Справа № 385/1392/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

( Заочне)

22.12.2020 року Гайворонський районний суд Кіровоградської області в складі:головуючого-судді Ханас М.М.,

з участю секретаря судового засідання Хмельовської І.П.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Гайвороні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 13.11.2020 року звернувсядо суду з позовною заявою, в якій просить визнати відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що він є власником квартири АДРЕСА_1 . У серпні 2015 року у вказаній квартирі він зареєстрував свого сина відповідача по справі ОСОБА_2 . Відповідач не проживає за адресою реєстрації більше двох років. 16.12.2019 року відповідач шляхом обману вилучив у нього домову книгу з метою зняття з реєстрації, між тим перереєструвався у даній квартирі повторно. У зв`язку із реєстрацією відповідача у даній квартирі він позбавлений права повноцінно користуватися власною квартирою, а саме реалізувати усі складові права власності на майно. На підставі наведеного та відповідно до ст. ст. 319, 405 ЦК України, просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою.

Ухвалою від 16.11.2020 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить суд їх задовольнити. Пояснив, що відповідач в належній йому квартирі не проживає більше двох років, адреса місця його знаходження йому невідома.

Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, яка призначалася до розгляду. У зазначений відповідачу строк в ухвалі від 16.11.2020 року про відкриття

провадження у справі останній не надав суду відзив на позовну заяву без поважних причин.

Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кожний окремо суду пояснили, що відповідач ОСОБА_2 у квартирі, належній позивачу, не проживає вже більше двох років.

Заслухавши пояснення позивача, свідків, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач ОСОБА_1 є власником квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , яку він набув у власність на підставі договору купівлі-продажу від 7.04.2009 року, що підтверджується даними Договору купівлі-продажу квартири від 7.04.2009 року та витягу з Державного реєстру правочинів, № витягу 7171030, від 07.04.2009 року (а.с. 6-10).

Розпорядженням міського голови Гайворонської міської ради від 19.02.2016 року № 35-р перейменовано вулиці, що розташовані на території міста Гайворона Кіровоградської області, зокрема вулицю з назвою Дзержинського - на вулицю з назвою Подільська (а.с. 15).

Відповідно до даних домової книги, у квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , відповідач ОСОБА_2 зареєстрований з 27.08.2015 року, крім того, ОСОБА_2 16.12.2019 року був знятий з реєстрації та повторно 16.12.2019 року зареєструвався за вказаною адресою (а.с. 11-14).

Вирішуючи питання про те, які норми матеріального права підлягають застосуванню при вирішенні даного спору, суд виходить із того, що спір виник з приводу права користування майном, яке перебуває у приватній власності, а тому застосуванню підлягають відповідні норми ЦК України.

Статтями 316, 317, 319, 391 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику майна право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно із ст. 156 ЖК Української РСР члени сім`ї власника будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Їх право користування жилим приміщенням урегульовано житловим законодавством, згідно яким ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (ст. 9 ЖК Української РСР).

Відповідно до положень ч.1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла,

які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Питання втрати членом сім`ї власника права користування житлом вирішується на підставі ч.2 ст. 405 ЦК України. Так, даною нормою закону передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 з 27.08.2015 року зареєстрований у квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , однак не проживає за вказаною адресою більше двох років.

Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не проживає у спірній квартирі понад встановлений законом строк збереження права користування житлом, поважних причин непроживання чи перешкод йому у користуванні таким, суду не надано, а відтак, суд дійшов висновку про визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Питання щодо судових витрат слід вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 7, 10, 12, 76, 81, 258, 259, 263-265, 280-289, 352-356 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 840 грн. 80 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано в Гайворонський районний суд протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: М. М. Ханас

Дата документу 22.12.2020