УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2020 року Іллічівський районний суд міста Маріуполя Донецької області за головуванням судді Кузнецова Д.В., при секретарі Скудар С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі подання державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Каразової М. про примусове проникнення до житла боржника-фізичної особи,

В С Т А Н О В И В:

В провадження Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшло подання державного виконавця Приморського ВДВС у м.Маріуполі Каразової М. про примусове проникнення до житла боржника-фізичної особи ОСОБА_1 , а саме: до гуртожитку АДРЕСА_1 .

В обґрунтування подання зазначено, що на виконанні державного виконавця знаходиться виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №264/1274/16-ц від 28.02.2017 року, виданого Іллічівським районним судом м.Маріуполя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу у розмірі 106365,80 гривень. Виконавче провадження відкрито 19.11.2019 року. Надіслані відповідні запити до реєструючи органів щодо майнового стану боржника. За отриманою інформацією боржник пенсію не отримує, банківських рахунків та транспортних засобів не має. На праві приватної власності має двокімнатну квартиру по АДРЕСА_2 . Рішення суду не виконує. Державним виконавцем двічі здійснювався вихід за адресою проживання боржника для опису майна, проте боржник двері не відчиняє, про що складено акт державним виконавцем. Державний виконавець вказує про неможливість потрапляння в квартиру боржника та проведення опису наявного у боржника майна та перешкоджання виконавчому провадженню.

Державний виконавець у судове засідання не з`явилась, в заявленому поданні просила розглядати справу без її присутності.

Згідно з частиною 2 статті 439 ЦПК України суд розглядає подання без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Дослідивши матеріали подання, суд вважає, його таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пунктів 4 та 13 частини 3 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" (надалі за текстом - Закон) виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

Також надано право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Згідно з ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Конституція України проголосила Україну правовою державою (стаття 1). Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (частина друга статті 3 Конституції України). Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64 Основного Закону України)

Кожному гарантується недоторканність житла; не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду (частини перша, друга статті 30 Конституції України)

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Згідно із статтею 2 Закону однією із основних засад здійснення виконавчого провадження є законність.

Відповідно до частини 2 статті 18 Закону виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно із статтею 28 Закону постанова про відкриття виконавчого провадження надсилається боржнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Натомість із подання виконавця та долучених документів вбачається, що державним виконавцем не було дотримано передбаченої законом процедури повідомлення сторони про відкриття виконавчого провадження та 23 листопада 2019 року направлено постанову про відкриття виконавчого провадження рекомендованим листом без повідомлення про його поштове вручення, що позбавляє боржника процесуальних прав, у тому числі, право на ознайомлення із матеріалами провадження та оскарження прийнятої державним виконавцем постанови.

Крім того, матеріали подання не містять дані про отримання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження, де йому запропоновано виконати судове рішення. Також, суду не надані копії викликів та попереджень до державного виконавця, а також доказів їх вручення боржнику. Таким чином, суд позбавлений можливості зробити висновок про дійсну відмову боржника від виконання судового рішення в добровільному порядку, оскільки зазначені документи не підтверджують отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження.

Більше того, у заявленому державним виконавцем поданні та долучених до нього процесуальних рішеннях і документах, зокрема: постанови про відкриття виконавчого провадження, попередження, актів державного виконавця від 17.01.2020 року та від 27.01.2020 року, вказано про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми боргу. Натомість із долученого до справи виконавчого листа, виданого Іллічівським районним судом міст Маріуполя Донецької області від 28 лютого 2017 року по справі №264/1274/16-ц, вбачається, що стягувачем є не ОСОБА_2 , а Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський банк розвитку». Водночас будь-яких документів про зміну сторони у зобов`язанні до матеріалів подання не долучено, що ставить під сумнів належність представлених виконавцем письмових доказів.

Крім цього, в заявленому поданні державний виконавець ставить перед судом питання про примусовий вхід до гуртожитку АДРЕСА_1 , однак всі матеріали та складені державним виконавцем документи свідчать про інше місце проживання боржника та проведені виконавчі дії, а саме: АДРЕСА_2 . Тобто суттєво різняться номери будинків: 122 та 12.

Проникнення до житла є крайньою мірою при примусовому виконанні рішення суду та суд може задовольнити подання про примусове проникнення до житла лише у випадку з`ясування всіх обставин, які мають значення для його вирішення.

За таких підстав суд вважає, що подання про примусовий вхід до гуртожитку АДРЕСА_1 є необґрунтованим, суперечливим та не підлягає задоволенню, оскільки примусове проникнення до житла боржника буде порушувати гарантовані Конституцією права щодо недоторканності житла власників квартири, а державним виконавцем не дотримано порядок здійснення виконавчого провадження та повідомлення боржника про його відкриття, не вжито достатньо заходів для безперешкодного входження до житла боржника та належного виклику боржника до державного виконавця, не представлено достатніх належних та допустимих доказів в підтвердження законності примусового входження до житла особи боржника.

На підставі викладеного, керуючись ст. 439 ЦПК України, статтями 18, 28 Закону України «Про виконавче провадження», суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Каразової М. про примусове проникнення до житла боржника-фізичної особи, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду.

Суддя: Д. В. Кузнецов