КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 372/2518/17 Головуючий у 1-й інст. - Кравченко М.В.
Апеляційне провадження 22-ц/824/2308/2020 Доповідач - Рубан С.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2020 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Заришняк Г.М., Мараєва Н.Є.

при секретарі Клець О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 06 вересня 2019 року, ухвалене у складі судді Кравченка М.В. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання майна особистою приватною власністю спадкодавця,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просив визнати земельну ділянку, що розташована у Київській області, Обухівського району, смт. Козин , площею 0,1550 га, кадастровий номер :05:010:0156, вартістю 821 888 грн.; земельну ділянку, що розташована на АДРЕСА_1 , площею 0,1000 га, кадастровий номер :62:485:0012, вартістю 780 000 грн.; житловий будинок, що розташований у АДРЕСА_1 , вартістю 5 000 000 грн, автомобіль марки «Тойота» д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіль «Хюндай» д.н.з. НОМЕР_2 ; рахунок який знаходиться в АТ «Райффайзен Банк Аваль» № НОМЕР_3 (дата відкриття 13.10.2011 року), залишок коштів на якому складає 130 301 грн. 00 коп.; вкладний рахунок ПАТ КБ «Правекс-Банк» № НОМЕР_4 , залишок коштів на якому складає 740 000 грн., на відсотковому рахунку за даним договором НОМЕР_7 в розмірі 6324, 21 грн. особистою приватною власністю ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_5 . До нотаріуса звернулись спадкоємці першої черги, а саме позивач, як син спадкодавця та відповідачі ОСОБА_3 , як дружина спадкодавця та ОСОБА_4 , як донька спадкодавця. Між спадкоємцями існує спір щодо спадкового майна та порядку його поділу, тому позивач змушений звернутись за захистом своїх прав. Вважає, що вищевказане майно є особистою приватною власністю спадкодавця ОСОБА_5 , тому поділ має бути здійснений у рівних частках між спадкоємцями першої черги. Враховуючи, що спадкодавець перебував з 31.01.2007 року по день смерті у зареєстрованому шлюбі, а спірне майно набуте саме в цей період, нотаріус при оформленні права на спадщину вважає вказане майно спільною сумісною власністю подружжя, внаслідок чого його розподіл здійснюється неправильно, оскільки на думку позивача спірне майно придбано та набуто особисто спадкодавцем.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 06 вересня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Посилається на те, що земельна ділянка, що розташована в смт. Козин, Обухівського району, Київської області , площею 0,1550 га придбана на підставі договору купівлі - продажу від 24.10.2007 року за кошти, які належали особисто спадкодавцю, які він отримав у результаті продажу квартири АДРЕСА_4, яка на праві спільної часткової власності належала ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (колишній дружині спадкодавця). Земельна ділянка, що розташована на АДРЕСА_1 , площею 0,1000 га належала спадкодавцеві на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 11.02.2009 року, який виданий відповідно до рішення Київської міської ради від 16.10.2008 року, з якого вбачається, що вказана земельна ділянка була передана ОСОБА_5 безоплатно в порядку приватизації. Відповідно до ст.61 СК України, яка встановлює режим спільної власності на майно набуте під час шлюбу, не передбачено поширення режиму спільної сумісної власності подружжя на земельні ділянки, приватизовані одним з подружжя. Суд не взяв до уваги положення ст.57 СК України, відповідно до якої земельні ділянки, набуті у власність у порядку приватизації, є особистою приватною власністю дружини, чоловіка, незважаючи на факт набуття такого права під час шлюбу. Будинок, що розташований у АДРЕСА_1 був побудований за рахунок коштів дочки спадкодавця ОСОБА_4 , саме вона була замовником будівництва вказаного будинку, що підтверджується договором підряду на будівництво житлового будинку від 01.10.2010 року. Крім того, судом залишено без уваги та не надано жодного обгрунтованого правового висновку щодо позовних вимог щодо визнання особистою приватною власністю спадкодавця грошових коштів, які знаходяться на рахунках в АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ КБ «Правекс - Банк».

