ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 грудня 2020 року м. Київ

справа № 757/29728/17

провадження № 22-ц/824/9157/2020

Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Іванової І.В.

суддів - Сліпченка О.І., Сушко Л.П.

при секретарі - Ярмак О.В.

сторони :

позивач - суб`єкт підприємницької діяльності фізична особа - підприємець ОСОБА_1

відповідачі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2019 року у справі за позовом суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_4 , приватний нотаріус Ковальчук Сергій Павлович про визнання недійсними договорів дарування,

встановив:

У травні 2017 року СПД фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи - ОСОБА_4 , приватний нотаріус Ковальчук С.П., про визнання недійсними договорів дарування.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції, представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Грушко О.О. подав клопотання про залишення позову без розгляду з тих підстав, що в провадженні Печерського районного суду міста Києва перебуває справа № 757/63968/16-ц за позовом суб`єкта підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_2 , приватний нотаріус Ковальчук Сергій Павлович про визнання договорів дарування недійсними та стягнення частини боргу.

За твердженням заявника, у провадженні суду перебувають дві цивільні справи, які є тотожними між собою, а саме: між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2019 року клопотання представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Грушко О.О. задоволено частково.

Позовну заяву в частині вимог до ОСОБА_3 залишено без розгляду.

В задоволенні решти вимог клопотання відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач СПД ФОП ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду через порушення норм процесуального права, а справу передати до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що суд безпідставно застосував п. 4 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, оскільки у справах різні предмети та підстави позову. Так, у даній справі він звернувся із позовом про визнання недійсними договорів дарування, тоді як у справі № 757/63968/16-ц з позовом про переведення права власності нерухомого майна.

Денисенко зауважує, що згадану ОСОБА_3 заяву про уточнення позовних вимог у справі № 757/63968/16-ц суд не прийняв до провадження, відповідної ухвали постановлено не було.

Вважає, що оспорювані договори дарування у даній справі є двосторонніми, укладеними між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , і відповідно ці особи є належними відповідачами.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_3 посилається на те, що доводи апеляційної скарги позивача є лише його припущення про бажаний результат розгляду та руху справи та власне бачення вимог законодавства України, а тому вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

В суді апеляційної інстанції представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Грушко О.О. заперечував проти апеляційної скарги з підстав викладених у відзиві.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Буряк І.М. також заперечувала проти апеляційної скарги з підстав викладених у відзиві ОСОБА_3 .

Представник третьої особи ОСОБА_4 - адвокат Петренко С.В. не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги з підстав її обґрунтованості.

Третя особа приватний нотаріус Ковальчук С.П., належним чином повідомлений про час розгляду справи, до суду не з`явився, причин неявки не повідомив, заяви про відкладення розгляду не подавав, що відповідно до ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали судді першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких міркувань.

За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам законності та обґрунтованості.

Залишаючи позов в частині вимог до ОСОБА_3 без розгляду відповідно до пункту 4 частини першої статті 257 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, в провадженні суду перебуває справа №757/63968/16-ц за позовом суб`єкта підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_2 , приватний нотаріус Ковальчук Сергій Павлович про визнання договорів дарування недійсними та стягнення частини боргу.

Разом з тим, зазначений висновок суду колегія суддів вважає помилковим з огляду на наступне.

Вичерпний перелік підстав залишення заяви без розгляду наведений у статті 257 ЦПК України.

Так, відповідно до пункту 4 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет із тих самих підстав.

Відповідно до наведеної норми повинні збігатися сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. (правові висновки Верховного Суду України в постанові від 21 жовтня 2015 року у справі №6-1133цс15 та у постанові від 11 листопада 2015 року у справі № 6-342цс15).

Із матеріалів справи вбачається, що ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25 вересня 2017 року було відкрито провадження у даній справі за позовом СПД ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_4 , приватний нотаріус Ковальчук Сергій Павлович про визнання недійсними договорів дарування. (т.1 а.с.193).

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03 грудня 2018 року підготовче провадження було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті (т.2 а.с.133).

03 жовтня 2019 року, під час розгляду справи по суті позовних вимог в суді першої інстанції, представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Грушко О.О. подав клопотання про залишення позову без розгляду з тих підстав, що в провадженні Печерського районного суду міста Києва перебуває справа № 757/63968/16-ц за позовом суб`єкта підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_2 , приватний нотаріус Ковальчук Сергій Павлович про визнання договорів дарування недійсними та стягнення частини боргу, про що надав копію ухвали Печерського районного суду м. Києва від 11 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення частини боргу та копію заяви про уточнення позовних вимог від 03.05.2018 року (т.3 а.с.27-40).

Дійшовши висновку про наявність підстав для залишення позову у даній справі в частині позовних вимог до ОСОБА_3 на підставі пункту 4 частини першої статті 257 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що в провадженні суду перебуває справа №757/63968/16-ц за позовом суб`єкта підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_2 , приватний нотаріус Ковальчук Сергій Павлович про визнання договорів дарування недійсними та стягнення частини боргу.

Крім того, пункт 4 частини першої статті 257 ЦПК України, слід застосовувати у взаємозв`язку із положеннями частини другої статті 200 ЦПК України, тобто за результатами підготовчого судового засідання.

Проте, суд цих вимог не дотримався, не звернув уваги на склад учасників цивільного процессу, які не збігаються у справах, не перевірив прийняття до розгляду судом у іншій справі зазначених заявником уточнених позовних вимог.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України "Про доступ до судових рішень" суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Із Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що на час прийняття оскаржуваної ухвали, відкрито провадження у справі №757/63968/16 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення частини боргу ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 13 липня 2018 року та призначено підготовче засідання.

Отже, в даному випадку у справах не збігаються ні склад учасників цивільного процесу, ні матеріально-правові вимоги, що у свою чергу унеможливлює залишення позовних вимог без розгляду.

Враховуючи викладене, висновки суду першої інстанції не ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах процесуального закону, порушують право позивача назвернення до суду, передбачене ст.55 Конституції України, яке в тому числі є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, про що неодноразово вказував у своїх рішенням Європейський суд з прав людини.

Суд наведених обставин не врахував і постановив помилкову ухвалу.

Згідно ст.379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, яке призвело до постановлення помилкової ухвали.

З викладених вище підстав колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала підлягає до скасування у зв`язку із порушенням норм процесуального права, яке призвело до постановлення помилкової ухвали, а справа направляється для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 381 ЦПК України, Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

постановив:

Апеляційну скаргу суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2019 року в частині залишення без розгляду позовної заяви суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 в частині вимог до відповідача ОСОБА_3 - скасувати і направити справу в цій частині для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В решті ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: