Справа № 172/35/16-ц
Провадження № 2/172/64/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.01.2020 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Битяка І.Г.

за участю секретаря судового засідання Глушко О.М.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Васильківка цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» про визнання кредитного договору та договору застави недійсним,-

В С Т А Н О В И В

ТОВ «Порше Мобіліті» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В ході розгляду справи позивач змінив предмет позову та збільшив позовні вимоги. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 16.11.2012 року між позивачем та ОСОБА_2 укладений кредитний договір № 50006126, відповідно до якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 352917,70 грн., що еквівалентно на дату складання договору 42674,45 доларів США, строком на 60 місяців зі змінною процентною ставкою з цільовим призначенням для придбання автомобіля марки VW, модель Touareg NF, кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 2967 куб. см., рік випуску 2012, а відповідач зобов`язався прийняти кредитні кошти, належним чином використовувати та повернути позивачу кредит у повному обсязі шляхом здійснення щомісячних платежів відповідно до договору та згідно з графіком погашення кредиту, що становить невід`ємну частину договору.

Крім того, відповідно до кредитного договору позивачем відповідачу наданий додатковий кредит у сумі 159627,55 грн., що еквівалентно на дату укладення договору 19302,00 доларів США. Цільове призначення додаткового кредиту: сплата страхових платежів за договором страхування, укладеним на виконання умов кредитного договору.

Згідно з п. 1.6 договору виконання зобов`язання відповідача за цим договором забезпечується заставою майна, відповідно до укладеного між сторонами договору застави транспортного засобу № 50006126 від 23.11.2012 року, за яким відповідачем переданий у заставу транспортний засіб марки VW, модель Touareg NF, кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 2967 куб. см, рік випуску 2012, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Відповідно до п. 1.3.1 договору розмір платежів, що підлягають сплаті позичальником у повернення кредиту та додаткового кредиту визначено в еквіваленті іноземної валюти на день укладення кредитного договору у графіку погашення кредиту, який є невід`ємною частиною кредитного договору. В подальшому позичальник сплачує платежі у повернення кредиту та додаткового кредиту відповідно до виставлених позивачем рахунків у гривні; при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів в іноземній валюті, вказаних у графіку погашення кредиту, чинного на момент виставлення рахунка обмінного курсу банку, зазначеного у кредитному договорі.

Починаючи з квітня 2015 року відповідач фактично припинив виконувати взяті на себе зобов`язання, припинивши сплачувати щомісячні платежі в повернення кредиту та додаткового кредиту.

Станом на дату складання уточненої позовної заяви 20.08.2019 року відповідач не сплатив такі строкові щомісячні платежі в повернення кредиту та сплати відсотків за його користування, а саме:

- часткова несплата щомісячного платежу за березень 2015 року на суму 4268,05 грн. відповідно до рахунку № 00248231 від 06.03.2015 року, належного до сплати відповідно до графіку погашення не пізніше 15.03.2015 року;

- несплата щомісячного платежу за квітень 2015 року на суму 21258,34 грн. відповідно до рахунку № 00254911 від 06.04.2015 року, належного до сплати відповідно до графіку погашення не пізніше 15.04.2015 року;

- несплата щомісячного платежу за травень 2015 року на суму 19074,61 грн. відповідно до рахунку № 00260908 від 06.05.2015 року, належного до сплати відповідно до графіку погашення не пізніше 15.05.2015 року.

Таким чином, станом на 20.08.2019 року у ОСОБА_2 виникла заборгованість за несплаченими платежами за договором на загальну суму 44601,00 грн.

Згідно з п. 3.3 договору відповідач зобов`язаний повернути позивачу у повному обсязі, суму кредиту, плату за кредит та штрафні санкції, якщо такі підлягають застосуванню протягом 30 календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу відповідачем, а якщо таку вимогу не буде отримано з будь-яких причин, то перебіг вказаного строку починається з дати відправлення такого повідомлення.