Представник відповідача ОСОБА_3 подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечив проти задоволення апеляційної скарги. Посилається на те, що суд вірно встановив та підтверджується матеріалами справи, обставини набуття спільного спірного майна саме подружжям і те, що спадкове майно ОСОБА_5 є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, позивач не довів обставини, на які він посилався як на підставу позову враховуючи, що позов фактично має на меті захист інтересів померлого батька позивача на визначення обсягу частки у спільному майні подружжя. Спірна земельна ділянка, що розташована у Київській області, Обухівський район, смт. Козин, яку позивач вважає особистою власністю ОСОБА_5 була придбана на його ім`я за договром купівлі- продажу від 24.10.2007 року у період його шлюбу з ОСОБА_3 . Відповідно до п. 21 цього договору земельна ділянка придбавалась за згодою дружини ОСОБА_3 . Стосовно спірного житлового будинку розташованого у Київській області, Обухівський район, смт. Козин представник ОСОБА_3 зазначив, що позивач у позові не послався, а сторонами не було подано доказів щодо наявності обставин, які б вказували на те, що спадкодавець ОСОБА_5 за життя будь - яким чином оспорював правовий статус спірного майна як спільного сумісного майна подружжя, заявляв про особисту приватну власність щодо цього майна. Щодо автомобіля марки «Хюндай», д.н. НОМЕР_2 , який був придбаний на ім`я ОСОБА_5 12.01.2011 року та грошових коштів, які зберігались на рахунках, відкритих на його ім`я, представник відповідача послався на те, що все це відповідач заробила разом з чоловіком. ОСОБА_3 працювала завідуючою кардіологічним відділенням клінічної лікарні «Феофанія», чоловік працював суддею Верховного Суду України, а потім вийшов на пенсію. Все, що вони заробляли вкладалось у спільний бюджет, тому вказаний автомобіль та грошові кошти заробили за час їхнього подружнього життя.

Представник відповідача ОСОБА_4 подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив задовольнити апеляційну скаргу, рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. Посилається на те, що п.3 ч.1 ст.57 СК України визначає, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Про наявність таких коштів у ОСОБА_5 свідчать докази, які є в матеріалах справи, та пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , а відповідач ОСОБА_3 не заперечувала цього факту. Крім того, ОСОБА_3 не надала суду доказів про використання її особистих коштів у придбанні спірного майна. При ухваленні рішення суд не звернув увагу на положення п.5 ч.1 ст. 57 СК України, внаслідок чого земельна ділянка, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка була приватною власністю спадкодавця незаконно стала об`єктом спільної сумісної власності. Зазначає, що договір підряду на будівництво житлового будинку в АДРЕСА_1 був укладений між ОСОБА_4 з ТОВ «Холдингова компанія «Євробудінвест» 01.02.2008 року, згідно якого будівельні роботи виконувалися будівельниками протягом 2008-2009 років. На прохання ОСОБА_5 ОСОБА_4 , приймала участь у будівництві шляхом укладення вказаної угоди та її виконання як сторони замовника. Грошові розрахунки з будівельною компанією проводилися за кошти спадкодавця ОСОБА_5 , що також підтверджується показами свідка ОСОБА_7 та не спростовується показами ОСОБА_3 . Оскільки з часу будівництва пройшло 10 років і всі будівельні документи зберігалися у спадкодавця, ОСОБА_4 надати суду інші докази щодо її участі та інших обставин у будівництві, крім копії договору підряду від 01.02.2008 року не мала змоги.

В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу з підстав викладених у апеляційній скарзі.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник заперечили проти задоволення апеляційної скарги посилаючись на обставини викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

Представник відповідача ОСОБА_4 підтримав апеляційну скаргу посилаючись на обставини викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

Інші учасники процесу в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явились у судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що в період зареєстрованого шлюбу, з 2007 року за спільні кошти подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_3 придбали спірне майно: земельну ділянку розташовану у Київській області, Обухівського району, смт. Козин, площею 0,1550 га, кадастровий номер :05:010:0156, земельну ділянку, що розташована на АДРЕСА_1 , площею 0,1000 га, кадастровий номер :62:485:0012; житловий будинок, що розташований у АДРЕСА_1 ; автомобіль марки «Тойота» державний номерний знак НОМЕР_1 ; автомобіль марки «Хюндай» державний номерний знак НОМЕР_2 ; рахунок який знаходиться в АТ «Райффайзен Банк Аваль» № НОМЕР_3 із залишком на рахунку 130 301, 00 грн.; вкладений рахунок ПАТ КБ «Правекс-Банк» № НОМЕР_4 , залишок коштів на якому складає 740 000, 00 грн., на відсотковому рахунку за даним договором НОМЕР_7 в розмірі 6324, 21 грн.

