КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 02 липня 2018 року

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

У вересні 2017 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 05 жовтня 2012 року між ПАТ «Альфа Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №500309904.

30 вересня 2014 року між ПАТ «Альфа Банк» та ТОВ «Дата Майнінг Груп» було укладено договір факторингу, відповідно до якого до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача.

10 жовтня 2016 року між ТОВ «Дата Майнінг Груп» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір №2016-1ДМГ/ЄАПБ про відступлення права вимоги.

Відповідно до умов договору ТОВ «Дата Майнінг Груп» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» належне йому право вимоги до відповідача про стягнення коштів, що включають в себе суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями та всіма іншими платежами за Основними договорами.

Відповідно до додатку №1-1 до зазначеного договору про відступлення права вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги до ОСОБА_1 в сумі 51059,62 грн., з яких 18294,41 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 20015,21 грн. - заборгованість за процентами та комісією, 12750 грн. - пеня, штраф, неустойка.

19 жовтня 2016 року ОСОБА_1 було повідомлено про відступлення права вимоги ТОВ «Дата Майнінг Груп» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором №500309904 від 05 жовтня 2012 року.

З підстав порушення ОСОБА_1 умов кредитного договору щодо повернення кредиту та сплати відсотків просило стягнути з відповідача у примусовому порядку заборгованість за кредитним договором у розмірі 51059,62 грн., а також понесені судові витрати.

Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 02 липня 2018 року, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», заборгованість за кредитним договором №500309904 від 05 жовтня 2012 року у розмірі 51059 грн. 62 коп.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що воно постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального прав.

Суд першої інстанції неповно з`ясував всі обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи та є незаконним та необґрунтованим.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що відсутні підстави для скасування заочного рішення, а також, що суд першої інстанції проігнорував заяву про застосування позовної давності від 24 червня 2019 року, яка одержана судом 08 липня 2019 року та у якій наведені докази, що є підставою для відмови у задоволенні позову позивача.

Зазначає, що 05 жовтня 2012 року між ПАТ «Альф -Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 500309904 на суму 19999 грн 40 коп, яким надано кредит для власних потреб, шляхом безготівкового перерахування коштів на рахунок позичальника № НОМЕР_1 .

Як свідчить додаток №4 «Розрахунок заборгованості за кредитним договором» доданий до позову ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» останній раз ним були проплачені грошові кошти 06 лютого 2013 року.

Наступний платіж потрібно було заплатити згідно Додатку №1 до кредитного договору №500309904 від 05 жовтня 2012 року до 11 березня 2013 року.

Таким чином, починаючи із 12 березня 2013 року почався перебіг строку позовної давності.

ПАТ «Альфа-Банк» у період із 12 березня 2013 року до 29 вересня 2014 року не подавав позов.

30 вересня 2014 року ПАТ «Альфа-Банк» уклав із ТОВ «Дата Майнінг Груп» договір факторингу, відповідно до умов якого до ТОВ «Дата Майнінг Груп» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №500309904 від 05 жовтня 2012 року.

10 жовтня 2016 року між ТОВ «Дата Майнінг Груп» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №2016- 1ДМГ/САПБ.

ТОВ «Дата Майнінг Груп» у період із 30 вересня 2014 року до 09 жовтня 2016 року не подавав позов.

Ні ТОВ «Дата Майнінг Груп», ні ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не повідомляли, що право грошової вимоги за кредитним договором №500309904 від 05 жовтня 2012 року перейшло до них.

Таким чином, строк позовної давності закінчився 12 березня 2016 року.

Зважаючи на те, що ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Дата Майнінг Груп» не зверталися до суду з позовом про стягнення заборгованості до 12 березня 2016 року, тому термін позовної давності по несплаченим періодичним платежам пропущено.

Проте позивач звернувся до суду лише 31 серпня 2017 року та до позову не надав клопотання про поновлення строку на подання позовної заяви та і не міг надати, оскільки строк позовної давності закінчився 12 березня 2016 року, а право вимоги з повернення боргів виникло лише 10 жовтня 2016 року, тобто після закінчення строку позовної давності.

На підставі викладеного вище у своїй заяві про застосування строку позовної давності просив застосувати позовну давність, яка є підставою для відмови у задоволені позову.

Заява про застосування строку позовної давності безпідставно судом першої інстанції не була розглянута.

Просив, скасувати заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 02 липня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Не погоджуючись із доводами апеляційної скарги, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» подало відзив та зазначає, що дана апеляційна скарга є необґрунтованою, безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню..

Відзив обґрунтовує тим, що перебіг позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, строк позовної давності починає відраховуватися з моменту відступлення права вимоги, а саме після підписання договору факторингу №2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10 жовтня 2016 року, адже тільки з цього моменту позивач довідався про порушення відповідачем кредитних зобов`язань.

Отже, загальний строк позовної давності щодо стягнення заборгованості за кредитним договором №500309904 від 05 жовтня 2012 року починається із 10 жовтня 2016 року та закінчується 10 жовтня 2019 року.

Просило, залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 02 липня 2018 року без змін.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.1. ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судом встановлено, що 05 жовтня 2012 року між ПАТ «Альфа Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №500309904.

Відповідно до умов 1.4 зазначеного вище договору: сума кредиту - 19999,4 гривень; процентна ставка за користуванням кредитом 19% річних.