У зв`язку з систематичним невиконанням умов договору та порушенням взятих на себе зобов`язань позивачем 29.05.2015 року відповідачу направлена вимога щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором за вих. № 50006126 від 19.05.2015 року. Рекомендоване поштове повідомлення повернулося на адресу позивача 28.06.2015 року з відміткою «У зв`язку із закінченням терміну зберігання», тому терміном повернення суми кредиту було 28.06.2015 року, однак у встановлені строки відповідач заборгованість не сплатив, залишок суми кредиту не повернув.

Таким чином, залишок неповернутої суми кредиту за договором, за виключенням заборгованості за щомісячними платежами за березень травень 2015 року, яка підлягала поверненню, становив еквівалент у гривні 23953,55 доларів США (рядок № 30 графіку погашення кредиту). Обмінний курс валют ПАТ «Креді Агріколь Банк» на дату складання вимоги становив 21,675 грн./дол. США. Станом на 20.08.2019 року залишок неповернутої суми кредиту становить 519193,20 грн., а всього у сумі 563794,20 грн.

Щодо основної суми заборгованості за додатковим кредитом, позивач вказує, що станом на 20.08.2019 року відповідач порушив свої зобов`язання зі сплати щомісячних платежів в повернення додаткового кредиту, не здійснивши платежі за період з квітня 2015 по листопад 2017 року на загальну суму 257129,43 грн.

Крім того, у зв`язку з порушенням відповідачем своїх зобов`язань позивачу завдані збитки, які складаються із витрат, які позивач поніс у зв`язку із зверненням до ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» та ТОВ «Тріпл Сі» для супроводження процесу стягнення заборгованості відповідно до договору та становить суму у розмірі 15450,00 грн.

Відповідно до п. 8.2 договору у разі порушення відповідачем терміну повернення кредиту, визначеного у статті 3.3, за винятком умови порушення відповідачем терміну сплати будь-якого чергового платежу з повернення кредиту відповідно до графіка погашення кредиту, передбаченої в ст. 3.2.1, відповідач сплачує позивачу штраф у розмірі 20% від суми кредиту. Оскільки впродовж 30 днів з дати отримання вимоги і до цього часу залишок суми кредиту позивачу не повернутий, а прострочена заборгованість не сплачена, відповідач не виконав свої зобов`язання згідно з п. 3.3 договору.

Виходячи з того, що сума кредиту при укладенні договору становила 352917,70 грн., то розмір штрафу становить 70583,54 грн.

Відповідно до п. 8.3 договору за кожен випадок порушення відповідачем умов статей 5.1, 5.2, 5.3, 5.4, 8.2 договору відповідач сплачує позивачу штраф в еквіваленті 20 доларів США за першу вимогу, 25 доларів США за другу вимогу, 30 доларів США за третю вимогу (якщо позивач вирішить направити таку вимогу). Зокрема, позивачем були направлені вимоги щодо сплати заборгованості від 18.03.15, 03.04.15, 17.04.15, 05.05.15, 19.05.15. Тому відповідач зобов`язаний сплатити штрафні санкції у розмірі 3508,51 грн.

Загальна сума штрафу, яка підлягає стягненню з відповідача становить 74164,05 грн.

Щодо відповідальності відповідача згідно зі ст. 625 ЦК України, позивач просить суд стягнути розмір 3% річних, що підлягає сплаті через невиконання відповідачем грошових зобов`язань зі сплати щомісячних платежів в повернення кредиту та повернення залишку суми кредиту 70392,73 грн., розмір 3% річних, що підлягає сплаті через невиконання відповідачем грошових зобов`язань за додатковим кредитом 23165,89 грн., інфляційні втрати у зв`язку з невиконанням відповідачем грошових зобов`язань за кредитом 267654,42 грн., інфляційні втрати через невиконання відповідачем грошових зобов`язань за додатковим кредитом 86094,35 грн.

Просить суд стягнути з відповідача основну суму заборгованості за кредитним договором № 50006126 від 16.11.2012 року у розмірі 563794,20 грн., заборгованість за додатковим кредитом 257129,43 грн., збитки 15450,00 грн., штраф 74164,05 грн., 3% річних за кредитом 70392,73 грн., 3% річних за додатковим кредитом 23165,89 грн., інфляційні втрати 267654,42 грн., інфляційні втрати за додатковим кредитом 86094,35 грн., та судові витрати у справі судовий збір у сумі 20367,69 грн., витрати на правову допомогу 12000,00 грн.