Судомвстановлено, що земельна ділянка, яка розташована у Київській області, Обухівського району, смт . Козин, площею 0,15550 га була придбана, зокрема, за рахунок коштів отриманих від продажу належної ОСОБА_5 на праві власності квартири АДРЕСА_4 , будинок на вказаній земельній ділянці побудований за рахунок коштів відповідача ОСОБА_4 , що виступила замовником будівництва, відповідно до договору підряду на будівництво житлового будинку від 01.02.2008 року. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_5 , що належала відповідачці ОСОБА_3 , яку вона відчужила третій особі та виручені кошти від продажу були вкладені у будівництво будинку в АДРЕСА_1 , в якому і проживає на даний час ОСОБА_4 .

Позивач не послався у позові, а сторонами не було подано до суду доказів щодо наявності обставин, які б вказували на те, що спадкодавець ОСОБА_5 за життя будь-яким чином оспорював правовий статус спірного у цій справі майна як спільного сумісного майна подружжя, заявляв про особисту приватну власність щодо цього майна, тому суд дійшов висновку про відсутність підстав вважати наявність спору про право між спадкодавцем (за його життя) та його дружиною.

Обгрунтовуючи свої вимоги позивач посилається на те, що позов фактично має на меті захист інтересів його померлого батька на визначення обсягу частки у спільному майні подружжя, а тому це безпосередньо не порушує особисті права чи законні інтереси позивача. При прийнятті спадщини позивач вправі її прийняти лише в межах тих прав та обов`язків, що належали спадкодавцеві ОСОБА_5 на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відомостей про те, що визначені позовом відповідачі за життя спадкодавця порушували його права, зокрема право власності на спірне майно, що спадкодавець вживав заходи для захисту такого порушеного права суду не повідомлено, тому суд дійшов висновку, що спірне майно не входить до складу спадщини в правовому статусі особистої приватної власності ОСОБА_5 , а може бути поділене між спадкоємцями після визначення частки спадкодавця у спільному сумісному майні подружжя.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та не приймає до уваги доводи апеляційної скарги виходячи з наступного.

Виходячи з положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (стаття 264 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №968932 належить земельна ділянка площею 0,1550 га за адресою: Київська область, Обухівський район, смт. Козин, що придбана на підставі договору купівлі-продажу від 24.10.2007 року №10804.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 20.11.2006 року у рівних долях на праві спільної часткової власності належала квартира АДРЕСА_4 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , яку в подальшому відповідно договору купівлі-продажу від 22.05.2007 року відчужили ОСОБА_8 .

ОСОБА_5 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №006930 належала земельна ділянка площею 0,1000 га за адресою: АДРЕСА_1 , що придбана відповідно до рішення Київської міської ради від 16.10.2008 року №538/538.

Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно підтверджується власність ОСОБА_5 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 , на підставі Рішення виконкому Козинської селищної ради від 14.09.2010 року, яким вирішено узаконити самовільно побудований А - житловий будинок, Б - гараж, В-баня. Загальна площа будинку становить 163,5 кв.м., житлова площа будинку становить 31,9 кв.м. Житловий будинок та споруди знаходяться на власній земельній ділянці площею 0,1550 за адресою: АДРЕСА_1 та оформлено право власності на житловий будинок на ОСОБА_5 .

Позивач ОСОБА_1 є сином, а відповідачка ОСОБА_4 є дочкою ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народженнятавизнається сторонами.

ОСОБА_5 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі з 31 січня 2007 року до дня смерті ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції м. Києва, серії НОМЕР_5 .

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить свідоцтво про смерть відділу державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві 27.01.2017 року.

За життя заповіту на спадкове майно ОСОБА_5 не залишив.

Його діти: позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_4 , а також відповідач - дружина спадкодавця ОСОБА_3 , відповідно до положень ч. 1 ст. 1261 ЦК України є спадкоємцями першої черги за законом, які своєчасно, шляхом подачі заяви про прийняття спадщини, звернулися до приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Я.В.

Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №46575801 від 28.01.2017 року приватним нотаріусом Головкіною Я.В. заведено спадкову справу №2/2017 відносно спадкодавця ОСОБА_5 .

Постановою приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Головкіної Я.В. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку зі зверненням спадкоємця першої черги за законом ОСОБА_1 з позовною заявою до суду про визнання особистою приватною власністю майна спадкодавця та у зв`язку з надходження заяви спадкоємців ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про невидачу свідоцтва про право на спадщину до майна їх померлого батька ОСОБА_5 .

Згідно листа №31/10-5304 виданого Регіональним сервісним центром МВС в Київській області вбачається, що автомобіль «HYUNDAI SANTA FE» VIN- НОМЕР_6 номерний знак НОМЕР_2 , 12.01.2011 року був зареєстрований за ОСОБА_5 та з часу реєстрації на нового власника не перереєстровувався, а за ОСОБА_3 в період часу з 2007 року по 2017 рік транспортні засоби не реєструвались.

Правовстановлюючих документів на інше спірне майно сторонами не подавалось, тому суд дійшов висновку про відсутність підстав вважати встановленим факт належності такого майна на праві власності спадкодавцеві ОСОБА_5 .

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно ч. 1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ч.1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Доводи позивача щодо спірного майна, що належало померлому ОСОБА_5 на праві особистої приватної власності, суд вірно вважав такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного на час виникнення правовідносин і на цей час законодавства, позивач звернувся до суду із позовом не у своїх інтересах, враховуючи презумпцію права спільної сумісної власності майна придбаного у період шлюбу та обраний ним спосіб захисту.

Судом встановлено, що в період зареєстрованого шлюбу, з 2007 року за спільні кошти подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_3 придбали спірне майно: земельну ділянку розташовану у Київській області, Обухівського району, смт. Козин, площею 0,1550 га, кадастровий номер :05:010:0156, земельну ділянку, що розташована на АДРЕСА_1 , площею 0,1000 га, кадастровий номер :62:485:0012; житловий будинок, що розташований у АДРЕСА_3 ; автомобіль марки «Тойота» державний номерний знак НОМЕР_1 ; автомобіль марки «Хюндай» державний номерний знак НОМЕР_2 ; рахунок який знаходиться в АТ «Райффайзен Банк Аваль» № НОМЕР_3 із залишком на рахунку 130 301, 00 грн.; вкладений рахунок ПАТ КБ «Правекс-Банк» № НОМЕР_4 , залишок коштів на якому складає 740 000, 00 грн., на відсотковому рахунку за даним договором НОМЕР_7 в розмірі 6324, 21 грн.

Судом вірновстановлено, підтверджується матеріалами справи та показами свідка ОСОБА_7 , що земельна ділянка, яка розташована у Київській області , АДРЕСА_3 . Козин, площею 0,15550 га була придбана, зокрема, за рахунок коштів отриманих від продажу належної ОСОБА_5 на праві власності квартири АДРЕСА_4 , будинок на вказаній земельній ділянці побудований за рахунок коштів відповідача ОСОБА_4 , що виступила замовником будівництва, відповідно до договору підряду на будівництво житлового будинку від 01.02.2008 року. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_5 , що належала відповідачці ОСОБА_3 , яку вона відчужила третій особі та виручені кошти від продажу були вкладені у будівництво будинку в АДРЕСА_1 , в якому і проживає на даний час ОСОБА_4 .

На підтвердження заперечень ОСОБА_3 проти позову свідчать сукупність зібраних доказів, з яких вбачається, що спірне майно придбане в період шлюбу, за рахунок різних джерел фінансування, які не виходять за межі спільних коштів подружжя, тому спірне майно набуте подружжям спільно і має правовий статус спільного сумісного майна подружжя.

Сторонами не оспорюється, а правовстановлюючими документами підтверджується набуття спірного майна саме в період шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_3 .

