Ухвала

Іменем України

13 квітня 2020 року

м. Київ

справа № 524/5518/19

провадження № 61-3183ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Коротуна В. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Автозаводського районного суду міста Кременчука від 20 вересня 2019 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 13 січня 2020 року в частині відмови у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Кременчуцький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Полтавській області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, у якій просила встановити факт родинних відносин та факт національності.

Ухвалою Автозаводського районного суду міста Кременчука від 20 вересня 2019 року відкрито провадження по справі в частині вимог про встановлення факту родинних відносин. Відмолено у відкритті провадження в частині вимог про встановлення факту національності.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 13 січня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Автозаводського районного суду міста Кременчука від 20 вересня 2019 року - залишено без змін.

14 лютого 2020 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Автозаводського районного суду міста Кременчука від 20 вересня 2019 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 13 січня 2020 року, у якій посилаючись на порушення судами норм процесуального та матеріального права, просила скасувати рішення судів попередніх інстанцій в частині відмови у відкритті провадження у справі та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у цій частині.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України. Зокрема, підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України передбачено, що у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У частині першій статті 315 ЦПК України наведено перелік фактів, справи про встановлення яких розглядаються судом. Хоча зі змісту частини другої цієї статті зазначених перелік не є вичерпним, проте у судовому порядку можуть бути встановленні тільки ті факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб (якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення).

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку про те, що справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства у зв`язку з неможливістю встановлення в судовому порядку фактів щодо належності осіб до певної національності та правомірно відмовив у відкритті провадження у справі за заявою в частині встановлення факту національності.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2019 року у справі № 810/2732/18 зроблено висновок, що «Відмова від фіксації національності в офіційних документах, що посвідчують особу, та актових записах цивільного стану і відповідних свідоцтвах органів державної реєстрації актів цивільного стану відповідає статті 24 Конституції України, яка гарантує рівність громадян, зокрема незалежно від етнічного походження, а також статті 11 Закону України «Про національні меншини в Україні». Отже, національна належність особи є актом її особистого самовизначення і жодним чином не впливає на публічно-правові відносини такої особи з державою. Фіксація факту національності особи в документі, що її посвідчує, чи в актових записах громадянського стану створила б перешкоду вільному обранню чи відновленню національності, оскільки поставила б таке обрання чи відновлення у залежність від рішення державного органу.

Аналогічну правову позицію Велика Палата Верховного Суду висловила, зокрема, в постанові від 29 травня 2019 року у справі № 398/4017/18.

Таким чином, у зв`язку з неможливістю встановлення в судовому порядку фактів щодо належності осіб до певної національності цей спір не підлягає розгляду не лише в порядку цивільного судочинства, а й у судовому порядку взагалі.

Отже, висновки суду першої та апеляційної інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону та узгоджуються з нормами права, які судами правильно застосовані.

Із оскаржуваної ухвали суду першої інстанції та постанови апеляційного суду убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Автозаводського районного суду міста Кременчука від 20 вересня 2019 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 13 січня 2020 року в частині відмови у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Кременчуцький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Полтавській області, про встановлення факту, що має юридичне значення відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:М. Є. Червинська
С. Ю. Бурлаков
В. М. Коротун