ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: №22-ц/819/329/20 Доповідач: Майданік В.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2020 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Майданіка В.В.,

суддів: Кутурланової О.В.,

Орловської Н.В.,

секретар Литвиненко В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Шевцова Олега Сергійовича, діючого від імені Акціонерного товариства "Укрсоцбанк", правонаступником якого є Акціонерне товариство "Альфа-Банк", на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 01 листопада 2019 року, у складі судді Ус О.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Укрсоцбанк", правонаступником якого є Акціонерне товариство "Альфа-Банк", про визнання відсутнім права,

В С Т А Н О В И В :

31 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визнати відсутнім у Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" права на звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку за іпотечним договором №02-23-Ф070661П/Ф070660П-1401 від 22.08.2007 року, посвідченим приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Волкодав В.Г. за реєстровим №9258, а саме:

--- відсутнім права набуття Акціонерним товариством "Укрсоцбанк" права власності на домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 10361744) та земельну ділянку площею 0,0762 га за адресою АДРЕСА_1 (кадастровий номер :06:003:0010) в порядку, визначеному статтею 37 Закону України "Про іпотеку" та пунктом 4.5.3 іпотечного договору №02-23-Ф070661П/Ф070660П-1401 від 22.08.2007 року;

--- відсутнім права продажу Акціонерним товариством "Укрсоцбанк" від свого імені домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 10361744) та земельну ділянку площею 0,0762 га за адресою АДРЕСА_1 (кадастровий номер :06:003:0010) в порядку, визначеному статтею 38 Закону України "Про іпотеку" та пунктом 4.5.4 іпотечного договору №02-23-Ф070661П/Ф070660П-1401 від 22.08.2007 року.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 01 листопада 2019 року було задоволено заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення його позову, а саме суд ухвалив заборонити органам та суб`єктам державної реєстрації прав, Державним реєстраторам, які утворені та діють відповідно до закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", вчиняти дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно щодо належного ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) домоволодіння за реєстраційним номером 10361744 згідно РПВН та земельної ділянки площею 762 кв.м, кадастровий номер :06:003:0010, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

В апеляційній скарзі адвокат Шевцов О.С., діючий від імені Акціонерного товариства "Укрсоцбанк", правонаступником якого є Акціонерне товариство "Альфа-Банк", просить скасувати зазначену ухвалу й постановити рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову, посилаючись на порушення норм процесуального права. Зокрема вказав, що суд не звернув увагу на зловживання ОСОБА_1 процесуальними правами, що виражається в копіюванні позовних та інших заяв з метою порушення прав банку як належного кредитора та іпотекодержателя для задоволення вимог за іпотечним договором і, відповідно,не дати можливості звернути стягнення на іпотечне майно в позасудовому порядку.

У своєму відзиві адвокат Крижановський М.М., діючий від імені ОСОБА_1 , просить апеляційну скаргу залишити без задоволення. А оскаржувану ухвалу без змін. При цьому зазначив, що з урахуванням положень п.6 ч.1 та п.7 ч.4 ст.24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно" наявність зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки обтяжень, інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем. Отже, єдиним належним та ефективним способом забезпечення позову є заборона вчинення реєстраційних дій щодо належного позивачу домоволодіння.

Заслухавши доповідача, перевіривши відповідність ухвали вимогам процесуального закону, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає на такій підставі.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з вказаним позовом 31 жовтня 2019 року (а.с.2-5).

Позов обґрунтований наступним.

22.08.2007 року Відкрите акціонерне товариство Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку "Укрсоцбанк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк", та ОСОБА_1 уклали договір № Ф070661П про надання відновлювальної кредитної лінії, відповідно до умов якого банк надав останньому кредитну лінію в межах максимального ліміту заборгованості 30000 доларів США.

22.08.2007 року між банком та ОСОБА_2 укладено договір № Ф070660П про надання відновлювальної кредитної лінії, відповідно до умов якого останньому надано кредитну лінію в межах максимального ліміту заборгованості 120000 доларів США.

З метою виконання зобов`язань позичальника, 22.08.2007 року банк та ОСОБА_1 уклали іпотечний договір № № 02-23-Ф070661П/Ф070660П-1401, відповідно до якого позивач передав в іпотеку домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,0762 га, кадастровий номер :06:003:0010, за адресою АДРЕСА_1 . Договір посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Волкодав В.Г. Вказаним іпотечним договором передбачено, зокрема, право банку на позасудове звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 23 листопада 2018 року у справі № 766/7864/17, залишеним без змін постановою Херсонського апеляційного суду від 07 травня 2019 року, у задоволенні позову ПАТ "Укрсоцбанк" до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості в сумі 129549,49 доларів США відмовлено в зв`язку з пропуском строку позовної давності. Судами встановлено, що перебіг позовної давності за вимогами банку розпочався 10.06.2009 року, отже сплив 10.06.2012 року, а з позовом банк звернувся 05.05.2017 року.