ОСОБА_2 надав до суду позовну заяву до ТОВ «Порше Мобіліті» про визнання кредитного договору частково недійсним, яку в ході розгляду справи уточнив та просив визнати недійсним кредитний договір № 50006126 від 16.11.2012 року, укладений між ним та ТОВ «Порше Мобіліті» у зв`язку з порушенням при його укладанні ст.ст. 203, 215 ЦК України, ст.ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та договір застави транспортного засобу № 50006126, посвідчений 23.11.2012 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського округу Кейтельгіссер О.М. за реєстраційним номером 1286, предметом якого є автомобіль марки VW, модель Touareg NF, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

В обґрунтування позову вказує, що 16.11.2012 року між ним та ТОВ «Порше Мобіліті» укладений кредитний договір, відповідно до якого ТОВ надало йому кредит у розмірі та валюті, що визначені у кредитному договорі, а він прийняв кредит і зобов`язався належним чином використовувати для придбання автомобіля марки Volkswagen, модель Touareg NF, 2012 року випуску та повернути суму отриманого кредиту, сплатити плату за користування кредитом. Відповідно до вказаного договору відповідач надав позивачу кредит у сумі 352917,70 грн. та додатковий кредит у сумі 159627,55 грн., які він зобов`язався повернути до 15.11.2017 року частинами зі сплатою щомісячних відсотків за користування грошовими коштами.

Для забезпечення повного і своєчасного виконання ним зобов`язань за кредитним договором між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_2 укладений договір застави транспортного засобу, який посвідчений 23.11.2012 року за реєстраційним номером 1286, предметом якого є автомобіль Volkswagen, модель Touareg NF, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Вважає, що спірний кредитний договір укладений в порушення ст.ст. 203, 215 ЦК України.

Зі змісту кредитного договору видно, що від імені ТОВ «Порше Мобіліті» його мав укласти директор ОСОБА_4 , який діє на підставі статуту, однак спірний кредитний договір, загальні умови та графік погашення кредиту підписані невстановленою особою, підпис якої читається як ОСОБА_5 . Повноваження даної особи на представництво інтересів ТОВ «Порше Мобіліті» та вчинення від його імені право чинів жодним чином не підтверджено у додатках до кредитного договору від 16.11.2012 року.

Крім того, положеннями ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені у тій валюті, в якій отримав кредит.

Згідно зі ст.ст. 524, 533 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні та має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2, 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції від 04.11.2012 року продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

З 16.10.2011 року вступив в силу Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг» від 22.09.2011 року, згідно з яким ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» доповнено абзацом третім, відповідно до якого надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті на території України забороняється.

Банки чи інші фінансові установи відповідно до положень ст.ст. 11, 18, 21 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції від 04.11.2012 року, п. 3.8 Правил надання банками України інформації повинні надавати споживачу повну інформацію про умови кредитування та сукупну вартість кредиту.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитний договір має містити графік платежів у розмірі сум погашення основаного боргу.

Укладення графіку погашення заборгованості за кредитом із відображенням платежів лише у доларах США є незаконними, оскільки кредитор відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України надав кредитні кошти в національній валюті, а тому повернення кредиту та відсотків повинно відбуватись у валюті кредиту.

Кредитний договір, як і додаткова угода до нього від 08.04.2014 року укладені за дії заборони надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті, тому умови кредитного договору про визначення валюти платежу за обмінним курсом в еквіваленті до долара США суперечить ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції від 04.11.2012 року.

Оскільки умовами кредитного договору передбачено сплату ОСОБА_2 платежів на повернення кредиту в гривні, яка розраховується за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту в доларах США визначеному вище, відповідно до п. 1.3 Загальних умов кредитування, такі умови договору свідчать, що даними пунктами передбачено сплату позивачем коштів на основі діючого обмінного курсу валюти на день сплати. Разом з цим, зазначені пункти договору порушують вимоги ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції від 04.11.2012 року, якими передбачено, що сплата позивачем коштів на повернення кредиту в перерахунку за поточним обмінним курсом гривні до долара США є дискримінаційним по відношенню до нього як до споживача, а вказані умови договору несправедливими.

