Справа № 128/3061/19
РІШЕННЯ

Іменем України

02.12.2020 м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючої - судді Саєнко О.Б., при секретарі Іоновій К.В.,

за участі: позивача- ОСОБА_1 , представника позивача- ОСОБА_2 , відповідачів- ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці Вінницької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визнання права власності на будинковолодіння за набувальною давністю, -

УСТАНОВИВ:

15.11.2019 позивач звернулася до Вінницького районного суду Вінницької області з вищевказаною позовною заявою, яка нею мотивована тим, що на підставі рішення суду від 23.05.2017 встановлено факт, що того, що вона з 25 березня 1988 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 проживала однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу з ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 з 2006 року.

Зазначає, що спадкоємцями після смерті ОСОБА_8 , є вона, яка спадщину принялала та син померлого,- ОСОБА_5 , який спадщину в установленому порядку не прийняв.

Вказує, що після смерті ОСОБА_8 вона до теперішнього часу продовжує користуватись будинком та проживати у ньому.

Зазначає, що відповідно до свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 11.03.2008 вищевказаний будинок належить на праві власності по 1/4 частці : ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_9 ( відповідачам у даній справі).

Відповідно до договору купівлі-продажу від 16.08.1984 , даний будинок було придбано ОСОБА_4 у гр. ОСОБА_10 , що на думку позивача свідчить про набуття права власності ОСОБА_4 на вказаний будинок на підставі вказаного Договору, а вважає, що видача ж у 2008 році Виконавчим комітетом Парпуровецької сільської ради свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 є незаконною, оскільки перехід права власності на частки будинковолодіння від ОСОБА_4 до інших осіб могло відбутись лише на підставі наступних правочинів щодо їх відчуження (дарування, купівля - продаж, міна, тощо), а не шляхом видачі вищевказаного свідоцтва.

Зазначає, що у 2006 році ОСОБА_8 та вона мали намір придбати вказане будинковолодіння у відповідачів за договором купівлі-продажи, однак оскільки у відповідачів не були готові усі необхідні документи на будинковолодіння, договір купівлі-продажу укладено так і не було.

Вказує, що 22.11.2006 ОСОБА_11 та ОСОБА_6 було видано довіреності №110 та №111 на ім`я ОСОБА_3 , якими останню уповноважено представляти їхні інтереси з приводу продажу їхніх часток будинковолодіння.

Зазначає, що 18.11.2006 ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 1000 доларів США в рахунок майбутнього продажу будинковолодіння, а 20.11.2006 ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 1000 доларів США ,в рахунок майбутнього продажу будинковолодіння.

Вказує, що хоча договір купівлі-продажу укладено не було, жодних документів, які б посвідчували будь-які права на спірний будинок видано не було, ОСОБА_8 та вона стали проживати у вищевказаному будинковолодінні, а відповідачі ж і до 2006 року не проживали у даному будинку, будинок був відрізаним від електропостачання та майже у нежилому стані, а після 2006 року взагалі втратили до нього інтерес, самоусунулись від його утримання і ніяких вимог щодо нього не висували, жодним чином не заявляючи про своє право власності, що фактично означає відмову від належного їм нерухомого майна.

Вважає, що користування та володіння ОСОБА_8 та її є добросовісним, відкритим та безперервним з 2006 року по теперішній час; сільській раді та місцевим мешканцям було відомо про користування будинком ОСОБА_8 та нею, крім того земельний податок сплачувався ОСОБА_8 , а після його смерті нею.

Зазначає, що ОСОБА_8 та ОСОБА_1 , а після його смерті лише вона, не тільки володіли та користувались будинком та земельною ділянкою, а й здійснювали його обслуговування, ремонт, поліпшення, будівництво господарських споруд, парканів, а також виростили сад плодово- ягідних дерев та кущів.

Вважає, що доказами у справі підтверджується набуття права власності нею на будинок в АДРЕСА_1 , за набувальною давністю ,оскільки вона добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно ним володіти, будь-які правові підстави такого володіння відсутні, при вселенні до будинку дотримувалась добросовісності поведінки, на підтвердження чого передала грошові кошти, у зв`язку із чим не могла передбачати відсутність у неї підстав для набуття права власності на майно, оскільки відповідачі обіцяли в майбутньому укласти договір купівлі-продажу, чого зроблено так і не було, однак факт передачі коштів не є сам по собі жодною правовою підставою переходу права власності.

