Справа № 545/613/19
Провадження № 2/545/32/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2020 р. Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді Стрюк Л.І.,

з участю секретаря: Артеменко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ в натурі в користування частки із майна, що перебуває у спільній частковій власності, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ в натурі частки із майна, що перебуває у спільній частковій власності,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з позовом про реальний розподіл житлового будинку і господарських будівель, земельної ділянки та виділення їх в окрему інвентарну одиницю. В обґрунтування позову зазначила, що їй з відповідачем на праві спільної сумісної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1 . Між сторонами склався порядок користування земельною ділянкою, житловим будинком і господарськими будівлями, який не відповідає ідеальним часткам. У зв`язку з тим, що між ними існує спір з приводу користування земельною ділянкою, зокрема, облаштування окремого в`їзду до житлового будинку та господарських будівель, який у добровільному порядку вирішити неможливо через відмову іншого співвласника, тому вважає можливим виділення кожному відокремленої частини будинку і земельної ділянки, а також окремого проїзду відповідно до висновку №97 експертного будівельно-технічного та земельно-технічного дослідження від 15.11.2018 року.

Просила суд виділити ОСОБА_1 для користування в натурі в окрему інвентарну одиницю 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 43,0 кв. м, що складається з кімнати №1-1 площею 11,3 кв. м, кімнати №1-2 площею 15,5 кв. м, передпокою №1-3 площею 7,9 кв. м, душової №1-4 площею 0,8 кв. м, вбиральні №1-5 площею 1,7 кв. м, коридору №1-6 площею 2,0 кв. м, кухні №1-7 площею 3,8 кв. м, усього по частині житлового будинку - 43,0 кв. м, а також господарські будівлі та споруди: сарай «В», сарай «В1», гараж «В2», погріб «в», ворота з хвірткою №1, огорожа №4, огорожа №5, свердловина №9, вигріб №10; виділити ОСОБА_2 для користування у окрему інвентарну одиницю 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 кухню №2-1 пл. 13,2 кв. м, кімнату №2-2 пл. 13,9 кв. м, II веранду пл. 8,8 кв. м, усього по частині житлового будинку 35,9 кв. м, а також господарські будівлі та споруди: «Б б» - літню кухню, «Б-1» - сарай, «б-1» - сарай, «б-2» - погріб, «Г» - сарай, «г» - вбиральню, «г-1» - сарай, №6 - огорожу, №7 - огорожу, №8 хвіртку; припинити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право спільної сумісної власності на житловий будинок АДРЕСА_1 ; виділити ОСОБА_1 в натурі для користування в окрему інвентарну одиницю належної на праві власності 1/2 частини земельної ділянки пл. 405 кв.м у АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер :08:001:0700) з окремим в`їздом, згідно варіанту №1, що пропонується судовим експертом у додатку №3 до висновку судового експерта №97 від 15 листопада 2018 року; виділити ОСОБА_2 в натурі для користування в окрему інвентарну одиницю належної йому на праві власності 1/2 частини земельної ділянки пл. 406 кв. м для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 з окремим в`їздом, згідно варіанту №1 у додатку №3 висновку судового експерта №97 від 15 листопада 2018 року; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати.

Відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою, яку надалі уточнив та зазначив, що між сторонами склався фактичний порядок користування житловим будинком з господарськими будівлями та земельною ділянкою. Не погоджуючись із запропонованим у висновку експерта №97 від 15.11.2018 року варіантом розподілу домоволодіння, просив виділити в окремий об`єкт нерухомого майна 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 , а саме: частина житлового будинку літ. «А-1», що складається із наступних приміщень: кухня 2-1 площею 13,2 кв.м, кімната 2-2 площею 13,9 кв.м, веранда ІІ площею 8,8 кв.м; загальною площею 35,9 кв.м, в т.ч.: житловою - 13.9 кв.м та господарські будівлі і споруди: літня кухня літ. «Б.б»; сарай літ. «Б1»; сарай літ. «б1»; погріб літ. «б2»; сарай літ. «Г»; вбиральня літ. «г»; сарай літ «г1» огорожа №6; огорожа №7; хвіртка №8 та позначені червоним кольором в додатку №1 та №2 до висновку експерта ОСОБА_3 будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №23 від 20.05.2019; припинити право спільної часткової власності ОСОБА_2 і ОСОБА_1 на житловий будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_2 право власності на виділений об`єкт, як на окремий об`єкт нерухомого майна, з присвоєнням окремої адреси, який складається з житлового будинку літ. «А-1», що складається із наступних приміщень: кухня 2-1 площею 13,2 кв.м, кімната 2-2 площею 13.9 кв.м, веранда II площею 8.8 кв.м; загальною площею 35.9 кв.м, в т.ч.: житловою - 13.9 кв.м та господарські будівлі і споруди: літня кухня літ. «Б,б»; сарай літ. «Б1»; сарай літ. «б1»; погріб літ. «б2»; сарай літ. «Г»; вбиральня літ. «г»; сарай літ. «г1» огорожа №6; огорожа №7; хвіртка №8; виділити в натурі ОСОБА_2 1/2 частину земельної ділянки (кадастровий номер :08:001:0700 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 0,0811 га) за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , з відступом від ідеальних часток а саме: виділити в натурі ОСОБА_2 0,0453 га земельної ділянки (кадастровий номер :08:001:0700 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 0,0811 га) за адресою: АДРЕСА_1 , яка позначена червоним кольором в додатку №2 до висновку експерта ОСОБА_3 будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №23 від 20.05.2019; припинити право спільної часткової власності ОСОБА_2 і ОСОБА_1 на земельну ділянку кадастровий номер :08:001:0700 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 0,0811 га; визнати за ОСОБА_2 право власності на виділену в натурі частину земельної ділянки, загальною площею 0,0453 га (кадастровий номер :08:001:0700 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 ), яка позначена червоним кольором в додатку №2 до висновку експерта ОСОБА_3 будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №23 від 20.05.2019; стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 всі понесені ним судові витрати.

У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Проти зустрічного позову заперечували, надавши письмовий відзив на уточнений зустрічний позов, у якому зазначили, що судовий експерт ОСОБА_3 у своєму висновку відступила від рівності ідеальних часток, ОСОБА_2 пропонує виділити значно більшу земельну ділянку, ніж позивачу, що порушує її права як власника домоволодіння.

Відповідач та його представник зустрічний позов підтримали, проти первісного позову заперечували, надавши письмовий відзив на позов, у якому зазначили, що чинним законодавством не передбачений виділ для користування в натурі в окрему інвентарну одиницю частини житлового будинку та земельної ділянки. Сторони володіють спірним будинком на праві спільної часткової власності, а не спільної сумісної. Будинок та земельна ділянка розташовані на пагорбі і через такі особливості рельєфу не мають окремого заїзду з АДРЕСА_1 , там облаштована лише хвіртка для проходу. За варіантом розподілу, який пропонує ОСОБА_1 , порушуються права іншого співвласника, а саме: відсутність заїзду до земельної ділянки ОСОБА_2 ; неможливість безперешкодного проходу та користування приміщенням літньої кухні, відсутність проходу до колодязя.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що первісний та зустрічний позови задоволенню не підлягають з таких підстав.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 29.08.2017 року у цивільній справі №545/1959/17 позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Терешківської сільської ради Полтавського району, ОСОБА_4 , про визнання права власності на спадкове майно задоволено. Визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок А-1,а,а1 загальною площею 78,9 кв. м; літню кухню «Б,б»; сарай «Б1»; сарай «б1»; погріб «б2»; сарай «В»; сарай «В1»; гараж «В2»; погріб «в»; сарай «Г»; вбиральню «г»; сарай «г1»; альтанку (тимчасова) «Е»; ворота з хвірткою № 1; огорожу з хвірткою № 4-8; свердловину № 9; вигріб №10 (а.с.9-11).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є співвласниками житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , по 1/2 частині кожен (а.с.83-84).