Пунктом 21 нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу земельної ділянки від 24.10.2007 року передбачено, що покупець ОСОБА_5 діє за згодою своєї дружини ОСОБА_3 , викладена на заяві справжність підпису також нотаріально посвідчена. Вказане свідчить про те, що за життя ОСОБА_5 був обізнаний із тим, що набуте нерухоме майно придбане за спільні кошти подружжя, покупки здійсненів інтересах сім`ї, а набуте майно має правовий статус спільного сумісного майна подружжя. Враховуючи посилання сторін на те, що спадкодавець мав юридичну освіту, був визнаним фахівцем у галузі права, суд дійшов правильного висновку, що будучи достатньо обізнаним із приписами чинного законодавства, яке регулює правовий статус майна подружжя, підписавшись у нотаріально посвідченому договорі із вказаними вище відомостями, ОСОБА_5 вчинив дії, які можливо оцінити як такі, що свідчать про визнання ним факту належності спірного спадкового майна до спільного сумісного майна подружжя.

Згідно ч.4 ст. 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Частка в спільній сумісній власності того з подружжя, хто пережив спадкодавця, не входить до складу спадщини і не включається до спадкового майна після смерті іншого з подружжя.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.1,2 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за усною угодою між собою, якщо це стосується рухомого майна, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них.

Позивач не послався у позові, а сторонами не було подано суду доказів щодо наявності обставин, які б вказували на те, що спадкодавець ОСОБА_5 за життя будь-яким чином оспорював правовий статус спірного майна як спільного сумісного майна подружжя, заявляв про особисту приватну власність щодо цього майна, тому суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав вважати наявність спору про право між спадкодавцем (за його життя) та його дружиною.

Доводи про участь відповідача ОСОБА_4 у фінансуванні здійснення будівництва спірного домоволодіння суд вірно не прийняв до уваги, оскільки ОСОБА_4 позовних вимог у цій справі не пред`являла, вказані доводи виходять за межі заявлених позовних вимог, крім того, належних і допустимих доказів на підтвердження таких доводів суду не було надано.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов правильного висновку, що спірне спадкове майно ОСОБА_5 є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Обгрунтовуючи свої вимоги позивач посилається на те, що позов фактично має на меті захист інтересів його померлого батька на визначення обсягу частки у спільному майні подружжя, а тому це безпосередньо не порушує особисті права чи законні інтереси позивача. При прийнятті спадщини позивач вправі її прийняти лише в межах тих прав та обов`язків, що належали спадкодавцеві ОСОБА_5 на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Доказів відповідно до приписів статей 77-78 ЦПК України про те, що визначені позовом відповідачі за життя спадкодавця порушували його права, зокрема право власності на спірне майно, що спадкодавець вживав заходи для захисту свого порушеного права тощо, суду під час судового розгляду не надано, тому суд дійшов обґрунтованого висновку, що спірне майно не входить до складу спадщини в правовому статусі особистої приватної власності ОСОБА_5 , а може бути поділене між спадкоємцями після визначення частки спадкодавця у спільному сумісному майні подружжя. Крім того, позивачем не доведено доказами, що саме визначені позовом відповідачі порушують його особисті права чи законні інтереси, зокрема в частині спадкоємства.

Судом вірно неприйнято до уваги визнання позову відповідачем ОСОБА_4 , оскільки це порушує права та законні інтереси іншого відповідача ОСОБА_3 як дружини спадкодавця і спадкоємця за законом першої черги. Крім того, це додатково підтверджує висновок суду про відсутність такого спору між позивачем та визначеним ним відповідачем, який би підлягав вирішенню в судовому порядку.

Враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову не знайшли свого підтвердження, суд дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги, що земельна ділянка розташована в смт. Козин, Обухівського району Київської області є особистою приватною власністю спадкодавця ОСОБА_5 , оскільки придбана за особисті кошти спадкодавця, які він отримав у результаті продажу квартири АДРЕСА_4, яка належала йому на праві спільної часткової власності, колегія суддів не приймає до уваги.

Судом встановлено, що вказана земельна ділянка придбана на ім'я ОСОБА_5 за договором купівлі - продажу від 24.10.2007 року у період його перебування у шлюбі з ОСОБА_3 .

Крім того, відповідно до п.21 договору купівлі - продажу земельної ділянки покупець ОСОБА_5 діє за згодою своєї дружини ОСОБА_3 .

Таким чином, підписавшись у нотаріально посвідченому договорі із вищевказаними відомостями ОСОБА_5 вчинив дії, які свідчать про визнання ним факту належності спірного спадкового майна до спільної сумісної власності подружжя.

