

Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 09 жовтня 2019 року у задоволенні заяви відповідача за первісним позовом /позивача за зустрічним позовом/ ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про виселення, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання договору укладеним та стягнення коштів відмовлено.

Дану ухвалу суду оскаржила ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі зазначає, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм процесуального і матеріального права. Зокрема зазначає, що вона подала до суду зустрічну позовну до ОСОБА_2 про визнання договору укладеним та стягнення коштів, натомість представником позивача було відключено житловий будинок АДРЕСА_1 від електропостачання та газопостачання, що стверджується відповідними документами. Відповідно до акту обстеження житлового будинку АДРЕСА_1 проживає двоє неповнолітніх дітей та відключення будинку від електропостачання та газопостачання порушує права неповнолітніх на нормальні умови життя. Звертає увагу суду на те, що предметом заяви про забезпечення позову є те, що на сьогоднішній день через відсутність умов для проживання з дітьми вона повинна виселитися з будинку, який вона займає на законних підставах і про що в суді розглядається спір.

Оскільки предметом позову є виселення та визнання договору дійсним, то запропонований у заяві захід забезпечення позову не може бути підміною прийнятого в майбутньому рішення.

Враховуючи наведене, просить суд скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою заяву про забезпечення позову задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та її представника адвоката Думич І.І. на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову суд виходив з того, що реальної загрози того що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду немає, а також зазначене в заяві забезпечення позову буде підміною прийнятого в майбутньому рішення.

Колегія суддів цілком погоджується з таким висновком суду, оскільки такий відповідає вимогам процесуального права.

Відповідно до ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В заяві про забезпечення позову заявник повинен викласти причини, у зв`язку з якими необхідно забезпечити позов, обґрунтувати необхідність певного виду забезпечення позову.

Пунктом 3 частини 1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується встановленням обов`язку вчинити певні дії.

Відповідно до змісту п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч.4 ст.151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно роз`яснень Верховного Суду України, викладених у п. 4 постанови Пленуму від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

За змістом цих норм заходи забезпечення позову застосовуються судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та як гарантія реального виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення претензій позивача (заявника).

Судом та матеріалами справи встановлено, що в провадженні Жовківського районного суду Львівської області знаходиться цивільна справа за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про виселення, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання договору укладеним та стягнення коштів.

Окрім цього, 09.10.2019 року відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_1 подала до Жовківського районного суду Львівської області заяву про забезпечення позову, в якій просила винести ухвалу про забезпечення позову, шляхом зобов`язання ПАТ «Львівобленерго» Жовківський РЕМ приєднати житловий будинок АДРЕСА_1 до електропостачання, зобов`язати Філію Жовківського управління по експлуатації газового господарства ПАТ Львівгаз приєднати житловий будинок АДРЕСА_1 до газопостачання.

Згідно листа №02-21/207 від 03.07.2019 року Глинської сільської ради, ОСОБА_1 не зареєстрована за адресою в АДРЕСА_1 , проживає за цією адресою без реєстрації.

Звертаючись з заявою, ОСОБА_1 не надала суду доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання майбутнього рішення суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржене судове рішення ухвалено без додержання норм матеріального і процесуального права. Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1.ч.1 ст.374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 09 жовтня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженою у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 31.01.2020 року.

Головуючий : О.М. Ванівський

Судді: Н.П. Крайник

О.Я.Мельничук