Крім того, при складанні графіку погашення кредиту відповідачем недодержані вимоги п. 2 абз. 4 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції від 04.11.2012 року, згідно з яким у договорі про надання споживчого кредиту зазначається детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг, пов`язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту.

Також, у графіку погашення кредиту вказана лише орієнтовна сукупна вартість кредиту на рік, тоді як кредитний договір № 50006126 укладений строком на 5 років, до 15.11.2017 року і його сукупна вартість на весь період чинності на момент укладання відповідачем ОСОБА_2 повідомлена не була, що істотно вплинуло на прийняття ним рішення про укладення спірного кредитного договору.

Несправедливими та дискримінаційними є положення кредитного договору від 16.11.2012 року за п. 8.2 та п. 9.4, оскільки фактично штраф впроваджується додатково до передбаченої у п. 8.1 кредитного договору пені і передбачає відповідальність позичальника за відмову достроково виконати зобов`язання в порядку досудового врегулювання спору, а несправедливість п. 9.4 кредитного договору полягає у тому, що юридичні наслідки для позичальника настають навіть у разі неотримання ним повідомлень та вимог, передбачених Загальними умовами кредитування.

У зв`язку з тим, що під час укладення ТОВ «Порше мобіліті» кредитного договору були допущені викладені вище порушення, це є підставою для визнання його недійним внаслідок порушення прав споживачів і недотримання істотних умов.

Відповідно до ч. 2 ст. 523 ЦК України недійсне зобов`язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов`язання спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Представник позивача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав, позовні вимоги ОСОБА_2 не визнав, надавши відзив на позовну заяву.

Представник відповідача ОСОБА_3 та відповідач в судовому засіданні позовні вимоги ТОВ «Порше мобіліті» не визнали, надавши відзив на позовну заяву, підтримали зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 . Крім того останній пояснив, що автомобіль знаходиться у нього та він не бажає його повертати так як вже сплатив за нього значні кошти. Він намагався домовитись про мирне врегулювання з метою зменшення заборгованості, але представники ТОВ "Порше мобіліті" відмовились від пропозицій.

Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив таке.

Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що 16.11.2012 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_2 укладений кредитний договір № 50006126, відповідно до умов якого позивач надає відповідачу на строк 60 місяців кредит в сумі 352917,70 грн., що еквівалентно на дату укладання договору 42674,45 доларів США на придбання автомобіля марки VW, модель Touareg NF, кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 2967 куб. см., рік випуску 2012. За користування кредитними коштами встановлюється процентна ставка на рівні 9,9% річних. Кредит надається шляхом перерахування грошових коштів за придбання автомобіля на рахунок ТОВ «Гранд Авто».

Факт укладення зазначеного договору підтверджено висновком почеркознавчої експертизи № 453-19 від 06.06.19 відповідно до якого підписи від імені ОСОБА_2 у графі "Позичальник" вказаного кредитного договору, додатку до кредитного договору (графік погашення кредиту) та додатку до кредитного договору (загальні умови кредитування) виконані ОСОБА_2 .

Додатком до кредитного договору від 16.11.2012 року є Загальні умови кредитування, згідно з п. 1.3.1. яких передбачено, що відповідач зобов`язався здійснювати щомісячні платежі відповідно до графіку погашення. Розмір платежів, що підлягають сплаті відповідачем, визначено відповідно до виставлених компанією рахунків у гривні, при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у графіку погашення кредиту чинного на момент виставлення рахунку обмінного курсу банку, зазначеного в Договорі.

Графіком погашення кредиту передбачено здійснення ОСОБА_2 щомісячних платежів на погашення суми кредиту та процентів. При цьому графіком визначені суми щомісячних платежів в еквіваленті до долару США.

