ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
23 січня 2020 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого судді Соболєвої І.П.,
за участю секретаря судового засідання Лазоренко Д.М.,
третьої особи ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що на підставі свідоцтва про право власності на житло № 312від 02.03.2005 їй на праві спільної часткової власності належить Ѕ частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
Окрім позивача, у вказаній квартирі зареєстрованою також значиться відповідач у справі - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак вона з березня 2017 року у вказаній квартирі не проживає без поважних причин.
Оскільки, за вищезазначеною адресою відповідач не проживає без поважних причин з березня 2017 року, у позивача виникають труднощі зі сплатою комунальних послуг, які як вона зазначає не надаються, але нараховуються, чим порушуються її права, що змушує звернутися за захистом до суду.
Посилаючись на викладене ОСОБА_1 просить суд визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_2 .
Ухвалою суду від 26.11.2019 провадження в справі відкрито та призначено судове засідання. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позовну заяву не подав.
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, надала пояснення відповідно до викладених в позові вимог. Проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечувала.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не відомі. Заяви про розгляд справи за її відсутності від ОСОБА_3 не надходило.
Третя особа ОСОБА_2 у судовому засіданні проти позову не заперечував.
Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Згідно ч. 2 ст. 191 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача, на підставі доказів, які містяться в матеріалах, та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України.
Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вислухавши позивача, третю особу, допитавши свідка ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до свідоцтва про право власності на житло № 312 від 02.03.2005, ОСОБА_1 належить на праві спільної часткової власності 1/2 частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Інші 1/2 частини вказаної квартири належать третій особі у справі ОСОБА_2 .
Згідно довідки Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, витребуваної на запит, вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована відповідач у справі: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 0.02.2017 по теперішній час.
Як вбачається з акту складеного комісією ОСББ «Перемоги-90», ОСОБА_3 за місцем реєстрації, за адресою: АДРЕСА_1 не проживає з 2017 року.
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , пояснили, що відповідач в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , не проживає з 2017 року без поважних причин.
Після встановлення зазначених обставин суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до частини 1 статті 383 ЦК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.
Статтею 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усік суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась
17.07.1997 року відповідно до Закону від 17.07.1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.
Матеріалами справи підтверджено, що позивач є співвласником квартири, в якій числиться зареєстрованою також відповідач у справі, що створює ОСОБА_1 певні труднощі та перешкоди.
Поважних причин відсутності відповідача за місцем реєстрації понад передбачені законом строки судом не встановлено.
Враховуючи, що відповідач у спірній квартирі відсутня та не проживає без поважних причин (добровільно) з 2017 року, відповідач добровільно вибула зі спірної квартири, зв`язку з житлом не підтримує, домовленості щодо збереження за відповідачем права користування спірної квартири відсутні, тому відповідач втрачає право на користування цим житлом.
У зв`язку з цим, позовні вимоги щодо визнання відповідача такою, що втратила право користування спірною квартирою, підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Вирішуючи питання про судові витрати, суд вважає, що вони повинні залишитись за позивачем так як питання щодо їх стягнення позивачем не заявлялись.
Керуючись ст.ст. 4, 12-13, 7680, 263265, 280282 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РННОКПП НОМЕР_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте Орджонікідзевський районним судом м. Запоріжжя за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня його проголошення. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РННОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Третя особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 .

Суддя І.П. Соболєва