Тип процентної ставки - фіксована.

Дата остаточного повернення кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків та нарахувань комісії за послуги «Альфа-Сервіс» 08 жовтня 2015 року.

Кредит надається позичальнику для власних потреб, шляхом безготівкового перерахування коштів на рахунок позичальника № НОМЕР_2 .

Позичальник зобов`язується за повне або часткове прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів за користування ним та/або комісій, якщо сплата комісій передбачена Розділом 1 цього Договору та/або інших платежів за Договором сплатити Банку штраф у розмірі - якщо сума кредиту становить суму грошових коштів у розмірі до 19999,99 гривень - 150,00 гривень за перший прострочений платіж, та 350 гривень за кожний наступний прострочений платіж; - якщо сума кредиту від 20000 до 49999,99 гривень - 200 гривень за перший прострочений платіж, та 50 гривень за кожний наступний прострочений платіж; - якщо сума кредиту більша 50000 гривень - 300 гривень за перший прострочений платіж, та 700 гривень за кожний наступний прострочений поспіль платіж.

Всі інші умови сплати штрафу санкцій за цим Договором, визначені сторонами у Розділі №2 цього Договору.

За наданим позивачем розрахунком заборгованість відповідача ОСОБА_1 перед ПАТ «Альфа Банк» станом на 10 жовтня 2016 року за кредитним договором №500309904 від 05 жовтня 2012 року становить 51059,62 грн., з яких 18294,41 грн. - заборгованість за кредитом, 7409,10 грн. - заборгованість за відсотками, 12606,11 грн. - заборгованість за комісією: 12750 грн - пеня.

30 вересня 2014 року між ПАТ «Альфа Банк» та ТОВ «Дата Майнінг Груп» було укладено договір факторингу.

Відповідно до умов договору, первісний кредитор зобов`язується відступити факторові свої права грошові вимоги до боржників за Кредитними договорами.

10 жовтня 2016 року між ТОВ «Дата Майнінг Груп» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №2016-1ДМГ/ЄАПБ відповідно до якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнту за плату, а клієнт відступає Фактору, а Фактор набуває належне Клієнтові право вимоги до боржників за договорами перелік яких міститься в Додатку №1-1 до вказаного договору.

За даними витягу з додатку №1-1 до договору Факторингу №2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10 жовтня 2016 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №500309904 від 05 жовтня 2012 року в сумі 51059,62 грн., з яких 18294,41 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 20015,21 грн. - заборгованість за процентами, 12750 грн - пеня/штраф/неустойка.

19 жовтня 2016 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» направило на адресу ОСОБА_1 повідомлення про відступлення прав вимоги за вихідним номером №001469853, а повідомленням від 24 жовтня 2016 року за номером №001469853 вимагало погасити заборгованість за кредитним договором №500309904 від 05 жовтня 2012 року у розмірі 51059,62 грн. на рахунок ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Однак, зазначені вище вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» відповідачем ОСОБА_1 залишені без виконання.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не виконує взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, що є підставою для стягнення в примусовому порядку на користь позивача заборгованості за укладеним ОСОБА_1 з ПАТ «Альфа Банк» кредитним договором.

З висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Відповідно до статей 1049, 1050, 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Зобов`язання, згідно ст. 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до статей 512, 514 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Відповідно до правил статті 1077 ЦК України, за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнт) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання перед фактором.

Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Згідно частини першої статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав, а також право вимоги, яке виникне в майбутньому.

Відповідно до правил частини другої статті 1082 ЦК України, боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце.

Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Таким чином, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов правильного висновку про задоволення позову, оскільки відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором.

Доводи апеляційної скарги, зокрема щодо пропуску позивачем строку позовної давності на увагу не заслуговують, оскільки відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності за зобов`язаннями з визначеним строком виконання починається зі спливом строку виконання.

Оскільки кредитний договір - це договір який має чіткі часові рамки для виконання зобов`язань за ним, то перебіг позовної давності за кредитним договором починається зі спливом встановленого строку повного виконання кредитних зобов`язань.

Відповідно до Додатку №1 до кредитного договору, остаточна дата повернення кредиту - 08 жовтня 2015 року.

Відтак, строк позовної давності необхідно відраховувати по кредитному договору саме з 08 жовтня 2015 року.

Загальний строк позовної давності щодо стягнення заборгованості за кредитним договором має часові рамки, а саме він розпочинається 08 жовтня 2015 року та закінчується 08 жовтня 2018 року.

Відтак, позивач звернувшись до суду у серпні 2017 року, застосував заходи щодо захисту своїх прав в межах строку позовної давності.

Тобто, відсутні підстави вважати, що строк пред`явлення позовних вимог був пропущений.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Справа судом розглянута повно та об`єктивно. Норми матеріального і процесуального права застосовано вірно.

Викладені у рішенні висновки відповідають обставинам справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки дія заочного рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 02 липня 2018 року була зупинена ухвалою Київського апеляційного суду від 20 жовтня 2020 року, у зв`язку із залишенням цього судового рішення без змін необхідно поновити його дію.

Керуючись ст.ст.7,367,369,374,375,381,382,389 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 02 липня 2018 року залишити без змін.

Поновити виконання заочного рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 02 липня 2018 року.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Т.О. Писана

С.О. Журба