Вважає, що відповідно до п.7 ч.11 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів" в редакції, що діяла станом на дату спливу позовної давності (10.06.2012 року) (заборона кредитодавцю вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув), з урахуванням вимог ч.1 ст.58 Конституції України, на підставі Рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 року № 1-рп/99 з 10.06.2012 року у відповідача припинилось право на позасудове звернення стягнення на предмет іпотеки.

Провадження у справі відкрито ухвалою судді від 05.11.2019 року і призначено підготовче судове засідання на 10.02.2020 року на 10-00 год. (дані з ЄДРСР).

Одночасно з позовом позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій просив вжити заходи забезпечення позову, визначені п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України та ч.1 ст.25 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", а саме заборонити органам та суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам, які утворені та діють відповідно до закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", вчинення дій, пов`язаних з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно щодо належного ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) домоволодіння за реєстраційним номером 10361744 згідно РПВН та земельної ділянки площею 762 кв.м, кадастровий номер :06:003:0010, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Заява обґрунтована тим, що в разі невжиття заходів забезпечення позову відповідач може зареєструвати за собою право власності на предмет іпотеки в порядку, визначеному ст.37 Закону України "Про іпотеку", або продати предмет іпотеки від свого імені в порядку, визначеному ст.38 Закону України "Про іпотеку". Тому невжиття заходів забезпечення позову може привести до втрати майна позивачем в позасудовому порядку та зробити недосяжною кінцеву мету правосуддя захист інтересів громадян і реальне поновлення їхніх порушених прав, внаслідок чого позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без додаткових звернень до суду.

Оскаржуваною ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 01 листопада 2019 року було задоволено заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення його позову.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що предметом позовних вимог є визнання відсутнім у відповідача права на звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку за іпотечним договором, а подання до суду позову свідчить про те, що між позивачем та відповідачами існує спір щодо визнання відсутнім права на звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку. Також виходив з того, що вказаний же захід забезпечення позову є доцільним для ефективного захисту прав та інтересів позивача, співмірним із заявленими позовними вимогами, оскільки невжиття таких заходів може істотно ускладнити відновлення права власності позивачем. При цьому суд також зазначив, що задоволення заяви про забезпечення позову не являється фактичним вирішенням справи по суті і не порушує права відповідачів, а лише обмежує у здійсненні деяких дій на певний період.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду, оскільки він є правильним по суті.

Згідно положенням ЦПК України:

--- забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч.2 ст.149);

--- позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії, тощо (п.п.1, 2 ч.1 ст.150);

--- позов забезпечується іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у п.п.1-9 цієї частини (п.10 ч.1 ст.152);

--- залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково (ч.5 ст.153).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову": єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі (п.1.); розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, позовним вимогам; при встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи-підприємця; вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням цих заходів (п.4.).

Отже, закон пов`язує забезпечення позову з неможливістю чи ускладненням виконання судового рішення.

У цій справі предметом спору є визнання відсутнім у банку права на звернення стягнення на предмет іпотеки (домоволодіння та земельну ділянку площею 0,0762 га з кадастровим номером :06:003:0010 за адресою АДРЕСА_1 ) в позасудовому порядку за іпотечним договором №02-23-Ф070661П/Ф070660П-1401 від 22.08.2007 року в порядку, визначеному ст.37 Закону України "Про іпотеку" та пунктом 4.5.3 іпотечного договору №02-23-Ф070661П/Ф070660П-1401 від 22.08.2007 року та в порядку, визначеному ст.38 Закону України "Про іпотеку" та пунктом 4.5.4 вказаного іпотечного договору.

Слід зазначити, що наявна така, що набрала законної сили, постанова Херсонського апеляційного суду від 16 травня 2019 року у справі № 667/8481/15-ц (за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 , приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Волкодав Валентина Геронтіївна, про припинення правовідносин). На вказану постанову зроблено посилання апеляційним судом у постанові від 30.10.2019 року при перегляді ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову в іншій цивільній справі № 766/13477/19 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача великий ОСОБА_3 ) про визнання припиненими договорів.

В зазначеній справі № 667/8481/15-ц, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач вказав, що на даний час позичальники свої зобов`язання за кредитними договорами виконали та 19.06.2015 року він звертався до відповідача з листом, в якому просив банк надати довідку про виконання основного зобов`язання та ініціювати перед приватним нотаріусом Волкодав В.Г. питання про виключення предмету іпотеки з реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Однак, відповіді від банку він ( ОСОБА_1 ) до цього часу не отримав, а належне йому на праві власності нерухоме майно, передане в іпотеку, продовжує знаходитись під забороною відчуження, чим порушується право позивача вільно розпоряджатись своїм майном.

Вказаною постановою Херсонського апеляційного суду від 16 травня 2019 року встановлено, що основне зобов`язання за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 070660П від 22 серпня 2007 року не виконано та не припинено, у зв`язку із чим відмовлено у задоволені вимог про визнання припиненим іпотечного договору №02-23Ф070661П/Ф070660П-1401, укладеного 22 серпня 2007 року.

