Дата документу 18.12.2020 Справа № 554/7738/19
Провадження № 2/554/666/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2020 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді - Материнко М.О.

за участю секретаря судового засідання - Бритвіної Є.М.,

представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Полтавського кооперативного коледжу Полтавської облспоживспілки про стягнення недорахованої заробітної плати

УСТАНОВИВ:

27.08.2019 позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, відповідно до якого прохала суд стягнути з Полтавського кооперативного коледжу Полтавської облспоживспілки на свою користь суму не виплаченої заробітної плати у розмірі 23 335,68 грн., з яких: невиплачену заробітну плату за виконане педагогічне навантаження у сумі 16 416,64 грн., невиплачену надбавку за вислугу років у розмірі 3 283,32 грн.; невиплачену суму відпускних у розмірі 3 253,31 грн.; невиплачену суму лікарняних у розмірі 382,41 грн. за вирахуванням з цих сум передбачених законодавством податків та зборів з доходів з фізичних осіб.

В обґрунтування позовних вимог позивачем ОСОБА_1 зазначено з 03.09.2012 по 31.08.2018 вона перебувала з відповідачем у трудових відносинах, а саме, працювала на посаді викладача митних дисциплін, що входить до переліку посад педагогічних працівників, затвердженого постановою КМУ від 14 червня 2000 року №963. З 12.04.2013 їй, як педагогічному працівнику, присвоєна кваліфікаційна категорія «Спеціаліст вищої категорії». Наказом відповідача від 01.10.2015 №100-К їй встановлено доплату за науковий ступінь кандидата педагогічних наук у розмірі 15% посадового окладу. Наказом відповідача від 16.05.2016 № 21-К їй присвоєне педагогічне звання «Викладач-методист» з доплатою 15% посадового окладу згідно додатку №1 до постанови КМУ від 20 квітня 2007 року №643. Позивач зазначила, що протягом спірного періоду з 01.12.2016 по 31.08.2018 її педагогічний стаж перевищував 10 років (станом на 01.09.2017 становив 17 років та 9 місяців) і це безпосередньо впливає на розмір надбавки за вислугу років. Так, відповідно до частини 4 статті 61 Закону України «Про освіту» педагогічним працівникам за вислугу понад 10 років встановлюється щомісячна надбавка у розмірі 20% посадового окладу. 31.08.2018 була звільнена за власним бажанням на підставі ст. 44 КЗпП України. При цьому, зазначає, що причиною звільнення за вланим бажанням стало порушення роботодавцем порядку обчислення і виплати заробітної плати, що зафіксовано під час перевірки Управлінням Держпраці у Полтавській області. Позивач вважає, що розмір посадових окладів, встановлених доплат і надбавок педагогічним та науково-педагогічним працівникам закладів освіти недержавної форми власності, до яких відноситься відповідач, не може бути нижчим, ніж такі самі виплати та гарантії, визначені державою для працівників відповідних державних та комунальних закладів освіти. Позивач вважає, що з 01.12.2016 відповідач у меншому розмірі розраховував її посадовий оклад та погодинну ставку, які використані для нарахування заробітної плати, що, як наслідок, призвело до неповного нарахування та виплати заробітної плати та недоплати коштів за виконане педагогічне навантаження, надбавку за вислугу років, відпускні та лікарняні. Позивач вважає, що 01.12.2016 її посадовий оклад та погодинна ставка (для розрахунку заробітної плати) мали бути збільшені з причини внесення змін до діючих нормативних актів з оплати праці України, а саме згідно наказу Міністерства освіти і науки України від 14.12.2016 №1518 «Про внесення змін до наказу Міністерства освіти і науки України від 26.09.2005 № 557», але відповідач з 01.12.2016 її посадовий оклад та погодинну ставку не перерахував (не збільшив), умови Колективного договору не змінив, що призвело до зменшення розміру її заробітної плати у спірний період з 01.12.2016 по день звільнення - 31.08.2018, та, як наслідок, недоплату суми коштів за виконане педагогічне навантаження, надбавку за вислугу років, відпускні та лікарняні. Позивач вважає доведеним факт порушення відповідача норм трудового законодавства з огляду на Акт проведеного Управлінням Держпраці у Полтавській області інспекційного відвідування відповідача та винесеного Припису про усунення виявлених порушень, зокрема, зобов`язано в.о. директора усунути порушення вимог наказу МОН від 26 вересня 2005 року №557 (пункт 10 Припису). Крім того, 19 серпня 2018 року за дане порушення трудового законодавства на відповідача накладений штраф, який ним добровільно сплачено, але виявлені порушення щодо невірно встановленого розміру посадового окладу відповідач не усунув, належні кошти заробітної плати не виплатив, що зафіксовано Актом повторного інспекційного відвідування.

