Дата документу 23.01.2020
ЄУ № 420/1326/19
Провадження №2/942/41/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2020 року Новопсковський районний суд Луганської області

в складі: головуючого судді Проньки В.В.,

за участю секретаря судового засідання Колесник Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Танюшівської сільської ради Новопсковського району Луганської області про визнання права на земельну ділянку (пай) в порядку спадкування за заповітом, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Головне управління Держгеокадастру у Луганській області,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Новопсковського районного суду Луганської області з позовною заявою, в якій просить визнати за ним як спадкоємцем за заповітом право на земельну ділянку (пай), яке належало ОСОБА_2 згідно з сертифікатом серії ЛГ №0061227 від 07.04.1997 на землях Танюшівської сільської ради Новопсковського району Луганської області розміром 10,29 в умовних кадастрових гектарах по колишньому КСП «Україна» без визначення цієї земельної ділянки в натурі.

Підставою свого позову позивач зазначає відмову державного нотаріуса Білокуракинської державної нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 13.09.2019 відкрито загальне позовне провадження та розпочато підготовче провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 15.10.2019.

15.10.2019 підготовче засідання відкладено до 13.11.2019 у зв`язку із витребуванням доказів та залученням третьої особи.

13.11.2019 в підготовчому засіданні оголошено перерву до 12.12.2019 у зв`язку з витребуванням доказів та продовжено строк проведення підготовчого провадження до 13.12.2019 включно.

12.12.2019 підготовче судове засідання не відбулося у зв`язку з перебуванням головуючого судді у відрядженні. Підготовче судове засідання призначено на 08.01.2020.

08.01.2020 судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 23.01.2020.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового розгляду повідомлені належним чином.

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримують.

Представник відповідача Танюшівської сільської ради Новопсковського району Луганської області надав заяву про розгляд справи без його участі та заяву про визнання позову.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головного управління Держгеокадастру у Луганській області до суду надав пояснення з приводу позовної заяви.

Враховуючи заяви учасників справи, суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності на підставі наявних у справі доказів та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, зважаючи на те, що визнання відповідачем позову ґрунтується на законних підставах, не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в АДРЕСА_4 у віці 57 років помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Танюшівською сільською радою Новопсковського району Луганської області 25.12.2001.

Зі змісту листа Відділу у Новопсковському районі Головного управління Держгеокадастру у Луганській області від 08.04.2019 за вих. № 308/169-19 та довідки Танюшівської сільської ради Новопсковського району Луганської за вих. № 237 від 01.04.2019, вбачається, що за життя ОСОБА_2 на підставі розпорядження Новопсковської РДА від 09.12.1996 № 623 отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЛГ №0061227 на право на земельну частку (пай) по КСП «Україна», про що свідчить запис в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Україна» за реєстраційним № 241 та особистий підпис власника. Розмір земельної частки (паю) згідно відомості з документації із землеустрою становить 10,29 в умовних кадастрових гектарах. Державний акт на право власності на земельну ділянку на підставі вищезазначеного сертифікату ОСОБА_2 не отримував. За ОСОБА_2 на території Танюшівської сільської ради закріплено земельну ділянку № НОМЕР_2 . Вказані обставини не заперечувалися представником Головного управління Держгеокадастру у Луганській області в письмових поясненнях.

Таким чином, судом встановлено, що до складу спадщини після смерті ОСОБА_2 входить право на земельну частку (пай) по КСП «Україна» розміром 10,29 в умовних кадастрових гектарах.

З урахуванням п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, згідно якого Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, до зазначених правовідносин мають застосовуватися положення ЦК УPCP 1963 року, оскільки на час відкриття спадщини діяв ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01.01.2004. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР.

Згідно ст. 524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Судом встановлено, що у відповідності до ст. 529 ЦК УPCP 1963 року спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_2 була його дружина ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 16.05.1982.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Частиною 1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно довідки №246, виданої 01.04.2019 виконкомом Танюшівської сільської ради Новопсковського району Луганської області, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5, на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , разом з ним проживала дружина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6.

Згідно інформаційних довідок зі Спадкового реєстру № 58189918 та №58189952 від 05.11.2019 ОСОБА_2 за життя заповіту не складав, спадкова справа після його смерті не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися.

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_3 є спадкоємцем першої черги за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2 та є такою що прийняла спадщину після нього, оскільки проживала з ним на момент відкриття спадщини та вступила в управління та володіння спадковим майном.

З свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого виконавчим комітетом Олександропільської сільської ради Білокуракинського району Луганської області 25.11.2015, вбачається, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в АДРЕСА_2.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 померла, не встигнувши оформити своїх спадкових прав після чоловіка ОСОБА_2 .

З дослідженої в судовому засіданні спадкової справи №160/2018 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , яка була заведена 26.09.2018 Білокуракинською державною нотаріальною конторою, встановлено, що за життя ОСОБА_3 склала заповіт.

Так, згідно заповіту, посвідченого 03.12.2013 секретарем Олександропільської сільської ради Білокуракинського району Луганської області, зареєстрованого в реєстрі за № 10, ОСОБА_3 на випадок своєї смерті зробила наступне розпорядження: все своє майно, яке належатиме їй на день смерті, заповіла брату ОСОБА_4 З.

