Постанова

Іменем України

27 січня 2020 року

м. Києві

справа № 759/9126/17

провадження № 61-12675св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Сердюка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - Дванадцята Київська державна нотаріальна контора,

розглянувши у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 27 вересня 2017 року у складі судді П`ятничук І. В. та постанову апеляційного суду міста Києва від 23 січня 2018 року у складі колегії суддів: Пікуль А. А., Гаращенка Д. Р., Невідомої Т. О.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та просила суд визнати за нею - ОСОБА_1 право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 .

Позовна заява мотивована тим, 4 ІНФОРМАЦІЯ_1 року після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на наступне майно: 1/3 квартири АДРЕСА_1 ; квартира АДРЕСА_2 . Відповідно до заповіту від 21 листопада 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Манохіною Г. О. (далі - ПН КМНО Манохіна Г. О.), квартиру АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 заповідала своєму онуку ОСОБА_4 . Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є сестрами та спадкоємцями першої черги спадкування щодо майна померлої ОСОБА_3 .

З метою прийняття спадщини ОСОБА_1 звернулася до Дванадцятої державної нотаріальної контори міста Києва. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 02 червня 2017 року, виданою державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Щербиною Я. О., позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність у спадкоємця правовстановлюючих документів. Також нотаріусом було роз`яснено ОСОБА_1 право на звернення до суду для захисту своїх порушених або оспорюваних прав.

Посилаючись на вищевказане, ОСОБА_1 просила суд визнати за нею право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 27 вересня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлої ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Судове рішення мотивоване тим, що спадковим майном померлої ОСОБА_3 , яке не охоплене заповітом, є 1/3 квартири АДРЕСА_1 , а оскільки позивач і відповідач є спадкоємцями щодо вказаного майна померлої ОСОБА_3 першої черги в рівних частинах, то право позивача на 1/6 частину даної квартири є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою апеляційного суду міста Києва від 23 січня 2018 року рішення Святошинського районного суду міста Києва від 27 вересня 2017 року залишено без змін.

Судове рішення мотивоване тим, що у суду першої інстанції були відсутні передбачені процесуальним законом підстави вирішувати питання щодо усунення ОСОБА_1 від права на спадкування за законом відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України, оскільки такі вимоги не були предметом цього судового розгляду.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій повно та всебічно не з`ясували всі обставини справи на підставі доданих доказів, оскільки відповідач не приймала участі при розгляді справи у суді першої інстанції.

Доводи інших учасників справи

Інші учасники справи не скористалися своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу до касаційного суду не направили.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , про що 14 листопада 2015 року складено актовий запис № 17040 та 2 грудня 2015 року відділом реєстрації смерті у м. Києві управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в м. Києві видано свідоцтво про смерть.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_5 її матір`ю вказано ОСОБА_3 .

Відповідно до свідоцтва про шлюб від 27 лютого 1985 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 було зареєстровано шлюб, після реєстрації якого прізвище дружини змінено на ОСОБА_7 .

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_2 її матір`ю вказано ОСОБА_3 .

Судами встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є сестрами та спадкоємцями першої черги спадкування щодо спадкового майна померлої ОСОБА_3 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на наступне майно: 1/3 квартири АДРЕСА_1 ; квартира АДРЕСА_2 .

Відповідно до заповіту від 21 листопада 2011 року, посвідченого ПН КМНО Манохіною Г. О., квартиру АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 заповідала своєму онуку ОСОБА_4 .

З метою прийняття спадщини, ОСОБА_1 звернулася до Дванадцятої державної нотаріальної контори міста Києва, в якій вже була відкрита спадкова справа № 1684/2015 до майна померлої ОСОБА_3 за заявою ОСОБА_2 .

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 02 червня 2017 року, виданою державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Щербиною Я. О., було роз`яснено, що з згідно пунктом 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації проводиться нотаріусом після подання спадкоємцями правовстановлюючих документів, щодо належності цього майна спадкодавцеві, проте з урахуванням відсутності їх у спадкоємця, нотаріусом було відмовлено у вчинені нотаріальної дії, а саме - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

Згідно зі статтею 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від їх прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Зі змісту статті 1261 ЦК України вбачається, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до частини третьої статті 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку суди дійшли обґрунтованого висновку про визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлої ОСОБА_3 , оскільки позивач та відповідач є спадкоємцями першої черги в рівних частинах щодо спадкового майна померлої ОСОБА_3 , яке не охоплюється заповітом.

Доводи касаційної скарги, щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права унаслідок розгляду справи за відсутності відповідача, яка не з`явилась до суду у зв`язку з хворобою, не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_2 про дату, місце та час розгляду справи була повідомлена належним чином, та, у своїх письмових запереченнях на позовну заяву від 26 липня 2017 року, ОСОБА_2 просила суд розглядати справу без її участі у зв`язку зі станом її здоров`я.

Так, про розгляд справи 22 вересня 2017 року ОСОБА_2 повідомлена належним чином, про що свідчить зворотне повідомлення про вручення їй судової повістки 05 вересня 2017 року, завірене штемпелем поштового відділення та підписом начальника відділення поштового зв`язку. Про розгляд справи 27 вересня 2017 року ОСОБА_2 також повідомлена належним чином - під розписку у суді 22 вересня 2017 року.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції мав процесуальні підстави для розгляду справи у відсутність відповідача, повідомленого належним чином про дату, місце та час розгляду справи, від якого надійшла заява про розгляд справи у його відсутність.

Крім того, ОСОБА_2 була присутня в судовому засідання в суді апеляційної інстанції та мала змогу надавати пояснення до апеляційної скарги та користуватися усіма правами, які передбачені чинним процесуальним законодавством під час розгляду справи в апеляційному суді.

Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають, а зводяться до незгоди заявника із висновками судів, а також спростовуються встановленими вище обставинами справи, в основному направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 27 вересня 2017 року та постанову апеляційного суду міста Києва від 23 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:І. М. Фаловська А. І. Грушицький В. В. Сердюк