Ухвалою суду від 02.09.2019 відкрито загальне позовне провадження з викликом всіх учасників справи.

26.09.2019 до суду від відповідача в особі уповноваженого представника надійшов відзив на позов, відповідно до якого відповідач прохав відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. В обґрунтування заперечень зазначено, що Полтавський кооперативний коледж Полтавської облспоживспілки є приватним закладом, який не фінансується з бюджету, оплата праці його працівників не здійснюється за рахунок бюджетної сфери, а здійснюється на підставі умов контракту, укладеного між працівниками та учбовим закладом. Тарифна система оплати праці врегульована Колективним договором Полтавського кооперативного коледжу Полтавської облспоживспілки (зі змінами та доповненнями на 2015-2017 роки), який пройшов повідомну реєстрацію та зареєстрований Управлінням соціального розвитку Виконавчого комітету Полтавської міської ради (реєстровий номер 224 від 01 грудня 2016 року), з дотриманням норм і гарантій, передбачених трудовим законодавством. Вказаним Колективним договором дотримано всіх гарантій працівника, передбачених ст. 16 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», відповідно до якої держава гарантує забезпечення основних потреб громадян на рівні встановлених законом державних соціальних стандартів і нормативів; до числа основних державних соціальних гарантій входять: 1) мінімальний розмір заробітної плати; 2) мінімальний розмір пенсії за віком; 3) неоподатковуваний мінімум доходів громадян; 4) розміри державної соціальної допомоги та інших соціальних виплат. Основні державні соціальні гарантії, які є основним джерелом існування, не можуть бути нижчими від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Відповідачем також зазначено, що відповідно до відомостей про оплату праці, що містяться у розрахункових листках Полтавського кооперативного коледжу щодо ОСОБА_1 , остання отримувала заробітну плату у строки та в розмірах, що передбачені законодавством, зокрема, позивачу нараховувались посадовий оклад, вислуга років, надбавка за педагогічне навантаження, а також виплачувались відповідачем передбачені законодавством нарахування та доплати за звання кандидат наук, матеріальні допомоги, премії, відпускні та лікарняні відповідно до обсягу відпрацьованого часу з врахуванням розміру посадового окладу за відповідний період. Інструкція «Про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти», затверджена наказом Міністерства освіти України № 102 від 15.04.1993, з 01.03.2001 застосовується в частині, що не суперечить умовам оплати праці, визначеним постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2001 №134 «Про впорядкування умов оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери», та розмірам посадових окладів (ставок заробітної плати). Вказана постанова втратила чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України від №790 від 22.08.2005. Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2002 №1298 «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери» затверджено єдину тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери та регламентовано порядок застосування її положень до чітко визначеного кола суб`єктів, на яких поширюється її дія, а саме виключно до педагогічних працівників установ, закладів та організацій бюджетної сфери, до яких не відноситься відповідач. Пунктом 2.23 Колективного договору Полтавського кооперативного коледжу передбачено, що ст. 33, 34 Закону України «Про оплату праці» виконується в частині здійснення індексації заробітної плати при наявності коштів. Тобто, відповідач визнає у власному колективному договорі право працівників на отримання такого роду соціальних стандартів, але, оскільки Полтавський кооперативний коледж діє виключно на госпрозрахунковій основі, пов`язує відповідні виплати з наявністю коштів. Крім того, у матеріалах справи відсутні докази того, що позивач за період 2016-2018 роки зверталася до керівника Полтавського кооперативного коледжу з приводу наявності заборгованості з виплати заробітної плати у зазначеному розмірі.

30.09.2019 надійшла відповідь позивача на відзив, у якій позивач вказувала, що за відсутності заперечень з боку відповідача та контррозрахунку, відповідачем не спростовано фактів, викладених у позові. Вважає, що розрахунок її посадового окладу у спірний період з використанням погодинної ставки відповідно до Колективного договору відповідача, та незастосування Єдиної тарифної сітки, визначеної КМУ, свідчить про порушення відповідачем законодавства про оплату праці.

