РІШЕННЯ

іменем України

20 січня 2020 рокуСправа №451/1506/19
Провадження № 2/451/387/20

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Табен Л.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у м.Радехові в залі суду цивільну справу №451/1506/19 за позовом ОСОБА_2 до Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області про визнання права власності на земельні ділянки у порядку спадкування,-

в с т а н о в и в:

11 листопада 2019 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області про визнання права власності на земельні ділянки у порядку спадкування.

В позовній заяві зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Миколаїв Радехівського району Львівської області помер прадід позивача ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим повторно 23 грудня 2016 року Виконавчим комітетом Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер дідо позивача - ОСОБА_4 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 виданим Виконавчим комітетом Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області 01.09.2017 року. Згідно Заповіту від 29.06.2017 року посвідченого Вілінським В.В. секретарем виконкому Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області та зареєстрованого в реєстрі за №87, ОСОБА_4 заповів усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що на день смерті буде йому належати і на що він за законом буде мати право своїй внучці - ОСОБА_5 . Свого часу ОСОБА_4 отримав у спадщину від свого батька ОСОБА_3 право на земельну частку (пай) сільськогосподарського призначення на території Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області загальною площею 0,8897 га. Однак не зміг його оформити, оскільки право власності на вказаний пай було оформлено після смерті спадкодавця Державним актом серії ІІІ-ЛВ №011263 від 24.01.2001 року. Отже, після смерті Спадкодавця, окрім іншого майна, залишилося право на спадкове майно, що складається із земельних ділянок на території Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області, що підтверджується наступним: листом приватного нотаріуса Радехівського районного нотаріального округу Юрченко О.В. №77/19/02-14 від 27.03.2019 року; Державним актом на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ЛВ №011263, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 24 січня 2001 року за № 11931. Як вбачається із вищенаведеного державний акт на право приватної власності на землю виданий після смерті спадкодавця - ОСОБА_3 , а саме ІНФОРМАЦІЯ_3 , що завадило ОСОБА_4 відповідно до чинного законодавства переоформити спадщину. Крім позивача, інших спадкоємців, які б претендували на майно ні за законом ні за заповітом немає. Просить ухвалити рішення, яким визнати за ОСОБА_2 право власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 , який прийняв спадщину, але не встиг оформити своїх спадкових прав після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 , які йому належали на праві приватної власності відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ЛВ №011263, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 24 січня 2001 року за № 11931, а саме: земельну ділянку загальною площею 0,6701 гектарів (рілля); земельну ділянку загального площею 0,2196 гектарів (кормові угіддя) (а.с.4-9).

Представник позивача в підготовчому судовому засіданні надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просив ухвалити рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Представник Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області в підготовче судове засідання не з`явився. Подав до суду заяву про визнання позовних вимог та просив розглядати справу у його відсутності (а.с.34).

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористалася відповідач.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно з ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України.

За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, окрім іншого визнання права.

Суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Миколаїв Радехівського району Львівської області помер прадід позивача ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_1 , виданим повторно 23 грудня 2016 року Виконавчим комітетом Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області (а.с.14).

Згідно з Свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_3 виданого повторно 26 липня 2019 року Виконавчим комітетом Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 . Батько - ОСОБА_7 , мати - ОСОБА_8 (а.с.15).

Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №0 від 26.07.2019 року, 05.06.2009 року ОСОБА_6 уклала шлюб з ОСОБА_9 і після шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_10 . Вказаний шлюб розірвано згідно Рішення Радехівського районного суду Львівської області від 26.09.2014 року (а.с.17-17 зворот).

Згідно з Свідоцтвом про шлюб, серії НОМЕР_4 , виданого Радехівським відділом РАГС Львівської області 12.10.2017 року вбачається, що 12.10.2017 року ОСОБА_5 і ОСОБА_11 зареєстрували шлюб. Після шлюбу ОСОБА_5 змінила прізвище на ОСОБА_12 (а.с.17).

Із Свідоцтва про укладення шлюбу серії, НОМЕР_5 , виданого Миколаївською сільською радою 15.05.1982 року, вбачається, що ОСОБА_7 та ОСОБА_13 уклали шлюб. Після шлюбу ОСОБА_13 змінила прізвище на ОСОБА_14 (а.с.18).

Згідно з Свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_6 від 02.07.1968 року ОСОБА_13 народилася ІНФОРМАЦІЯ_7 . Батько - ОСОБА_4 , мати - ОСОБА_15 (а.с.19).

Із Свідоцтва про народження, серії НОМЕР_7 від 19.06.1996 року, вбачається, що ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_8 . Батько - ОСОБА_3 , мати ОСОБА_16 (а.с.20).

З наведеного вбачається, що померлий ОСОБА_3 є прадідом ОСОБА_17 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер дідо позивача - ОСОБА_4 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_2 , виданим Виконавчим комітетом Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області 01.09.2017 року (а.с.21).

Відповідно до Заповіту, посвідченого 29.06.2017 року секретарем виконкому Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області Вілінським В.В. та зареєстрованого в реєстрі за №87, ОСОБА_4 заповів усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що на день смерті буде йому належати і на що він за законом буде мати право своїй внучці - ОСОБА_5 (а.с.22).

ОСОБА_4 отримав у спадщину від свого батька ОСОБА_3 право на земельну частку (пай) сільськогосподарського призначення на території Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області загальною площею 0,8897 га. Однак не зміг його оформити, оскільки право власності на вказаний пай було оформлено після смерті спадкодавця Державним актом, серії НОМЕР_8 від 24.01.2001 року (а.с.23,24-24 зворот).

До спадкового майна належить земельна ділянка, площею 0,8897 гектарів, яка складається із двох земельних ділянок, площею 0,6701 га (рілля) та площею 0,2196 га (кормові угіддя), які виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташовані на території Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області та належала ОСОБА_3 відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ЛВ № 011263, який було видано 24.01.2001 року Радехівською районною радою народних депутатів на підставі рішення XІІ сесії III демократичного скликання Радехівської районної ради народних депутатів від 23.06.2000 року і зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 11931 (а.с.24-24 зворот).

Згідно з Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №52611049 від 13.07.2018 року Позивач - ОСОБА_2 прийняла спадщину від спадкодавця - ОСОБА_4 (а.с.27-28 зворот).

Крім неї, інших спадкоємців, які б претендували на майно ні за законом ні за заповітом немає.

Відповідно до витягів із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок відділу у Радехівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 02.04.2019 року, вбачається, що загальна вартість земельних ділянок становить -17511,22 грн (а.с.25-26).

Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними.

Відповідно до ч. 1. ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом).

Відповідно до положень ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини.

Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом встановлення факту спільного проживання та визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування.

У відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Положення ст.ст.81,131 Земельного кодексу України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування.

Приймаючи до уваги вищенаведене, визнання позову відповідачем, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до ст.141 ЦПК України із відповідача в користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати.

Керуючись ст.ст.12,13,81,141,200,2006, 211,258-259,263-265,279 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 , який прийняв спадщину, але не встиг оформити своїх спадкових прав після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 , які належали на праві приватної власності ОСОБА_3 відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ЛВ №011263, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 24 січня 2001 року за № 11931, а саме: земельну ділянку загальною площею 0,6701 гектарів (рілля); земельну ділянку загального площею 0,2196 гектарів (кормові угіддя).

Стягнути з Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області, місцезнаходження в с. Миколаїв, Радехівського району Львівської області, , в користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_9 , проживає в АДРЕСА_1 , судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 (сорок) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання через Радехівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

ГоловуючийСеменишин О. З.

Повний текст судового рішення виготовлено 29 січня 2020 року.