При укладенні кредитного договору ОСОБА_2 відповідно до вимог Закону України «Про захист прав споживачів» надано усю необхідну інформацію щодо умов, на яких здійснюється кредитування, у тому числі ознайомлено із детальним розписом сукупної вартості кредиту у погодженій сторонами іноземній валюті із зазначенням формули перерахунку щомісячних платежів у національну валюту.

Погодившись на зазначення у графіку погашення кредиту іноземної валюти, позичальник розумів, що сукупна вартість кредиту та абсолютне значення його подорожчання у національній валюті на момент підписання договору не можуть бути достовірно визначені, тому його доводи про не ознайомлення із сукупною вартістю кредиту безпідставні.

Згідно з п. 1.4.2. та п.п. 2.4, 2.5 Умов кредитування, повернення кредиту та процентів за його використання здійснюється шляхом сплати чергових платежів в обсязі та терміни, встановлені графіком погашення кредиту по договору та додатковій угоді № 1 не пізніше 15-го числа кожного місяця на підставі рахунку виставленого позивачем. Період зарахування процентів починається з першого календарного дня місяця і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. Проценти нараховуються за методом «30/360» (для цілей розрахунку один календарний місяць складається із 30 днів, при цьому умовно в році 360 днів) відповідно до графіку погашення кредиту.

На виконання умов кредитного договору також укладений договір страхування для оплати страхових платежів на суму 159627,55 грн., що еквівалентно на дату укладення договору 19302,00 доларів США.

23.11.2012 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_2 укладений та посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер О.М. договір застави транспортного засобу, за умовами якого з метою забезпечення виконання вимог за кредитним договором №50006126 від 16.11.2012 року, ОСОБА_2 вносить у заставу автомобіль Touareg NF, кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 2967 куб. см., рік випуску 2012 заставною вартістю 542950,31 грн.

Згідно з п. 3.2.1 Загальних умов кредитування у випадку порушення відповідачем терміну сплати будь-якого чергового платежу (або його частини) з повернення кредиту та додаткового кредиту відповідно до графіку погашення кредиту та/або сплати за користування кредитом на строк щонайменше 1 (один) календарний місяць позивач мав право визнати термін повернення кредиту таким, що настав.

За змістом п. 9.4. Загальних умов кредитування, будь-які повідомлення та вимоги повинні бути направлені у письмовій формі рекомендованими поштовими відправленнями на адресу сторони вказану у кредитному договорі.

19.05.2015 року ТОВ «Порше Мобіліті» направлено ОСОБА_2 на адресу зазначену у кредитному договорі рекомендованим листом вимогу (повідомлення) від 19.05.2015 року щодо дострокового повернення кредиту та сплату заборгованості за кредитним договором, згідно з якою позивач вимагав достроково повернути суму кредиту та заборгованість за кредитним договором.

Вказане повідомлення не було отримане ОСОБА_2 та повернуто відділенням поштового зв`язку відправнику за закінченням терміну зберігання.

З наданого позивачем розрахунку видно, що заборгованість ОСОБА_2 перед ТОВ «Порше Мобіліті» за кредитним договором № 50006126 від 16.11.2012 року та додатковим договором становить 1357845,07 грн., яка складається з основної заборгованості за кредитним договором 563794,20 грн., заборгованості за додатковим кредитом 257129,43 грн., збитками 15450,00 грн., штрафом 74164,05 грн., 3% річних за кредитом 70392,73 грн., 3% річних за додатковим кредитом 23165,89 грн., інфляційними втратами 267654,42 грн., інфляційними втратами за додатковим кредитом 86094,35 грн.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 3 ЦПК України 2004 року кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента, визначені умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої-п`ятої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з частинами другою, четвертою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, чинній на час укладання кредитного договору) перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про кредитні умови, зокрема: мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); строк, на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. У договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: 1) сума кредиту; 2) детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; 3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) умови дострокового розірвання договору; 7) інші умови, визначені законодавством.

За змістом частини п`ятої статті 11, статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, чинній на час укладання кредитного договору) до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім процентної ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким із моменту укладення договору. Положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту та плати за дострокове його погашення є несправедливими і це є підставою для визнання таких положень договору недійсними.