Ухвалою суду від 15.10.2019 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача, ОСОБА_2 , позовні вимоги підтримав у повному обсязі, прохав суд позов задовольнити. Заявлене у судовому засіданні представником позивача клопотання про витребування доказів у справі залишено судом протокольно без задоволення, як таке що подане з пропуском процесуального строку, передбаченого ч. 1 ст. 84 ЦПК України.

Представник відповідача, у судове засідання 09.12.2020 не з`явився, у заяві від 19.10.2020 прохав суд розглянути справу за його відсутності та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Суд, враховуючи наявність відзиву на позов, вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові заяви сторін по суті справи, а також матеріали справи, надавши оцінку зібраним у справі доказам в їх сукупності, встановив наступне.

З копії трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 02.09.1981, встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з Полтавським кооперативним коледжем Полтавської облспоживспілки з 03.09.2012 по 31.08.2018; відповідно до наказу директора Полтавського кооперативного коледжу Полтавської облспоживспілки № 76-К від 30.08.2018 ОСОБА_1 звільнена на підставі ст. 44 КЗпП України за власним бажанням.

Відповідно до Статуту Полтавського кооперативного коледжу Полтавської облспоживспілки () коледж є юридичною особою, самостійним суб`єктом в системі вищої освіти України, який здійснює свою діяльність на засадах неприбутковості. Організаційно-правова форма Коледжу: приватна організація (установа, заклад). Коледж є самостійною юридичною особою, створеною і зареєстрованою у встановленому законом порядку, що підтверджується копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно з довідкою Полтавського кооперативного коледжу Полтавської облспоживспілки № 445 від 21.09.2018 ОСОБА_1 працювала на посаді викладача митних дисциплін.

Зазначена посада викладача входить до переліку посад педагогічних працівників, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 14 червня 2000 року № 963 «Про затвердження переліку посад педагогічних та науково-технічних працівників».

Згідно з Витягом з Протоколу № 1 засідання атестаційної комісії Укоопспілки від 12.04.2013 ОСОБА_1 , як педагогічному працівнику, присвоєна кваліфікаційна категорія «спеціаліст вищої категорії».

Наказом Полтавського кооперативного коледжу Полтавської облспоживспілки від 01.10.2015 № 100-К ОСОБА_1 встановлено доплату за науковий ступінь кандидата педагогічних наук у розмірі 15 % посадового окладу, що передбачено частиною 2 статті 59 Закону України «Про вищу освіту».

Наказом Полтавського кооперативного коледжу Полтавської облспоживспілки від 16.05.2016 № 21-К ОСОБА_1 присвоєне педагогічне звання «викладач-методист» з доплатою у розмірі 15 % посадового окладу згідно додатку № 1 до Постанови Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2007 року № 643.

Як вбачається з наказів Полтавського кооперативного коледжу Полтавської облспоживспілки № 55-К від 23.09.2016, № 79-К від 25.09.2017, педагогічний стаж позивача ОСОБА_1 перевищував 10 років, а саме станом на 01.09.2017 становив 17 років та 9 місяців.

Позивач у позовній заяві зазначала, що відповідачем допущено ряд порушень трудового законодавства, зокрема, щодо розрахунку та виплати заробітної плати, які зафіксовано Управлінням Держпраці у Полтавській області.

Судом встановлено, що з 15 серпня 2018 року по 29 серпня 2018 було Управлінням Держпраці у Полтавській області було проведено інспекційні відвідування Полтавського кооперативного коледжу Полтавської облспоживспілки з приводу дотримання трудового законодавства з оплати праці.

За наслідками проведених перевірок Полтавського кооперативного коледжу Полтавської облспоживспілки установлено, що було порушено вимоги законодавства про працю, про що складено відповідні акти від 29 серпня 2018 року, 27 вересня 2018 року та від 26 жовтня 2018 року, винесено припис про усунення виявлених порушень від 06 вересня 2018 року, а також складено постанову від 19 вересня 2018 року, якою на відповідача накладено штраф за неусунення порушень, що був сплачений останнім добровільно у визначений строк. Зокрема, згідно з пунктом 10 Припису про усунення виявлених порушень №ПЛ1734/169/АВ/П від 06 вересня 2018 року зобов`язано в.о. директора Полтавського кооперативного коледжу Полтавської облспоживспілки усунути порушення вимог наказу МОН від 26 вересня 2005 року №557.

