Справа № 274/4681/20
Провадження № 2/0274/1559/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"21" грудня 2020 р. м. Бердичів
БЕРДИЧ ІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
в складі: головуючого - судді Хуторної І.Ю.,
з участю секретаря Поступайло Х.О.,
розглянувши у відкритому засіданні в м. Бердичеві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з участю органу опіки та піклування - виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області про позбавлення батьківських прав, -
14 липня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просить позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду від 25 травня 2012 року розірваною. Від спільного подружнього життя у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_3 .
З моменту припинення фактичних шлюбних відносин, тобто з жовтня 2010 року відповідач вихованням сина не займається, не спілкується з ним, не цікавиться навчанням, станом здоров`я. Аліменти за рішенням суду не сплачує. Відповідач свідомо самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків відносно свого неповнолітнього сина.
Вона на даний час перебуває у зареєстрованому шлюбі та має дочку. Неповнолітній син ОСОБА_3 проживає з нею у будинку її чоловіка. Разом з чоловіком вони будують міцні сімейні стосунки та виховують дітей. Позивачка вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав відносно їх неповнолітнього сина буде відповідати інтересам дитини. Тому просить позов задовольнити.
Відзив на позовну заяву від відповідача не надходив.
Ухвалою від 12.08.2020 у справі відкрито загальне позовне провадження (а.с. 70).
Ухвалою від 14.09.2020 закрито підготовче засідання, справу призначено до судового розгляду(а.с. 76).
Сторони в судове засідання не з`явились.
Від позивачки на адресу суду надійшла заява, в якій вона просить проводити розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, за адресою зареєстрованого місця проживання.
Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Бердичівської міської ради причини неявки не повідомив, будь-яких заяв на адресу суду не направляв.
У зв`язку із неявкою в судове засідання учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального пристрою не здійснювалося.
Судом, відповідно до статті 280 ЦПК України ухвалено проводити заочний розгляд справи.
Дослідивши докази, з`ясувавши обставини справи, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог, з таких підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 із 15 листопада 2005 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 25.05.2012 розірваною. (а.с. 11-12).
Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 8).
Відповідно до довідки № 44 від 09.09.2019 виданої спеціалізованою загальноосвітньою школою з поглибленим вивченням окремих предметів та курсів І-ІІІ ступенів № 17 м. Бердчева Житомирської області, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 навчається у 8-А класі. Батько хлопчика не цікавиться навчанням сина, не відвідує батьківські збори, вихованням не займається( а.с. 46).
З копії свідоцтва про народження вбачається серії НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_1 , є також матір`ю малолітньої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 10).
З довідки № 506 від 14.07.2020 виданої МК ВЖРЕП № 7 вбачається, що ОСОБА_1 , 1986 р.н. проживає по АДРЕСА_1 разом з чоловіком ОСОБА_9 , 1978 р.н., дочкою ОСОБА_8 , 2012 р.н. та сином ОСОБА_3 , 2006 р.н., який проживає за даною адресою без реєстрації (а.с. 45).
Згідно характеристики № 508 від 14.07.2020 виданої МК ВЖРЕП № 7 ОСОБА_1 проживає по АДРЕСА_1 без реєстрації. За час проживання скарг від сусідів не надходило (а.с. 47).
ОСОБА_1 , 1986 р.н. зареєстрована по АДРЕСА_2 разом зі своїм сином ОСОБА_3 , 2006 р.н., що підтверджується копією довідки № 507 від 14.07.2020 виданої МК ВЖРЕП № 7 (а.с. 44).
Відповідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 № 02-16/1678 від 30.10.2020, орган опіки та піклування - виконавчий комітет Бердичівської міської ради Житомирської області вважає доцільним позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 . У висновку, серед іншого, орган опіки та піклування встановив, що ОСОБА_2 не проявлвяє інтересу до дитини, не бере участі в його вихованні, не спілкується із сином. (а.с. 81-82).
З поданої до суду заяви, неповнолітній ОСОБА_3 погоджується на позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно нього. У заяві вказує, що вони з батьком не спілкуються. Батько не цікавиться його життям та не допомагає (а.с. 90).
Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Частинами 1 та 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у п. 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.
Згідно ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
За нормами ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, зокрема, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а також протягом шести місяців не виявили відносно дитини батьківської опіки.
Відповідно до ч. 3 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них.
Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Із досліджених у судовому засіданні доказів встановлено, що ОСОБА_2 свідомо, умисно, протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно свого неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не спілкується із сином, не проявляє до нього інтерес, не бере участі в його вихованні, не цікавиться його життям, не піклується про його здоров`я, матеріально сина не утримує. Таким чином відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків.
Зважаючи на викладене, суд вважає, що наявні підстави для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Суд вважає необхідним роз`яснити ОСОБА_2 , що він має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав (ч. 1 ст.169 Сімейного кодексу України).
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивачки підлягають стягненню 840,80 грн понесених нею судових витрат по сплаті судового збору.
Керуючись статтями 141, 259, 263 - 265, 280-238 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України батьківських прав відносно свого неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (актовий запис про народження № 334, вчинений Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області 17 травня 2006 року).
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 840,80 грн судового збору.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його складення.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивачка: ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП невідомий.
Суддя: І.Ю. Хуторна