Зазначає, що володіння позивачки є вільним, відкритим та безперервним, оскільки будинок не набуто нею неправомірним шляхом, внаслідок викрадення чи шахрайства, усі оточуючі мешканці та у сільській раді обізнані про її користування, отже воно є вільним та відкритим, а з 2006 року по теперішній час є безперервним.

Просить суд визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача: ОСОБА_2 , позовні вимоги підтримали з підстав, які зазначені в позові.

Відповідач ОСОБА_4 не заперечував проти задоволення позову , оскільки не має інтересу до цього будинку.

Відповідач ОСОБА_3 заперечила з приводу даного позову, оскільки вважає, що ОСОБА_1 у повній мірі не розрахувалася перед ними за купівлю спірного будинку.

Відповідач ОСОБА_7 надала до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності.( а.с.121)

Відповідачі ОСОБА_5 , надав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, не заперечує проти задоволення позову. ( а.с.136 ).

Відповідач ОСОБА_6 до судового засідання не з`явилася по невідомим для суду причинам, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася завчасно та належним чином, заяв про розгляд справи у її відсутності або про відкладення судового засідання до суду не надходило.

Суд, з урахуванням думки присутніх учасників справи, які не заперечували, вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності не з`явившихся осіб.

Вислухавши вступне слово позивача, представника позивача, відповідача ОСОБА_3 , вивчивши позов, дослідивши письмові докази та оцінивши їх в сукупності докази, суд дійшов висновку, що позов є не обґрунтованими та таким, що підлягає відмові у задоволені, виходячи з такого.

Судом установлено, що на підставі договору купівлі продажу від 16.08.1984 ОСОБА_4 ( відповідач ) купив у гр. ОСОБА_10 цілий житловий будинок з господарською будівлею , що розташований в с.Хижинці Вінницького району на присадибній ділянці, присадибних ділянок колгоспу «Перемога» ( а.с.15). Поштова адреса в даному договорі не зазначена.

З копії свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 11.03.2008 судом установлено , що житловий будинок з господарськими будівлями і споруд, що розташований в АДРЕСА_1 , належить на праві спільної часткової по ј частці: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_11 ( відповідачам у дані справі) . Дане свідоцтво видане згідно рішення виконавчого комітету Парпуровецької сільської ради від 23.03.2007 № 48 ( а.с.16).

22.11.2006 ОСОБА_11 та ОСОБА_6 видано довіреності, які зареєстровані в реєстрі №110 та №111 на ім`я ОСОБА_3 , якими останню уповноважено продати їх ј частки спірного будинку (а.с. 23-24).

З копій розписок судом установлено та сторонами не оскаржувалося , що 18.11.2006 ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 1000 доларів США в рахунок майбутнього продажу будинковолодіння; 20.11.2006 ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 1000 доларів США в рахунок майбутнього продажу будинковолодіння( а.с.25-26).

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_8 , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серїї НОМЕР_2 від 20.12.2016 ( а.с.27).

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 23.05.2017 встановлено факт, що починаючи з 25.03.1988 по ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 проживала однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з ОСОБА_8 ( а.с.28-29).

Відповідно до довідки №535 від 02.08.2016, виданої Парпуровецькою сільською радою Вінницького району судом установлено, що за гр. ОСОБА_4 рахується земельна ділянка площею 0,30 га, яка знаходиться по АДРЕСА_1 . На протязі 10 років даною земельною ділянкою користується гр. ОСОБА_8 та сплачує земельний податок. Квитанції за сплачений ним податок виписані на офіційного землекористувача- ОСОБА_4 ( а.с.30), дані відомості містяться у довідці №1195 від 04.08.2017 , виданої Хижинецькою сільською радою Сокиринецької об`єднаної територіальної громади Вінницького району ( а.с.32).

Згідно довідки №536 від 02.08.2016, виданої Парпуровецькою сільською радою Вінницького району та довідки №1196 від 04.08.2017, виданої Хижинецькою сільською радою Сокиринецької об`єднаної територіальної громади Вінницького району судом убачається, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 і ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 з 2006 року по 2016 рік дійсно проживають в АДРЕСА_1 , а після смерті ОСОБА_8 , в будинку проживає ОСОБА_1 ( а.с.31,33).