При цьому у тій справі № 667/8481/15-ц суд послався на висновок, зроблений Верховним Судом у постанові від 28 січня 2019 року у справі № 639/7920/16-ц, відповідно до якого, якщо інше не передбачене договором, сплив позовної давності до основної та додаткової вимог кредитора про стягнення боргу за кредитним договором і про звернення стягнення на предмет іпотеки (зокрема, й за наявності рішення суду про відмову в цьому позові з підстави пропущення позовної давності) само по собі не припиняє основного зобов`язання за кредитним договором і, відповідно, не може вважатися підставою для припинення іпотеки за абз.2 ч.1 ст.17 Закону України "Про іпотеку" (тобто, внаслідок припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору).

Сторони не заперечують, що у справі № 766/13477/19 на даний час рішення суду першої інстанції ще не ухвалено.

При апеляційному розгляді справи представник позивача по суті вказав, що і в цій справі № 766/21948/19, і у справі № 766/13477/19 ОСОБА_1 намагається захистити своє право на житло, розташоване за адресою АДРЕСА_1 , і саме вказаний спосіб забезпечення позову, який носить тимчасовий характер, дозволить зберегти його житло у випадку задоволення його позову. Не з вини позивача справи тривалий час не закінчуються ухваленням рішення по суті.

Вважаючи оскаржувану ухвалу суду першої інстанції законною і обґрунтованою, апеляційний суд враховує, що оскільки спір між сторонами виник відносно спірного нерухомого майна (домоволодіння та земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1 ), то ухвала суду першої інстанції про вжиття заходів забезпечення позову за заявою позивача є законною і співмірною із заявленими вимогами, такою, що достатнім чином мотивована.

Так, суд вірно встановив, що між сторонами дійсно виник спір щодо належного позивачу домоволодіння та земельної ділянки, що з врахуванням предмету спору є обґрунтованим припущення позивача про можливість втрати свого майна в позасудовому порядку, а саме реєстрації іпотекодержателем за собою права власності на предмет іпотеки в порядку, визначеному ст.37 Закону України "Про іпотеку", або продати предмет іпотеки від свого імені в порядку, визначеному ст.38 Закону України "Про іпотеку". Проти цього й не заперечує представник Акціонерного товариства "Альфа-Банк" правонаступника Акціонерного товариства "Укрсоцбанк".

У своїй постанові від 03.10.2019 року у справі № 405/137/19 (за позовом ОСОБА_4 до ТОВ "Кредитні ініціативи", ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс", ПАТ "Омега Банк" про визнання відсутності прав іпотекодержателя, визнання недійсним договорів про передачу прав за іпотечними договорами та скасування записів) Верховний Суд зазначив, що позивач пред`явив позов про визнання недійсним правочину та усунення невизначеності щодо прав іпотекодержателя, а також на захист прав на іпотечне майна. Забезпечення позову шляхом заборони органам та суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам, які утворені та діють відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", вчинення дій, пов`язаних з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно та державну реєстрацію обтяжень речових прав на спірне нерухоме майно є обґрунтованим, достатнім та співмірним видом забезпечення позову у цій справі.

Вказаний висновок, відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, враховується при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Таким чином, оскаржувана ухвала є законною і обґрунтованою.

Доводи апеляційної скарги не обґрунтовані вимогами закону та висновків суду не спростовують. Зокрема, посилання скаржника на зловживання ОСОБА_1 процесуальними правами з метою недопущення звернення стягнення на іпотечне майно в позасудовому порядку, не можуть бути прийняті до уваги через недоведення цього, адже звернення до суду з відповідними позовними вимогами є правом позивача. При цьому апеляційний суд враховує також і те, що і в цій справі № 766/21948/19, і у справі № 766/13477/19 наявні спори на даний час не знаходять свого вирішення. Також на думку апеляційного суду, з урахуванням предмету позову у цій справі, не може бути підставою для відмови у задоволенні клопотання про забезпечення позову у цій справі наявність постанови Херсонського апеляційного суду від 16 травня 2019 року у справі № 667/8481/15-ц, якою встановлено, що основне зобов`язання за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 070660П від 22 серпня 2007 року не виконано та не припинено, у зв`язку із чим відмовлено у задоволені вимог про визнання припиненим іпотечного договору №02-23Ф070661П/Ф070660П-1401, укладеного 22 серпня 2007 року.

Оскільки оскаржувана ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального закону, а доводи апеляційної скарги не вказують на такі її порушення, що вплинули на правильність вирішеного судом питання, апеляційний суд вважає за необхідне на підставі п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Шевцова Олега Сергійовича, діючого від імені Акціонерного товариства "Укрсоцбанк", правонаступником якого є Акціонерне товариство "Альфа-Банк", залишити без задоволення.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 01 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови 30 січня 2020 року.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.В. Майданік

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.В. Кутурланова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Н.В. Орловська