Предметом спору у даній справі є стягнення з відповідача не донарахованої заробітної плати, із застосуванням розмірів посадового окладу позивача (погодинної ставки), що був збільшений відповідно до змін, внесених наказом Міністерства освіти і науки України №557 від 26.09.2005 «Про впорядкування умов оплати праці та затвердження схем тарифних розрядів працівників навчальних закладів, установ освіти та наукових установ», та, як наслідок, недонарахованої суми надбавки за педагогічне навантаження, надбавки за вислугу років, відпускних та лікарняних.

Позивач вважає, що у спірний період з 01.12.2016 по 31.08.2018 погодинна ставка, встановлена відповідачем у Колективному договорі, була менша ніж, передбачена законодавством, та Колективний договір не був змінений у відповідності до змін законодавства.

Так, згідно наведених позивачем розрахунків, розмір погодинної ставки мав становити у грудні 2016 р. - 51,99 грн./год., з січня 2017 р. по серпень 2017 р. - 62,30 грн./год., з вересня 2017 р. по грудень 2017 р. - 71,12 грн./год., з січня 2018 р. по серпень 2018 р. - 78,32 грн./год. Позивач стверджує, що у зв`язку з неправильним розрахунком її посадового окладу, починаючи з грудня 2016 до моменту звільнення (31.08.2018) вона, крім невиплаченої у повному розмірі заробітної плати у сум 16 416,64 грн., недоотримала також надбавку за вислугу років у сумі 3 283,32 грн., відпускні у сумі 3 253,31 грн. та лікарняні у сумі 382,41 грн. з вирахуванням з цих сум, передбачених законодавством податків та зборів.

Судом встановлено, що система оплати праці Полтавського кооперативного коледжу Полтавської облспоживспілки визначена Колективним договором на 2015 - 2017 роки, укладеним 07 травня 2015 року між адміністрацією та профспілковим комітетом, та передбачає тарифну систему оплати праці, що формується на оцінках складності виконуваних робіт і кваліфікації працівників.

Згідно зі ст. 96 КЗпП України тарифна система оплати праці включає: тарифні сітки, тарифні ставки, схеми посадових окладів і професійні стандарти (кваліфікаційні характеристики); мінімальний посадовий оклад (тарифна ставка) встановлюється у розмірі, не меншому за прожитковий мінімум, встановлений для працездатних осіб на 1 січня календарного року.

Як встановлено вище, Полтавський кооперативний коледж Полтавської облспоживспілки () є приватним закладом, який не фінансується з бюджету, оплата праці його працівників не здійснюється за рахунок бюджетної сфери, а здійснюється на підставі умов контракту, укладеного між працівниками та учбовим закладом, що не суперечить законодавству України.

Частиною 3 статті 21 КЗпП України передбачено, що особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін, умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, можуть встановлюватися угодою сторін.

Укладання трудових контрактів з науково-педагогічними та педагогічними працівниками вищих навчальних закладів може здійснюватися на підставі частини 3 статті 54 Закону України «Про освіту» від 23 травня 1991 року № 1060-XII, чинного в період спірних правовідносин.

Встановлено, що 31.08.2016 між ОСОБА_1 та Полтавським кооперативним технікумом (наразі - Полтавський кооперативний коледж Полтавської облспоживспілки) був укладений контракт на термін з 01.09.2016 по 31.08.2017 з пролонгаціє строку його дії на новий строк, якщо кожна із сторін не підняла питання про його припинення. Пунктом 4.1.1. контракту передбачено, що заробітна плата (оклад) згідно з тарифікаційної відомості, не може бути менша ніж встановлено рішенням уряду України, з урахуванням економічного і фінансового стану технікуму.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» держава гарантує забезпечення основних потреб громадян на рівні встановлених законом державних соціальних стандартів і нормативів. Основні державні соціальні гарантії встановлюються законами з метою забезпечення конституційного права громадян на достатній життєвий рівень. До числа основних державних соціальних гарантій входять: 1)мінімальний розмір заробітної плати; 2) мінімальний розмір пенсії за віком; 3)неоподатковуваний мінімум доходів громадян; 4)розміри державної соціальної допомоги та інших соціальних виплат.

