Провадження № 2/522/1277/20
Приморський районний суд м. Одеси :
під головуванням судді Абухіна Р.Д.,
за участю секретаря судового засідання: Стогнієнко Т.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки та стягнення моральної шукоди,-
В обґрунтування позову зазначив, що 07.07.2017 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участю мотоцикла марки Suzuki, державний номер НОМЕР_1 та автомобіля марки Toyota Celica, державний номер НОМЕР_2 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вартість ремонтних робіт мотоцикла марки Suzuki, державний номер НОМЕР_1 склала 124851,05 грн. та вартість експертного дослідження 2000 грн. Проте відповідач завдану шкоду не відшкодував, що стакло підставою для звернення до суду із даним позовом.
В судове засідання позивач не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що не заперечує проти винесення заочного рішення.
Відповідач до судового засідання не з`явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином у встановленому порядку. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 07.07.2017 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участю мотоцикла марки Suzuki, державний номер НОМЕР_1 та автомобіля марки Toyota Celica, державний номер НОМЕР_2 .
Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 17.08.2017 року , ОСОБА_2 визнано винним у порушенні правил дорожнього руху та скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Відповідно до ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Таким чином, у позивача з`явились підстави для пред`явлення майнових вимог до ОСОБА_2 про відшкодування заподіяної ним матеріальної шкоди.
Відповідно до незалежної оцінки проведеної ТОВ « ХАВК ХОЛДИНГ» власнику завдано матеріальну шкоду в розмірі 124 851,05 грн.. вартість дослідження становила 2000 грн..
Право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмоівити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювана шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред`явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (правова позиція Верховного Суду України від 20.01.2016 року у справі №6- 2808цс15).
Підставою звернення до суду із даним позовом стали ті обставини, що ОСОБА_2 - винуватицем ДТП, внаслідок якого транспортний засіб, належний позивачу зазнав механічні пошкодження, шкода відшкодована не була.
Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. До збитків, ч.2 п.1 вказаної статті відносить витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.
Згідно з ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Як закріплено ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Таким чином, суд приходить до висновку щодо задоволення вимог про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 124 851,05 грн.
Щодо вимоги про стягнення вартості експертного дослідження в розмірі 2000 грн..
В матеріалах справи наявне підтвердження про сплату позивачем суми в розмірі 2000 грн. за проведення експертного дослідження. Дана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Крім того позивач просить суд стягнути на його користь завдану моральну шкоду в розмірі 18 063,00 грн.
Як зазначено в п.3 Постанови від 31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди) із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.
Ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Цивільна - правова відповідальність за завдану моральну шкоду настає при наявності протиправної поведінки заподіювача шкоди, встановлення причинного зв`язку між шкодою та протиправною поведінкою, вини заподіювача.
Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Разом з тим, згідно Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, зокрема п. 4 вказаної постанови визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Постановою передбачено, що оскільки відшкодування моральної шкоди регулюється законодавчими актами, то необхідно з`ясувати характер правовідносин сторін і встановлювати, якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин.
Таким чином, враховуючи вищевикладене позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів, які свідчать про характер, обсяг та тривалість страждань, яких зазнав позивач у зв`язку із завданою шкодою, у зв`язку із чим суд вважає за необхідне в задоволенні вимоги про стягнення моральної шкоди відмовити.
Після всебічного, повного дослідження, оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку, щодо необхідності часткового задоволення позовних вимог, вважає їх обґрунтованими і доведеними, а також такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.
На підставі викладеного та керуючись: ст.ст. 15,16,23, 1166, 1167 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 13, 76-81, 95, 258-259, 263 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки та стягнення моральної шукоди,- задовольнити частково.
Стягнути ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 матеріальну шкоду в розмірі 124 851,05 грн..
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 відшкодування за проведення оцінки визначення вартості матеріальних збитків в розмірі 2000 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 суму сплаченого судового збору в розмірі 1450,00 грн.
В задоволенні решти вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення виготовлено: 30.01.2020 року.
Суддя: Р.Д. Абухін