Рішенням другої сесії сьомого скликання Терешківської сільської ради Полтавського району від 26.06.2018 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_2 (1/2 частки), гр. ОСОБА_1 (1/2 частки) (спільна часткова власність) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1 ; передано безоплатно у власність гр. ОСОБА_2 (1/2 частки), гр. ОСОБА_1 (1/2 частки) земельну ділянку із земель комунальної власності загальною площею 0,0811 га, (кадастровий номер :08:001:0700) (спільна часткова власність) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 на території Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області (а.с.76).

Відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.07.2018 року та витягу з Державного земельного кадастру від 11.12.2018 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є співвласниками земельної ділянки за кадастровим номером :08:001:0700 за адресою: АДРЕСА_1 , із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по 1/2 частині кожному (а.с.77,78,79-82).

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст.41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядок, встановлених законом.

Поняття спільної часткової власності визначено у частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності.

Право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.

Частиною третьою статті 358 ЦК України встановлено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Згідно з частинами першою-другою статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.

Оскільки після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, то при цьому власнику, що виділяється, та власнику, що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого співвласника, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 цього Кодексу та пункту 10 Порядку присвоєння об`єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 грудня 2010 року № 1117 «Про ідентифікацію об`єктів нерухомого майна для державної реєстрації прав на них».

Порядок проведення таких робіт та розрахунок часток визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженою наказом МЖКГ України від 18 червня 2007 року № 55.

Частиною першою статті 377 ЦК України передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Статтею 88 ЗК України передбачено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.

Згідно з частиною четвертою статті 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Верховний Суд України в п. 7 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» роз`яснив судам, що в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась.

Крім того, в абз. 4 п. 7 та п. 8 Постанови «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що при поділі жилого будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. Різні господарські будівлі (літні кухні, сараї тощо) є підсобними будівлями і складають з будинком одне ціле.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці у ньому, то, здійснюючи поділ майна у натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру його частки, якщо це можливо, або поділ (виділ частки) повинен бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася.

У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток в праві власності на будинок.

Указана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року у справі № 6-12цс13.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд має сприяти всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, сприяти здійсненню особам, які беруть участь у справі, в реалізації їхніх прав. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційної гарантією (ст.129 Конституції України).

Позивач ОСОБА_1 , пред`являючи вимогу про виділ для користування в натурі в окрему інвентарну одиницю 1/2 частини житлового будинку та 1/2 частину земельної ділянки, посилалася на ст.364 ЦК України, відповідно до змісту якої співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Статтею 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав, якою такий спосіб захисту як виділ у користування в натурі в окрему інвентарну одиницю частину нерухомого майна не передбачений.

Таким чином, вимоги ОСОБА_1 про виділ для користування в натурі в окрему інвентарну одиницю 1/2 частину житлового будинку та виділ для користування в натурі в окрему інвентарну одиницю 1/2 частину земельної ділянки не відповідають вимогам ЦК України.

Отже, з огляду на посилання позивача на ст. 364 ЦК України та змісту позовної заяви, суд приходить до висновку, що фактично спір стосується виділу в натурі частки із майна, що перебуває у спільній частковій власності.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 пояснили, що між сторонами фактично склався порядок користування житловими будівлями та земельною ділянкою. Зокрема, правою частиною земельної ділянки користується ОСОБА_2 , а лівою - ОСОБА_1 В`їзду з АДРЕСА_1 сторони не мають, оскільки там влаштований каналізаційний колодязь. Користуються в`їздом зі сторони залізної дороги, інші сусіди мають в`їзд з АДРЕСА_1 .

Встановлено, що між сторонами досягнута домовленість про поділ (виділ) в натурі житлового будинку по фактичному користуванню, проте договір про поділ цього майна в порядку, передбаченому ч. 3 ст.367 ЦК України, між ними не укладений та фактично спору щодо поділу житлового будинку не існує, а спір виник з приводу поділу земельної ділянки в натурі відповідно до частки кожної із сторін у спільній власності з метою припинення права спільної часткової власності на це майно.