Основні державні соціальні гарантії, які є основним джерелом існування, не можуть бути нижчими від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Як вбачається з відомостей про оплату праці, що містяться у розрахункових листках Полтавського кооперативного коледжу щодо ОСОБА_1 , які відповідають вимогам ст. 30 Закону України «Про оплату праці», остання отримувала заробітну плату у строки та в розмірах, що передбачені законодавством, не менше гарантованого державою мінімуму, зокрема, позивачу нараховувались посадовий оклад, вислуга років, надбавка за педагогічне навантаження, а також виплачувались відповідачем передбачені законодавством нарахування та доплати за звання кандидат наук, матеріальні допомоги, премії, відпускні та лікарняні відповідно до обсягу відпрацьованого часу з врахуванням розміру посадового окладу за відповідний період.

Згідно зі статтею 20 Закону України «Про оплату праці» оплата праці за контрактом визначається за угодою сторін на підставі чинного законодавства, умов колективного договору і пов`язана з виконанням умов контракту.

Частиною 1 статті 57 Закону України «Про освіту» від 23 травня 1991 року № 1060-XII, чинного в період спірних правовідносин, передбачено, що держава забезпечує педагогічним та науково-педагогічним працівникам належні умови: праці та медичне обслуговування; оплату підвищення кваліфікації; правовий, соціальний, професійний захист; диференціацію посадових окладів (ставок заробітної плати) відповідно до кваліфікаційних категорій, встановлення підвищених посадових окладів (ставок заробітної плати) за педагогічні звання, надбавок за почесні звання, доплат за наукові ступені та вчені звання; виплату педагогічним працівникам щорічної грошової винагороди в розмірі до одного посадового окладу (ставки заробітної плати) за сумлінну працю, зразкове виконання покладених на них обов`язків; виплату педагогічним і науково-педагогічним працівникам допомоги на оздоровлення у розмірі місячного посадового окладу (ставки заробітної плати) при наданні щорічної відпустки; надання пільгових довгострокових кредитів на будівництво (реконструкцію) чи придбання житла або надання службового житла у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України; пенсію за вислугу років; інші гарантії, визначені законом України.

За особливі трудові заслуги педагогічні та науково-педагогічні працівники можуть бути нагороджені державними нагородами, відзначені знаками, грамотами, іншими видами морального та матеріального заохочення (стаття 57 Закону України «Про освіту» від 23 травня 1991 року № 1060-XII, чинного в період спірних правовідносин).

При вирішенні спорів про виплату премій винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами.

Згідно з частинами 2, 3 статті 97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом.

Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про оплату праці» джерелом коштів на оплату праці працівників госпрозрахункових підприємств є частина доходу та інші кошти, одержані внаслідок їх господарської діяльності. Для установ і організацій, що фінансуються з бюджету, - це кошти, які виділяються з відповідних бюджетів, грантів, а також частина доходу, одержаного внаслідок господарської діяльності та з інших джерел.

Держава здійснює регулювання оплати праці працівників підприємств усіх форм власності шляхом встановлення розміру мінімальної заробітної плати та інших державних норм і гарантій, встановлення умов і розмірів оплати праці керівників підприємств, заснованих на державній, комунальній власності, працівників підприємств, установ та організацій, що фінансуються чи дотуються з бюджету, а також шляхом оподаткування доходів працівників (стаття 8 Закону України «Про оплату праці»).

Фінансування державних вищих навчальних закладів здійснюється за рахунок коштів державного бюджету на умовах державного замовлення на оплату послуг з підготовки фахівців, наукових і науково-педагогічних кадрів та за рахунок інших джерел, не заборонених законодавством, з дотриманням принципів цільового та ефективного використання коштів, публічності та прозорості у прийнятті рішень (стаття 71 Закону України «Про вищу освіту» від 17 січня 2002 року № 2984-III).

Згідно з ч. 5 даної статті 7 Закону України «Про вищу освіту» фінансування приватних вищих навчальних закладів здійснюється їх засновниками та з інших джерел, не заборонених законодавством.