Відповідно до довідки №563 від26.04.2019, виданої Хижинецькою сільською радою Сокиринецької об`єднаної територіальної громади Вінницького району судом убачається, що правові підстави (такі як договір купівлі - продажу) володіння та користування житловим будинком та земельною ділянкою у АДРЕСА_1 , у ОСОБА_8 та ОСОБА_1 були відсутні ( а.с.34).

Згідно довідки №562 від 26.04.2019, виданої Хижинецькою сільською радою Сокиринецької об`єднаної територіальної громади Вінницького району убачається, що померлий 17.12.2017 року ОСОБА_8 та ОСОБА_1 з 2006 року по день смерті ОСОБА_8 спільно володіли та користувалися земельною ділянкою та проживали у житловому будинку розташованому у АДРЕСА_1 . Після смерті ОСОБА_8 ОСОБА_1 продовжує користуватися земельною ділянкою та продовжує проживати у житловому будинку по теперішній час. Користування та володіння ОСОБА_8 та ОСОБА_1 є добросовісним, відкритим та безперервним з 2006 року по теперішній час, сільській раді а також місцевим мешканцям було відомо про користування будинком ОСОБА_8 та ОСОБА_1 , крім того земельний податок сплачувався ОСОБА_8 , а після його смерті ОСОБА_1 ( а.с.35).

Згідно акту обстеження будинковолодіння, розташованого в АДРЕСА_1 , від 26.04.2019 року , затвердженого сільським головою Л.Д. Мельничук, в складі комісії сільської ради: заступника сільського голови Шевчука В.П., секретаря сільською ради ОСОБА_12 , в присутності користувача будинку гр.. ОСОБА_1 , в присутності сусідів гр. ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , комісія встановила, що будинок АДРЕСА_1 глинобитно-валькований, 1947- 1948 років побудови, загальною площею 32,5 кв.м., житловою 26,7 кв.м., складається з двох житлових кімнат та кухні, (1 кімната площею 21,6 кв.м; 2 кімната площею 5,1 кв.м.; кухня площею 5,8 кв.м.) дах будинку покритий шифером, перекриття дерев`яно- вальковане, електрифікований у 2006 році ОСОБА_8 , опалення пічне, вікна дерев`яні. Гаряче та холодне водопостачання, каналізація в будинку відсутні. На подвір`ї домоволодіння знаходяться сарай з погрібом, сарай з літньою кухнею, літній душ, господарські споруди (дровітня та ін.), криниця.

Перевіркою встановлено наступне: з 2006 року ОСОБА_8 та ОСОБА_1 користувалися житловим будинком разом (після смерті ОСОБА_8 ОСОБА_1 користується даним будинком самостійно); за житловим будинком рахується земельна ділянка орієнтовною площею - 0,26 га, яка з 2006 року щорічно обробляється; будинку користувачами неодноразово здійснювались ремонтні роботи (фарбування підлоги та вікон, побілка внутрішніх та зовнішніх стін, у кухні замінено лінолеум); у 2007 роді забетоновано ганок будинку; у 2010 році встановлено новий паркан будинковолодіння. На земельній ділянці виявлено насадження користувачами багаторічних плодово-ягідних дерев та кущів, посаджених після 2006 року, а саме станом на час обстеження: яблуня - 26 шт. - 8 річного віку;

груша - 5 шт. - 5-8 річного віку; абрикоса - 3 шт. 8 річного віку; горіх - 9 шт. 11 річного віку;