Сторонами визнається та обставина, що ОСОБА_2 користується частиною житлового будинку літ. «А-1,а,а1», що складається з таких приміщень: кухні 2-1 площею 13,2 кв.м., кімнати 2-2 площею 13,9 кв.м., веранди ІІ площею 8,8 кв.м.; загальною площею 35,9 кв.м., в т.ч.: житловою 13,9 кв.м. та господарськими будівлями і спорудами: літня кухня літ. «Б,б», сарай літ. «Б1», сарай літ. «б1», погріб літ. «б2», сарай літ. «Г», вбиральня літ. «г», сарай літ. «г1», огорожа №6, огорожа №7, хвіртка №8 (а.с.115-125).

У володінні ОСОБА_1 знаходиться частина житлового будинку літ. «А-1,а,а1», що складається з таких приміщень: кімната 1-1 площею 11,3 кв.м., кімната 1-2 площею 15,5 кв.м., передпокій 1-3 площею 7,9 кв.м., душова 1-4 площею 0,8 кв.м., вбиральня 1-5 площею 1,7 кв.м., коридор 1-6 площею 2,0 кв.м., кухня 1-7 площею 3,8 кв.м., загальною площею 43,0 кв.м., в т.ч. житловою 26,8 кв.м., та господарські будівлі та споруди: сарай літ. «В», сарай літ «В1», гараж літ. «В2», погріб літ. «в», ворота з хвірткою «1, огорожа №4, огорожа №5, свердловина №9, вигріб №10 (а.с.115-125).

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на висновок експертного будівельно-технічного та земельно-технічного дослідження №97 від 15.11.2018 року складеного судовим експертом Федоровим Д.Ф.

Згідно з висновком експертного будівельно-технічного та земельно-технічного дослідження №97 від 15.11.2018 року, наданого позивачем за первісним позовом, у дослідницькій частині та на кресленнях додатку №3 та №4 експерт наводить два можливих варіанти розподілу земельної ділянки кадастровий номер :08:001:0700 відповідно до ідеальних часток співвласників. За обома варіантами указані земельні ділянки окремо виділені, мають окремі виходи та виїзди на АДРЕСА_1 та проїзду до АДРЕСА_1 , площі загального користування відсутні. Також зазначено про технічну можливість виділення у самостійний об`єкт нерухомого майна 1/2 частини домоволодіння (а.с.12-33).

Статтею 106 ЦПК України передбачено можливість проведення експертизи на замовлення учасників справи.

Згідно з ч.6 ст.106 ЦПК України експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.

Відповідно до ч.5 ст.106 ЦПК України у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Разом з тим, у висновку експертного будівельно-технічного та земельно-технічного дослідження №97 від 15.11.2018 року експерта ОСОБА_9 не зазначені відомості про те, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та те, що висновок підготовлено для подання до суду.

Згідно з ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що висновок експертного будівельно-технічного та земельно-технічного дослідження №97 від 15.11.2018 року складений експертом Федоровим Д.Ф. не є належним та допустимим доказом.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 року у справі №522/1029/18.

Інших, належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження позовних вимог позивачем не надано, тому в задоволенні позовних вимог про виділ у натурі частки із майна, що перебуває у спільній частковій власності слід відмовити.

Оскільки судом встановлено, що сторони володіють спірним нерухомим майном на праві спільної часткової власності, відповідно, вимога ОСОБА_1 про припинення права спільної сумісної власності сторін на житловий будинок, яка є похідною від вимоги про поділ, є безпідставною та задоволенню не підлягає.

За таких обставин у задоволенні вимог за первісним позовом слід відмовити.

Указана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року у справі № 6-12цс13.