Відповідно до частин першої та другої статті 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні, сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Грошове зобов`язання має бути виконано у гривнях, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (частини перша та друга статті 533 ЦК України).

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що національна валюта України є єдиним законним платіжним засобом на території України, проте вони не містять заборони на вираження у договорі грошових зобов`язань у національній валюті України з посиланням на еквівалент суми зобов`язання в іноземній валюті.

Щодо посилання відповідача на недійсність кредитного договору у зв`язку з його підписанням не уповноваженою особою, суд не може погодитись з цим твердженням з огляду на таке.

За визначенням статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; за загальним правилом частини другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Статтею 203 ЦК України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) наведених вимог статті 203 ЦК України, зокрема, частини третьої цієї статті Кодексу (волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі), є підставою для визнання судом недійсності правочину (частини перша, третя статті 215 ЦК України, пункт 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання право чинів недійсними»).

Отже, у випадку невідповідності волевиявлення учасника правочину його внутрішній волі такий правочин визнається недійсним згідно з частиною третьою статті 203, частинами першою, третьою статті 215 ЦК України.

Судом встановлено, що між сторонами укладений кредитний договір, а також договір застави транспортного засобу і на момент укладання вказаних договорів волевиявлення ОСОБА_2 було вільним та відповідало його внутрішній волі, оскільки в результаті укладення цих договорів ОСОБА_2 отримав певне матеріальне благо придбав автомобіль марки VW, модель Touareg NF, кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 2967 куб. см., рік випуску 2012.

Крім того, цивільна дієздатність та волевиявлення ОСОБА_2 під час укладення кредитного договору № 50006126 від 16.11.2012 року, додатками до якого є графік погашення кредиту та загальні умови кредитування підтверджена висновком судового експерта № 453-10 від 05.06.2019 року, згідно з яким підписи від імені ОСОБА_2 в графі «Позичальник» кредитного договору № 50006126 від 16.11.2012 року та в додатках до нього - графіку погашення кредиту, загальних умовах кредитування виконані ОСОБА_2 .

Судово-почеркознавча експертиза проведена на підставі ухвали суду від 18.12.2018 року за клопотанням представника відповідача ОСОБА_3 .

Також суд зазначає, що після підписання кредитного договору відповідач здійснював щомісячні платежі, передбачені Графіком погашення кредиту, який є додатком до кредитного договору.

Крім того згідно з положеннями ст. 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину.

Щодо стягнення інфляційних втрат, штрафів та збитків суд зазначає таке.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно із частиною другою статті 533 ЦК України, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

За змістом статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає.

Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях.

Пунктом 1.3.1 загальних умов кредитування, які є додатком до кредитного договору, передбачено, що розмір платежів, які підлягають сплаті позичальником у повернення кредиту та додаткового кредиту, визначено в еквіваленті іноземної валюти станом на робочий день, що передував дню укладення кредитного договору, у графіку погашення кредиту, який є невід`ємною частиною кредитного договору. В подальшому позичальник сплачує платежі у повернення кредиту та додаткового кредиту згідно з виставленими Товариством рахунками у гривні; при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування обмінного курсу за безготівковими операціями банку, назву якого зазначено у кредитному договорі (Публічне акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк»), до еквівалентів платежів в іноземній валюті, вказаних у графіку погашення кредиту; для розрахунку використовується обмінний курс, дійсний станом на робочий день, що передує дню виставлення рахунку.

Таким чином, товариство взагалі не має права на стягнення інфляційних втрат у зв`язку із знеціненням гривні, оскільки всі платежі за кредитним договором самостійно коригувалися кредитором під час виставляння рахунків позичальнику відповідно до офіційного курсу долара США.

Зазначене узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 27 січня 2016 року у справі № 6-771цс15.