кущі смородини - 20 шт. З річного віку; шовковиця - 2 шт. б річного віку; 1 шт. 1-3 річного віку; черешня - 3 шт. - 6 річного віку; слива - 2 шт. - 7 річного віку; малина - 3 річного віку, площею приблизно 4 кв.м.; аґрус - 6 шт. - б річного віку. Користувачами у 2013 році змонтовано дерев`яно-дощатий літній душ. Після смерті ОСОБА_8 (17.12.2016 року), ОСОБА_1 : у 2017 році облаштовано криту дровітню та водопостачання до подвір`я за допомогою електронасоса (вкопаною пластиковою трубою); у 2018 році в приміщенні літньої кухні влаштовано стелю із матеріалу ОСБ (орієнтовано-стружкова плита), пролаковано, встановлено нову люстру для освітлення. Також частково поштукатурено та пофарбовано стіни. Подвір`я обладнано освітленням у вечірній час Правові володіння та користування підстави (такі як договір купівлі - продажу, дарування, міни та ін.) житловим будинком та земельною ділянкою у АДРЕСА_1 у ОСОБА_8 та ОСОБА_1 були відсутні. Власниками будинку згідно наявної у сільській раді інформації є: ОСОБА_4 ј частка будинку; ОСОБА_3 - ј частка будинку; ОСОБА_6 - ј частка будинку; ОСОБА_11 - ј частка будинку; які з 2006 року у будинку не проживають та ним не користуються. До акту додано фотоматеріали ( а.с.49).

Згідно з листа ПАТ « Вінницяобленерго» СО « Замостянські електричні мережі» від 08.08.2016 та листа від 16.04.2019 № со -54-231 судом убачається, що розрахунки за спожиту електричну енергію за адресою: АДРЕСА_1 здійснюються за особовим рахунком № НОМЕР_3 , який рахується за гр. ОСОБА_8 з жовтня 2006 року по теперішній час, інформація з приводу відкриття особового рахунку за адресою АДРЕСА_1 , на ім`я ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_11 в СО "Замостянські ЕМ" відсутня. ( а.с.50,56).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 14.09.2020 встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 разом з спадкодавцем ОСОБА_8 на день смерті та час відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с.172-174).

Відповідно до ст.13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

При цьому, суд враховує, що набувальна давність визначається як спосіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Задоволення таких вимог можливе лише за наявності необхідних умов, а саме: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння, про що також наведено у п. 9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав".

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

Давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником.

За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Судом установлено, що позивач ОСОБА_1 лише користувалась спірним житловим будинком, і їй достеменно було відоме коло осіб, які є власниками спірного будинку, а тому в даному випадку дія норми 344 ЦК України застосуванню не підлягає.

Такий висновок суду узгоджується і з позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ висловленою в ухвалі від 01 жовтня 2014 року у справі № 6-26282св14 за позовом про визнання права власності за набувальною давністю, а саме, що не завжди суди беруть до уваги те, що позов про право власності за давністю володіння не може пред`явити законний володілець, тобто особа, яка володіє майном з волі власника і завжди знає хто є власником. Це призводить до помилки у правовідносинах, і до договірних правовідносин застосовуються правовідносини набувальної давності.

Крім того, такий висновок суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України висловленою в постанові від 20 травня 2015 року у справі № 911/130/14 / 3-87гс15 за позовом про визнання права власності за набувальною давністю, де зазначено, що відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 344ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Отже, задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі ст.334ЦК України можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння. Норми цієї статті не підлягають застосуванню у випадках, коли володіння майном протягом тривалого часу здійснювалося на підставі договірних зобов`язань (договорів оренди, зберігання, безоплатного користування, оперативного управління тощо), чи у будь-який інший передбачений законом спосіб, оскільки право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника.

Отже, зважаючи на те, що власники спірного житлового будинку відомі позивачу на час вселення у будинок, про що зазначила позивач в позовній заяв, а також надала суду докази цього які безспірно підтверджують право власності відповідачів на спірний житловий будинок, на даний час між сторонами існує спір щодо недосплаченої обумовленої суми грошових коштів за продаж цього будинку, тому відсутність добросовісності у позивача під час заволодіння нею спірним будинком звільняє від потреби аналізувати інші умови набуття права власності за набувальною давністю, передбачені статтею 344 ЦК України.

Суд вважає, що позивач була обізнана, що власником спірного майна є відповідачі у справі , а тому не можна вважати користування позивачем спірним майном добросовісним, а відкритість і безперервність користування спірним майном не є достатніми підставами для набуття права власності на нього (постанова КЦС від 01.10.2020 у справі № 286/1652/18).

У зв`язку з чим, у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись стст.263- 265 ЦПК, Суд-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визнання права власності на будинковолодіння за набувальною давністю, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти дні з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду виготовлено 14.12.2020.

Суддя: О.Б. Саєнко