Зустрічний позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

На підтвердження позовних вимог ОСОБА_2 надав висновок експерта Авдєєвої Н.М. за результатами проведення будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №23 від 20.05.2019 року, яким встановлено, що 1/2 частина майна, до складу якої входить частина житлового будинку літ. «А-1» з господарськими будівлями і спорудами, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 має окремий вхід, необхідну сукупність житлових та підсобних приміщень, окремі джерела та лічильники отримання електроенергії, газу та інших комунальних послуг, які відповідають нормативно-технічним вимогам. Майно до складу якого входить частина житлового будинку літ. «А-1», що складається із наступних приміщень: кухня 2-1 площею 13,2 кв.м., кімната 2-2 площею 13,9 кв.м., веранда ІІ площею 8,8 кв.м.; загальною площею 35,9 кв.м., в т.ч.: житловою 13,9 кв.м. та господарські будівлі і споруди: літня кухня літ. «Б,б», сарай літ. «Б1», сарай літ. «б1», погріб літ. «б2», сарай літ. «Г», вбиральня літ. «г», сарай літ. «г1», огорожа №6, огорожа №7, хвіртка №8 відповідає нормативно-технічним вимогам та складає окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні ст.181 ЦК України та п.10 Порядку присвоєння об`єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.12.2010 року №1117 «Про ідентифікацію об`єктів нерухомого майна для державної реєстрації прав на них в окремий об`єкт нерухомості. При цьому об`єкт не втрачає свого цільового призначення. Для максимального забезпечення однакових умов наближених до фактичного порядку володіння, що склався та забезпечує зручне користування і експлуатацію поліпшенням забезпечує однакові умови проходу або заїзду на земельну ділянку, враховуючи рельєф та інші особливості земельної ділянки запропонований розподіл земельної ділянки, що пропорційний часткам 1/2 та 1/2, неможливо. У дослідній частині висновку експерта визначений варіант розподілу земельної ділянки (кадастровий номер :08:001:0700) площею 0,0811 га за адресою: АДРЕСА_1 з відступом від ідеальних часток, де ОСОБА_2 пропонується виділити 0,0453 га. Тоді як ОСОБА_1 пропонується виділити площею 0,358 га, що на 48 кв.м менше від ідеальної частки (а.с.115-125).

Надаючи оцінку зазначеному висновку експерта, суд виходить з такого.

Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Із зазначеного висновку вбачається, що експертом запропонований варіант розподілу земельної ділянки з відступом від ідеальних часток. Питання щодо відповідності реальних часток у праві власності на житловий будинок ідеальним у висновку взагалі експертом не з`ясовувалося та не вирішувалося. За таких обставин, поділ будинку за фактичним користуванням, без визначення розміру реальних часток при виділу у натурі сторонам, призведе до зміни часток спільної часткової власності, збільшення частки одного та, відповідно, зменшення іншого співвласника, що є виходом за межі позовних вимог, оскільки сторонами не ставилось питання про зміну часток сторін у праві спільної часткової власності та стягнення компенсації за відхилення від ідеальних частин, тому спір по суті заявлених позовних вимог у частині реального поділу будинку без надання відповідних доказів на підтвердження зазначених обставин вирішити неможливо.

Оскільки законом допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність, проте будь-яких доказів на підтвердження того, що цей відступ є незначним, суду не надано.

У випадку виділу в натурі частки земельної ділянки, співвласнику якому вона виділяється, надається право на ту частину землі, на якій розташована відокремлена частина житлового будинку, що виділяється співвласнику.

Інших, належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження вимог за зустрічним позовом ОСОБА_2 не надано.

Таким чином, враховуючи неможливість за викладених обставин реального розподілу житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні зустрічного позову і в частині поділу в натурі земельної ділянки.

Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статті 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 258 ЦПК України,

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ в натурі в користування частки із майна, що перебуває у спільній частковій власності, та зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ в натурі частки із майна, що перебуває у спільній частковій власності відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Полтавського апеляційного суду або через Полтавський районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Повний текст рішення складений 18.12.2020 року.

Суддя: Л. І. Стрюк