Постанова

Іменем України

21 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 676/2674/17

провадження № 61-19702св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Висоцької В. С. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Литвиненко І. В.,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Кам`янець-Подільська міська рада Хмельницької області, про встановлення факту батьківства, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 24 вересня 2019 року у складі колегії суддів: Костенка А. М., Корніюк А. П., Талалай О. І.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Кам`янець-Подільська міська рада,

особа, яка не брала участі у розгляді справи, подавала апеляційну та касаційну скаргу - ОСОБА_3 ,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст заяви та судового рішення суду першої інстанції

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просила встановити факт батьківства, а саме, що ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , є рідною донькою ОСОБА_4 , 1947 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а за життя визнавав її своєю дочкою.

Зазначала, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , її батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_4 . На час її народження батьки у шлюбі не перебували, а тому відомості про батька у свідоцтві про народження записані зі слів матері.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер, після його смерті відкрилась спадщина. Спадкоємцем майна після смерті її батька є також його рідний брат ОСОБА_2 , який подав заяву про прийняття спадщини.

Указувала, що за життя ОСОБА_6 визнавав своєю дочкою, підтримував матеріально, а оскільки в неї не має підтверджуючих документів про їх родинні відносини вона не може оформити свої спадкові права щодо майна, яке увійшло до спадкової маси.

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 липня 2017 року заяву задоволено. Встановлено факт батьківства ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Кам`янець-Подільському Хмельницької області щодо доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

ОСОБА_3 , яка є колишньою дружиною спадкодавця, шлюб з якою розірвано 28 червня 1984 року, яка не брала участі у справі, оскаржила рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 24 вересня 2019 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 липня 2017 року у даній справі закрито.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що при ухваленні рішення суд не вирішував питання про права та обов`язки ОСОБА_3 щодо спадкового майна ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , скільки не довела своє права на спадкування після смерті

ОСОБА_6 . Апеляційний суд також указав, що при доведеності свого права на спадкування як спадкоємець четвертої черги

ОСОБА_3 не може спадкувати спадщину після смерті спадкодавця ОСОБА_6 , оскільки є спадкоємці другої черги.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2019 року, ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції, справу передати до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Доводи касаційної скарги зводяться до того, що всупереч вимогам статті 417 ЦПК України, апеляційний суд проігнорував позицію Верховного Суду і незаконно закривив апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 позбавивши її права на справедливий суд.

Аргументом касаційної скарги також указано те, що суд першої інстанції не перевірив чи не пов`язане встановлення даного факту з наступним вирішенням спору про право та вирішив спір в порядку окремого провадження, чим позбавив усіх заінтересованих осіб скористатись у повному обсязі правами сторони передбаченими процесуальним законом.

Доводи інших учасників справи

У відзиві ОСОБА_1 заперечила проти доводів касаційної скарги, просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу апеляційного суду - без змін, посилаючись на те, що зміст касаційної скарги побудований на формальних міркуваннях.

Інші учасники справи відзиву щодо вимог і змісту касаційної скарги до суду не направили.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України в редакції, чинній на момент подачі касаційної скарги, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої статті 400 ЦПК України в редакції, чинній на момент подачі касаційної скарги, під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Виходячи з приписів статей 55, 129 Конституції України, застосування та користування правами на судовий захист, апеляційний перегляд справи здійснюється у випадках та в порядку, встановлених законом.

Тобто, реалізація конституційного права, зокрема, на апеляційне оскарження судового рішення, ставиться в залежність від положень відповідних процесуальних норм, в даному випадку - норм Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Положеннями частини першої статті 352 ЦПК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Отже, виходячи з аналізу наведених норм, відповідно до вимог частини першої статті 352 ЦПК України, особи, яких не було залучено до участі у справі, вправі оскаржити виключно рішення суду, яке безпосередньо стосується прав та обов`язків цієї особи.

У контексті зазначеного, за приписами процесуального законодавства судове рішення, оскаржуване особою, яка не брала участі у справі, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов`язків цієї особи, що випливають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків.