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №53222833 від 07.09.2018, зазначений вище заповіт на користь позивача є чинним.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За змістом ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Згідно довідки, виданої Білокуракинською селищною радою Луганської області 06.06.2018 за вих. № 385, ОСОБА_3 була зареєстрована і проживала за адресою: АДРЕСА_2 з 2010 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . На день смерті разом з нею був зареєстрований та проживав брат ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Таким чином, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 як спадкоємець за заповітом спадщину після смерті сестри ОСОБА_3 прийняв.

26.09.2018 позивач звернувся до державного нотаріуса Білокуракинської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_3 .

Судом встановлено, що позивач частково реалізував свої спадкові права після смерті сестри ОСОБА_3 , отримавши на частину спадкового майна, а саме: на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,9711 га, кадастровий номер :10:001:0066, розташовану на території Танюшівської сільської ради Новопсковського району Луганської області; та на право на земельну частку (пай) у землі, що перебуває у колективній власності КСП «Україна» с. Танюшівка Новопсковського району Луганської області, свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвами про право на спадщину за заповітом, посвідченими 26.09.2018 виконуючим обов`язки державного нотаріуса Білокуракинської державної нотаріальної контори Чеканал О.Є., зареєстрованими в реєстрі за №№1671, 1672 відповідно.

Разом з тим, постановою виконуючого обов`язки державного нотаріуса Білокуракинської державної нотаріальної контори Чеканал О.Є. від 03.07.2019 про відмову у вчиненні нотаріальних дій позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на право на земельну частку (пай), що належало померлому ОСОБА_2 , спадщину після якого отримала ОСОБА_3 , але не оформила свої спадкових прав, на підставі того, що позивачем не надано правовстановлюючих документів, які б підтверджували належність права на земельну частку (пай) спадкодавцю.

В даний час позивач бажає реалізувати своє право на спадщину за заповітом після смерті сестри ОСОБА_3 , але не може цього зробити, так як сертифікат на право на земельну частку (пай) по КСП «Україна» с. Танюшівка Новопсковського району Луганської області втрачений.

13 квітня 2019 року в газеті «Перемога» надруковане оголошення про втрату сертифікату на право на земельну частку (пай) по КСП «Україна» серії ЛГ № 0061227, виданого на ім`я ОСОБА_2 .

Статтею 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Документами, що підтверджують право особи-спадкоємця на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну мастку (пай) спадкодавця, який є правовстановлюючим документом, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності - права розпорядження земельною часткою (паєм), а не право власності, яке виражається у володінні, користуванні і розпорядженні. Тому, коли спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, то і до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності.

Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власника земельних часток (паїв)» передбачено, що право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом.

Згідно п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4/-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

З абзацу 24 п. 3.3 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4/-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі прийняття спадщини.

Згідно ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Згідно ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Відповідно до ст. 2 згаданого Закону документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Відповідно до абз. 19 п. 3.5 Листа Вищого спеціалізованого суду «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13, у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено; отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе, відповідно до чинного законодавства України, визнати за позивачем право на земельну частку (пай) розміром 10,29 в умовних кадастрових гектарах в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка прийняла спадщину після ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , але не оформила своїх спадкових прав, відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ №0061227, зареєстрованому у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за реєстраційним №241.

Таким чином, з огляду на зміст зазначених норм матеріального права та їх аналізу, враховуючи, що позивач спадкоємцем за заповітом після ОСОБА_3 , прийняв спадщину після неї, але не може скористатись в повному обсязі своїм правом на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки вони законні, обґрунтовані та доказово підтверджені матеріалами справи, а також визнані відповідачем.

Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Оскільки позовні вимоги визнані відповідачем до початку розгляду справи по суті, позовні вимоги задоволено в повному обсязі, то позивачу з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків суми сплаченого судового збору у розмірі 384,20 грн. та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 384,20 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 10, 12, 13, 77-81, 89, 141-142, 229, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Танюшівської сільської ради Новопсковського району Луганської області про визнання права на земельну ділянку (пай) в порядку спадкування за заповітом, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Головне управління Держгеокадастру у Луганській області, задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , право на земельну частку (пай) розміром 10,29 в умовних кадастрових гектарах у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Україна», в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ №0061227, зареєстрованому у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за реєстраційним №241.

Стягнути з Танюшівської сільської ради Новопсковського району Луганської області, , місцезнаходження вул. Центральна, 10, с. Танюшівка Новопсковського району Луганської області, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2, 384,20 грн. (триста вісімдесят чотири грн. 20 коп.) в рахунок відшкодування понесеного судового збору.

Зобов`язати Управління Державної казначейської служби України у Новопсковському районі Луганської області, , повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2, з державного бюджету 50 відсотків суми судового збору у розмірі 384,20 грн. (триста вісімдесят чотири грн. 20 коп.), сплаченого при зверненні до суду за квитанцією №10 від 31.07.2019.

Представник позивача: ОСОБА_5 , який здійснює свою діяльність на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії №590 від 19.04.2000, договору про надання правничої допомоги (представництва) в суді по цивільній справі від 05.05.2019, ордеру на надання правової допомоги серії ЛГ № 009776 від 05.05.2019, місце проживання: АДРЕСА_3 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Держгеокадастру у Луганській області, місце знаходження: проспект Центральний, 17, корп. 2. м.Сєвєродонецьк Луганської області, .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Новопсковський районний суд Луганської області до Луганського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суддя: В.В. Пронька