Доводи скаржника про те, що земельна ділянка розташована по АДРЕСА_1 передана ОСОБА_5 в порядку приватизації та відповідно до ст.57 СК України є його особистою приватною власністю, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки режим приватизації вказаної ділянки вирішується нотаріусом під час оформлення та видачі спадкоємцям свідоцтва про право власності на спадкове майно.

Апеляційним судом встановлено, що на час розгляду справи нотаріус свідоцтва про право власності на спадкове майно спадкоємцям ОСОБА_5 не оформляв та не видавав.

Твердження скаржника, що житловий будинок розташований у АДРЕСА_3 належить на праві особистої вланості ОСОБА_5 . колегія суддів не приймає до уваги, враховуючи, що доказів відповідно до приписів статей 77-78 ЦПК України на підтвердження наявності обставин, які б вказували на те, що спадкодавець ОСОБА_5 за життя будь - яким чином оспорював правовий статус вказаного спірного будинку, як спільного сумісного майна подружжя або заявляв про особисту приватну власність цього майна, позивачем суду не надано та матеріали справи не містять.

Крім того, ОСОБА_3 в апеляційному суді пояснила, що за договором купівлі - продажу від 14.11.2007 року, нотаріально посвідченого приватним нотаріусом КМНО Мироник О.В., реєстровий номер 6659, вона відчужила належну їй на праві особистої власності квартиру за 997 375,00 грн., що на той час складало еквівалент 200 000,00 дол. США, і ці кошти були витрачені подружжям на будівництво будинку АДРЕСА_3 .

Доводи апеляційної скарги, що житловий будинок розташований у АДРЕСА_3 побудований за рахунок коштів ОСОБА_4 , колегія суддів не приймає до уваги, оскільки з відповідними позовними вимогами до суду у даній справі ОСОБА_4 не зверталася, доводи скаржника виходять за межі заявлених у справі позовних вимог та не підтверджені належними доказами відповідно до приписів статей 77-78 ЦПК України.

В судовому засіданні в апеляційному суді представник ОСОБА_4 пояснив, що вказаний будинок було зареєстровано на померлого ОСОБА_5 у 2010 році, його донька ОСОБА_4 право власності ОСОБА_5 на будинок не оспорювала, на даний час позову про визнання права власності на спірний будинок за ОСОБА_4 не має.

Щодо автомобіля марки «Хюндай», д.н.з. НОМЕР_2 , який був придбаний 12.01.2011 року на ім`я ОСОБА_5 та грошових коштів, які зберігались на рахунку в АТ «Райффайзен Банк Аваль» у сумі 130 301,00 грн. та вкладного рахунку в ПАТ КБ «Правекс - Банк» у сумі 740 000,00 грн., відкритих на ім`я ОСОБА_5 , ОСОБА_3 в судовому засіданні в апеляційному суді пояснила, що все це майно вони заробили разом з чоловіком перебуваючи у шлюбі. Пояснила, що вона працювала завідуючою кардіологічним відділенням клінічної лікарні «Феофанія», чоловік працював суддею Верховного Суду України, а потім вийшов на пенсію. Все що було зароблено подружжям вкладалось у спільний бюджет, тож автомобіль «Хюндай» та грошові кошти вона заробила разом з чоловіком за час їхнього спільного подружнього життя.

Крім того, ОСОБА_3 в апеляційному суді вказала, що автомобіль «Тойота» був придбаний її донькою та зареєстрований на доньку у 2006 році, тобто до укладення шлюбу з ОСОБА_5 . Деякий час вказаний автомобіль перебував у користуванні ОСОБА_3 , а пізніше її донька продала автомобіль.

Враховуючи, що спірне майно, право власності на яке було зареєстровано за спадкодавцем ОСОБА_5 було придбано ним у період шлюбу з ОСОБА_3 за їхні спільні кошти, ОСОБА_5 за життя не оспорював, що це майно є спільною сумісною власністю подружжя, а доказів відповідно до приписів статей 77-78 ЦПК України на спростування встановлених судом обставин справи позивачем суду не надано, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 06 вересня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 30 січня 2020 року.

Головуючий Рубан С.М.

Судді Заришняк Г.М.

Мараєва Н.Є.