Дата документу 17.12.2020
Справа № 937/9318/20
Провадження № 2-о/937/856/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2020 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Бахаєва І.М.,

за участі секретаря судового засідання Фурсової Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Діденко Володимир Євгенович, заінтересована особа Мелітопольський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про встановлення факту смерті,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Діденко В.Є. звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області із заявою, в якій встановити факт смерті ОСОБА_2 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 в Україні, Автономній Республіці Крим, Ніжньогірський район, с.Плодове; встановити факт, що ОСОБА_3 , громадянка України, ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 в Україні, Автономній Республіці Крим, Ніжньогірський район, с.Желябовка є матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ,; встановити факт смерті ОСОБА_3 , громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 в Україні, Автономній Республіці Крим, Ніжньогірський район, с.Желябовка.

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 в Україні, АР Крим, Ніжньогірський район, с.Желябівка, та є матір`ю заявника. ОСОБА_2 , громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в Україні, АР Крим, Ніжньогірський район, с.Плодове, та є братом заявника. 15 грудня 2020 року через свого представника заявник звернувся до Мелітопольського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану із заявою про отримання реєстрацію смерті та свідоцтв про смерть, так як наявні в нього свідоцтва є нелегітимними через те, що видані окупаційною владою АР Крим. Але заявнику було відмовлено з тих підстав, що у цьому випадку підставою для реєстрації смерті є встановлення в судовому порядку факту смерті особи. Таким чином, заявник позбавлений можливості зареєструвати смерть матері та брата згідно із законодавством України компетентним державним органом та оформити спадщину, яка відкрилась після їх смерті. Через те, що при укладанні шлюбу між померлою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 05 жовтня 1991 року, свідоцтво про укладання шлюбу було складено російською мовою, паспорт після реєстрації шлюбу на ім`я померлої був виписаний на прізвище « ОСОБА_6 », тому заявник вважає, що необхідно додатково встановити факти родинних стосунків між заявником та помрелою ОСОБА_3 . У зв`язку з тим, що заявник позбавлений можливості зареєструвати смерть своєї сестри, неможливістю позасудового вирішення даного питання, заявник вимушений звернутися до суду з даною заявою.

Заявник ОСОБА_1 просить розглядати справу за його відсутності, заяву підтримує в повному обсязі, просить її задовольнити.

Представник заінтересованої особи Мелітопольський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою відео- (звуко)- записувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженець с. Шевченкове Жовтневого району Миколаївської області, громадянин України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого Жовтневим РВ УМВС України в Миколаївській області 25 лютого 1999 року/а.с.5/.

ОСОБА_3 , громадянка України, ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка села Козляничі Сосницького району, Чернігівської області, померла ІНФОРМАЦІЯ_4 в Україні, Автономній Республіці Крим, Ніжньогірський район, с.Желябівка, що підтверджується копією медичного свідоцтва про смерть серія 35 № 001512 від 26 січня 2018 року.

Померла ОСОБА_3 є матір`ю заявника ОСОБА_1 , що підтверджується копією. Свідоцтва про народження/а.с.14/.

ОСОБА_2 , громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Прилуки, Чернігівської області, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в Україні, Автономній Республіці Крим, Ніжньогірський район, с. Плодове. Померлий ОСОБА_2 є братом заявника ОСОБА_1 . Даний факт підтверджуються доданими до заяви копіями документів, а саме: паспорту громадянина України ОСОБА_1 , паспорту громадянина України ОСОБА_2 , .свідоцтва про народження ОСОБА_7 , свідоцтва про народження ОСОБА_2 , медичного свідоцтва про смерть серія 35 № 062878 від 3 січня 2020 року, з якого вбачається, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 в Автономній Республіці Крим, Україна Ніжньогірський район с.Плодове, помер брат заявника ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Крім того, факт смерті ОСОБА_3 підтверджується паспортом громадянина України ОСОБА_1 , паспортом громадянина України ОСОБА_3 , свідоцтвом про народження ОСОБА_1 , свідоцтва про укладання шлюбу ОСОБА_5 та померлої ОСОБА_8 ,

Через те, що при укладанні шлюбу між померлою ОСОБА_9 та ОСОБА_5 5 жовтня 1991 року, свідоцтво про укладання шлюбу було складено російською мовою, паспорт після реєстрації шлюбу на ім`я померлої був виписаний на прізвище « ОСОБА_6 », тому необхідно встановити факт родинних відносин між заявником та помрелою ОСОБА_3

15 грудня 2020 року заявник ОСОБА_1 через свого представника адвоката Діденка В.Є. звернувся до Мелітопольського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) з заявою про отримання реєстрації смерті та свідоцтв про смерть, так як наявні в заявника свідоцтва є нелегітимними через те, що видані окупаційною владою АР Крим.

15 грудня 2020 року Мелітопольським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) заявнику було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті з тих підстав, що аналіз документів, представлених заявником, свідчить, що заявником не пред`явлено документ, який відповідає відповідним нормам законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасового окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Як вбачається з вимог п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Оцінюючи надані докази, суд виходить з того, що смерть особи є юридичним фактом, що має наслідком припинення, зміну та виникнення багатьох правовідносин, а тому має безпосереднє значення для реалізації різними особами своїх прав.

При ухваленні рішення суд керувався наступними правовими нормами:

Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туреччини» (Loizidou v. Turkey, 18 грудня 1996 року, § 45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10 травня 2001 року) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23 лютого 2016 року) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto-органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10 травня 2001 року, § 96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10 травня 2001 року, § 92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23 лютого 2016 року, § 142).

Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки можливості збору доказів смерті особи на окупованій території може бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя тощо.

За таких обставин у інший спосіб, окрім як за рішенням суду, ОСОБА_10 не зможе реалізувати свої права, а тому суд приходить до висновку про задоволення заяви у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 247, 263-265, 268, 293, 315-319, 351-355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Діденко Володимир Євгенович, заінтересована особа Мелітопольський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про встановлення факту смерті задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Прилуки, Чернігівської області, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 в Україні, Автономній Республіці Крим, Ніжньогірський район, с. Плодове.

Встановити факт, що ОСОБА_3 , громадянка України, ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка села Козляничі Сосницького району, Чернігівської області, померла ІНФОРМАЦІЯ_4 в Україні, Автономній Республіці Крим, Ніжньогірський район, с. Желябовка є матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця села Шевченкове, Жовтневого району Миколаївської області

Встановити факт смерті ОСОБА_3 , громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки села Козляничі Сосницького району, Чернігівської області, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 в Україні, Автономній Республіці Крим, Ніжньогірський район, с.Желябовка

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням пп. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ: І.М. БАХАЄВ