Постанова Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2002 року № 1298 «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери» та виданий на її підставі наказ Міністерства освіти і науки від 26 вересня 2005 року № 557, регулює відносини в сфері оплати праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери та прийнята з метою упорядкування оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери.

Розрахунок посадового окладу позивача у спірний період здійснений відповідачем з використанням погодинної ставки відповідно до норм Колективного договору, який пройшов повідомну реєстрацію та зареєстрований Управлінням соціального розвитку Виконавчого комітету Полтавської міської ради.

Не застосування Єдиної тарифної сітки, визначеної КМУ, не свідчить про порушення відповідачем законодавства про оплату праці, оскільки сфера дії вищевказаного нормативно-правового акту стосується виключно педагогічних працівників установ, закладів та організацій бюджетної сфери.

Полтавський кооперативний коледж Полтавської облспоживспілки, як приватна установа, має право самостійно встановлювати умови оплати праці у Колективному договорі, що узгоджується з правовою позиціє, викладеною Верховним Судом у постанові від 08 квітня 2020 року по справ № 234/4621/18.

Відповідно до положень пунктів 2.2 та 2.3 Колективного договору Полтавського кооперативного коледжу Полтавської облспоживспілки (зі змінами та доповненнями на 2015-2017 роки), який пройшов повідомну реєстрацію та зареєстрований Управлінням соціального розвитку Виконавчого комітету Полтавської міської ради (реєстровий номер 224 від 01 грудня 2016 року) передбачено, що формування тарифних сіток (схеми посадових окладів) проводиться на основі тарифної ставки робітника за вимогами статей 96, 97 Кодексу законів про працю. Водночас загальний розмір нарахованої заробітної плати працівника, який виконав місячну (годинну) норму праці з відповідними доплатами, надбавками та іншими заохочувальними виплатами, не може бути меншим законодавчо встановленого розміру заробітної плати за відповідний рік. Самостійне визначення форм і систем оплати праці, норм праці, розцінок, тарифних сіток, ставок, схем посадових окладів, умов запровадження та розмірів надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних компенсаційних та гарантійних виплат, здійснюється Полтавським кооперативним коледжем з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, Генеральною та галузевою угодами.

Також, пунктом 2.23 Колективного договору Полтавського кооперативного коледжу Полтавської облспоживспілки передбачено, що статтями 33, 34 Закону України «Про оплату праці» виконується в частині здійснення індексації заробітної плати при наявності коштів.

Згідно копій розрахункових листів за спірний період ОСОБА_1 , як викладачу, нараховувалися заробітна плата, яка включала: індексацію доходу, погодинну виплату, додаткову погодинну виплату, виплату за вислугу років.

Судом установлено, що у спірний період позивачу нараховувалася та виплачувалася заробітна плата не менше гарантованого державою мінімального розміру, яка включала основну та додаткову заробітну плату, оплату за виконання педагогічного навантаження, доплати за науковий ступінь та наукове звання, інші доплати, що передбачені законодавством, в тому числі і надбавку за вислугу років на підставі умов оплати праці, згідно із штатним розкладом і встановленим окладом, відповідно до норм, передбачених Колективним договором приватного навчального закладу.

Таким чином, твердження позивача щодо не донарахування їй заробітної плати та інших пов`язаних виплат у спірний період (надбавки за вислугу років, відпускних та лікарняного) через незастосування відповідачем Єдиної тарифної сітки, ґрунтуються на правовій позиції позивача, яка не підлягає застосуванню до даних правових відносин.

З урахуванням вище викладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до ч. 7 ст. 141 ЦПК України якщо інше не передбачено законом, у разі залишення без задоволення позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позивач був звільнений від сплати судового збору, при зверненні до суду із вказаним позовом; судові витрати, понесені відповідачем, не заявлені.

Керуючись ст. 21, 96, 97 КЗпП, ст. 16 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», Законом України «Про освіту», Законом України «Про оплату праці», ст. 1-5, 10, 76-83, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Полтавського кооперативного коледжу Полтавської облспоживспілки про стягнення недорахованої заробітної плати - відмовити у повному обсязі.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса АДРЕСА_1 ).

Відповідач - Полтавський кооперативний коледж Полтавської облспоживспілки (юридична адреса вул. Небесної Сотні, 9/17, 28, м. Полтава, 36000, ).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду як суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено та проголошено 18.12.2020 року.

Суддя М.О. Материнко