Згідно з пунктом 8.3 загальних умов кредитування, які є додатком до кредитного договору, за кожен випадок порушення позичальником умов пунктів 5.1, 5.2, 5.3, 5.4, 8.2 позичальник сплачує компанії штраф в українських гривнях у розмірі еквіваленту 15 Євро або 20 доларів США відповідно до еквіваленту суми кредиту та/або додаткового кредиту за обмінним курсом банку, зазначеного у кредитному договорі (Публічне акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк»), на момент направлення компанією першої вимоги щодо сплати, та відповідно у розмірі еквіваленту 20 Євро або 25 доларів США в українських гривнях за направлення другої вимоги щодо сплати, та у розмірі еквіваленту 25 Євро або 30 доларів США в українських гривнях за направлення третьої вимоги щодо сплати.

Звертаючись до суду з цим позовом, ТОВ «Порше Мобіліті» посилалося на те, що у зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_2 своїх зобов`язань за кредитним договором йому 19.05.2015 року була направлена вимога про дострокове повернення кредиту та сплати суми заборгованості у розмірі 519193,20 грн., що еквівалентно 23953,55 доларів США, однак поштове відправлення повернулося з відміткою служби поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання».

Згідно з пунктом 3.3 загальних умов кредитування, які є додатком до кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути компанії у повному обсязі суму кредиту та суму додаткового кредиту, плату за кредит та штрафні санкції, якщо такі підлягають застосуванню (сума до повернення позичальником розраховується компанією і вказується у повідомленні), протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу позичальником. Якщо з будь-яких причин повідомлення не було отримано, перебіг вказаного строку починається з дати відправлення цього повідомлення.

У своїй позовній заяві ТОВ «Порше Мобіліті» просить суд стягнути з відповідача 15450,00 грн. як збитки, понесені ним у зв`язку зі зверненням до ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» та ТОВ «Тріпл Сі» для супроводження процесу стягнення заборгованості відповідно до кредитного договору, підготовки позовної заяви про стягнення заборгованості, супроводження процесу вчинення виконавчого напису.

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.

Поняття збитків визначено статтею 22 ЦК України.

Згідно з частиною першою статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Пунктом першим та другим статті 22 ЦК України визначено, що збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Таким чином, під збитками слід розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає що без здійснення таких витрат неможливо б було відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Позивач не надав доказів того, яким чином за встановлених обставин справи понесені позивачем витрати, є такими, без яких неможливо було б відновлення порушеного відповідачем права. Тому в цій частині позову слід відмовити у задоволенні.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, на користь якої ухвалене рішення. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, детальний опис наданих адвокатом послуг чи виконаних робіт із зазначенням часу, витраченого на їх виконання (надання), документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

У якості доказів здійснення витрат на професійну правничу допомогу позивачем під час подачі позову 14.01.2016 року надано копії договору, додаткових угод, укладених між ТОВ «Порше-Мобіліті» та ТОВ «Юридична фірма Вернер» про надання юридичних консультацій, підготовки процесуальних документів та участі у судових засіданнях.

При цьому позивачем під час подачі заяви про зміну предмету позову та збільшення позовних вимог взагалі не надано на підтвердження витрат на правничу допомогу жодного документа, вказаного в ст. 137 ЦПК України, а тому суд не вбачає підстав для стягнення таких витрат.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 137, 141, 259, 263 ЦПК України, ст.ст. 3, 11, 15, 203, 207, 509, 526, 530, 533, 610, 612, 1054 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (місцезнаходження: проспект Павла Тичини, 1-В, офіс «В», м. Київ, 02152, ) заборгованість за кредитним договором № 50006126 від 16.11.2012 року та додатковим договором в сумі 988646 (дев`ятсот вісімдесят вісім тисяч шістсот сорок шість) гривень 30 копійок, яка складається з основної заборгованості за кредитним договором 563794,20 грн., заборгованості за додатковим кредитом 257129,43 грн., штрафів 74164,05 грн., 3% річних за кредитом 70392,73 грн., 3% річних за додатковим кредитом 23165,89 грн.

3. Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (місцезнаходження: проспект Павла Тичини, 1-В, офіс «В», м. Київ, 02152, ) судові витрати у вигляді судового збору за подачу позову до суду в сумі 20367,69 грн.

4. Відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позову до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» про визнання кредитного договору та договору застави недійсним.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Васильківський районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 30 січня 2020 року.

Суддя І.Г. Битяк