Пунктом 3 частини першої статті 362 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що при розгляді апеляційної скарги, поданої особою, яка не брала участі в розгляді справи судом першої інстанції і яка вважає, що місцевим судом вирішено питання про її права та обов`язки, суд апеляційної інстанції, перевіривши матеріали апеляційної скарги на предмет їх відповідності статтям 354, 356 ЦПК України, та за відсутності підстав для залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги чи для відмови у відкритті апеляційного провадження з інших підстав, відкриває апеляційне провадження за апеляційною скаргою такої особи та має належним чином дослідити і встановити, чи вирішив суд в оскаржуваному рішенні питання про права, інтереси та (або) обов`язки заявника апеляційної скарги.

Якщо ж при цьому судом апеляційної інстанції буде встановлено, що права, інтереси та (або) обов`язки такої особи оскаржуваним судовим рішенням не порушені та що питання про її права, інтереси та (або) обов`язки у справі судом першої інстанції не вирішувалися, то апеляційний суд не позбавлений права закрити апеляційне провадження на підставі пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України.

Передаючи дану справу до апеляційного суду для продовження розгляду, Верховний Суд у постанові від 03 липня 2019 року вказував, що до касаційної скарги ОСОБА_3 додавала відповідь державного нотаріуса від 10 березня 2017 року № 320/02-14, в якому вказано, що заява про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 зареєстрована 10 березня 2017 року та долучена до спадкової справи.

Апеляційний суд установив, що 10 березня 2017 року ОСОБА_3 звернулась до звернулася до Першої Кам`янець-Подільської державної нотаріальної контори з заявою для прийняття спадщини як спадкоємець четвертої черги, дана заява була прийнята нотаріусом, але нотаріус в цей же день направила ОСОБА_9 листа, в якому вказав, що остання має надати нотаріусу документи, що підтверджують її стосунки з померлим.

Зареєстрована нотаріусом заява колишньої дружини ОСОБА_3 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 без відповідного підтвердження на підставі рішення суду про встановлення факту проживання зі ОСОБА_6 однією сім`єю без реєстрації шлюбу не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини не свідчить, що ОСОБА_3 є спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_6 та має право на спадкування.

Будь-яких інших доказів, що ОСОБА_3 має право на спадкування після смерті ОСОБА_6 суду не надано.

Натомість, спадщину після смерті ОСОБА_6 прийняв його рідний брат ОСОБА_2 , який є спадкоємцем другої черги за законом, і саме на його права як спадкоємця другої черги впливає оскаржуване рішення суду, оскільки завник при встановленні факту батьківства буде спадкоємцем першої черги за законом.

Встановивши, що правовідносини у даній конкретній справі стосуються прав та обов`язків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , судове рішення місцевого суду ухвалене у даній конкретній справі не містить висновків щодо прав та обов`язків ОСОБА_3 , апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що при вирішення даного конкретного спору не вирішувалось питання про права, свободи, інтереси або обов`язки заявника, а відтак, відкрите апеляційне провадження підлягає закриттю.

Апеляційний суд дослідив надані заявником матеріали на підтвердження доводів апеляційної скарги, дав їм правову оцінку, дослідив обставини, наведені в постанові Верховного Суду від 03 липня 2019 року, про що навів відповідні мотиви, що спростовує доводи касаційної скарги про невиконання апеляційним судом вимог постанови суду касаційної інстанції.

Постановляючи ухвалу про закриття апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції діяв у межах своїх повноважень визначених процесуальним законом.

Доводи касаційної скарги в частині незгоди з рішення суду першої інстанції не заслуговують на увагу, оскільки зазначене не є предметом касаційного оскарження.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судових рішеннях, Верховний Суд виходить з того, що у справі, що розглядається, учасникам спору було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, а доводи, викладені у касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних по суті висновків суду.

З огляду на вищевикладене доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 24 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко