ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2020 року

м.Суми

Справа №588/1004/19

Провадження № 22-ц/816/58/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Орлова І.В.,

суддів: Левченко Т.А., Хвостика С.Г.,

учасники справи:

позивач - Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради на рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 09 жовтня 2019 року (суддя Линник О.С., дата складення повного рішення 09 жовтня 2019 року) в цивільній справі за позовом Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення тимчасової державної допомоги, -

в с т а н о в и в :

06 червня 2019 року Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради (далі Департамент) звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 22116,60 гривень тимчасової державної допомоги. Вимоги мотивовано тим, що Департаментом на підставі заяв ОСОБА_2 призначено тимчасову державну допомогу її сину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісяця з 01 листопада 2010 року по 31 грудня 2015 року та виплачено за цей період всього 22116,60 гривень. Допомога була призначена у зв`язку з ухиленням батьком ОСОБА_3 ОСОБА_1 від сплати аліментів за рішенням суду. 06 лютого 2018 року ОСОБА_3 виповнилося 18 років, тому з метою повернення бюджетних коштів відповідачу було направлено повідомлення з сумою боргу та строками повернення, який він добровільно не повернув.

Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 09 жовтня 2019 року у задоволенні позову Департаменту відмовлено.

В апеляційній скарзі Департамент, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 09 жовтня 2019 року і ухвалити нове про задоволення позову у повному обсязі. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що встановлені судом першої інстанції обставини перенесеної відповідачем у 2003 році операції та встановлення йому першої групи інвалідності не відносяться до періоду, в якому виникли спірні правовідносини та, крім того, ці обставини не впливали на можливість відповідача сплачувати аліменти за судовим рішенням.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до частини 1 статті 369, частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснено без проведення судового засідання і повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 09 жовтня 2019 року зазначеним вимогам закону відповідає.

Судом встановлено, що 05 травня 2010 року Зарічним районним судом м. Суми видано виконавчий лист № 2-1420/10 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 28 жовтня 2009 року до повноліття дитини (а.с.10).

Довідками Тростянецького районного управління юстиції ВДВС ГУЮ у Сумській області за період з 2010 по 2015 роки підтверджується, що рішення про стягнення аліментів з ОСОБА_1 не виконувалось у зв`язку із ухиленням боржника від їх сплати (а.с. 11, 15, 18, 22, 25, 28, 31, 34, 36, 38, 41).

На підставі заяв ОСОБА_2 від 12 листопада 2010 року, 31 травня 2011 року, 11 листопада 2011 року, 23 травня 2012 року, 23 листопада 2012 року, 31 травня 2013 року, 19 листопада 2013 року, 27 травня 2014 року, 27 листопада 2014 року, 30 червня 2015 року та 28 грудня 2015 року про призначення тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, Департаментом була призначена та виплачувалася щомісяця у період з 01 листопада 2010 року по 31 грудня 2015 року тимчасова державна допомога на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7-9, 12-14, 16-17, 19-21, 23-24, 26-27, 29-30, 32-33, 35, 37, 39-40, 42). Всього було виплачено допомоги за цей період на суму 22116,60 гривень (а.с. 44).

У зв`язку з тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 досяг повноліття, 07 лютого 2019 року Департаментом було прийнято розпорядження про стягнення з ОСОБА_1 22116,60 гривень виплаченої тимчасової державної допомоги (а.с.43).

Судом також встановлено, що відповідачу ОСОБА_1 з 03 вересня 2019 року встановлено безтерміново першу групу інвалідності і він потребує постійного стороннього догляду. До цього, перша група інвалідності відповідачу встановлювалась на строк з 08 серпня 2017 року до 01 вересня 2019 року (зворот а.с. 58).

Наявними у справі медичними виписками та довідками підтверджується, що ОСОБА_1 починаючи з 2003 року періодично переносив операції та тяжко хворів (а.с. 58-62), а з 2015 року у нього вже були виявлені ознаки стійкої втрати працездатності (а.с. 61).

Зазначені обставини у сукупності не спростовують доводи відповідача про те, що у нього у зв`язку з хворобами починаючи з 2003 року не було реальної можливості сплачувати аліменти. Крім того, не спростовані доводи ОСОБА_1 про те, що з 2009 року він фактично прикутий до ліжка.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції врахував обставини неможливості відповідача ОСОБА_1 сплачувати аліменти за судовим рішенням у спірний період та дійшов висновку, що, незважаючи на передбачене ст. 181 СК України право позивача на стягнення виплаченої тимчасової допомоги, передумови для звернення з даним позовом у Департамента були відсутні.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 8 ст.181 СК України, якщо місце проживання чи перебування батьків невідоме, або вони ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину, дитині призначається тимчасова державна допомога з урахуванням матеріального стану сім`ї, у якій виховується дитина. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Суми наданої дитині тимчасової державної допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України у судовому порядку (ч. 10 ст. 181 СК України).

Обставини призначення та виплати Департаментом 22116,60 гривень тимчасової допомоги на утримання ОСОБА_3 у період з 01 листопада 2010 року по 31 грудня 2015 року, а також обставини несплати відповідачем ОСОБА_1 аліментів на утримання свого сина у цей же період сторонами спору не заперечуються.

Апеляційний суд визнає, що на підставі ст. 181 СК України Департамент має право ставити питання про повернення виплачених коштів тимчасової допомоги у розмірі 22116,60 гривень, проте, як вірно встановив суд першої інстанції, передумови для стягнення у судовому порядку цих коштів у позивача відсутні.

Так, пунктом 12 Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 189 від 22 лютого 2006 року, визначені передумови для стягнення суми сплаченої тимчасової допомоги із батьків, які ухилялися від сплати аліментів.

Зокрема, якщо виникла можливість стягнення аліментів з одного з батьків, виявлено, що один з батьків може утримувати дитину, або встановлено місце проживання (перебування) одного з батьків, у зв`язку з чим можливе стягнення з нього коштів на утримання дитини, орган соціального захисту населення:

- визначає суму сплаченої тимчасової допомоги, яка підлягає поверненню, та встановлює строки її повернення (протягом місяця);

- повідомляє одному з батьків про суму сплаченої тимчасової допомоги, яка підлягає поверненню, та строк її повернення;

- у разі неповернення коштів добровільно в установлені строки вирішує питання про їх стягнення у судовому порядку.

Однак, Департаментом не доведено, що на момент звернення з позовом у даній справі існувала об`єктивна можливість для стягнення аліментів з відповідача ОСОБА_1

Наявні в матеріалах справи докази свідчать, що відповідач можливість сплачувати аліменти не мав як у період з 01 листопада 2010 року по 31 грудня 2015 року, так і станом на день пред`явлення Департаментом позову у даній справі.

Протилежного позивач ні в суді першої інстанції, ні в апеляційному суді не довів.

Отже, суд першої інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин та фактичні обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які б були обов`язковою підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а спрямовані на переоцінку доказів, яким суд дав належну правову оцінку, повно та всебічно встановивши обставини справи. Висновки суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову повно та послідовно викладені у мотивувальній частині рішення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позову. Підстав для скасування даного рішення за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись статтями 367 - 369, 374, 375, 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

/

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради залишити без задоволення, а рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 09 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає. Дата складення повного тексту постанови 30 січня 2020 року.

Суддя-доповідач І.В.Орлов

Судді: Т.А.Левченко

С.Г.Хвостик