Справа № 274/2289/19
Провадження № 2/0274/323/20
Рішення

Іменем України

20.01.2020 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Вдовиченко Т.М., з участю секретаря судового засідання Рудич М.О., сторін, представника позивачки ОСОБА_1 , представника третьої особи - Осіпової В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бердичева Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: орган опіки та піклування Бердичівської міської ради про зміну місця проживання дитини, звільнення від сплати аліментів та заборгованості по сплаті аліментів, стягнення аліментів на утримання дитини,-

В с т а н о в и в :

В квітні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним вище позовом, відповідно до якого просить суд змінити місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначивши його місце проживання з матір" ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Звільнити її від сплати аліментів на утримання сина, які стягуються з неї згідно рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 29.04.2013 року по справі № 274/135/13-ц, а також звільнити її від заборгованості по сплаті аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка утворилася після жовтня 2018 року. Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на її користь, на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від його заробітку( доходу), починаючи від дня пред"явлення позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 02.09.1995 року по 29.04.2013 року вона перебувала в шлюбі з відповідачем, від якого мають двох дітей - ОСОБА_6 , 1996 р.н. та ОСОБА_4 , 2006 р.н. Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 29.04.2013 року дітей було залишено на проживання з батьком та зобов"язано її сплачувати аліменти на їх утримання на користь відповідача. Зазначила, що після розірвання шлюбу син ОСОБА_7 фактично проживав з нею та перебував на її утриманні. У зв"язку з цим відповідач не вимагав сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_8 , який проживав разом з ним. В лютому 2014 року відповідач пред"явив виконавчий лист від 25.11.2015 року № 274/135/13-ц до виконання. З середини листопада 2018 року ОСОБА_9 , 2006 р.н. проживає разом із нею, він не бажає знаходиться разом із батьком, оскільки останній зловживає алкогольними напоями.

Вказала, що згідно довідки - розрахунку від 02.04.2019 року , виданої Бердичівським МРВ ДВС станом на 02.04.2019 року вона має заборгованість по сплаті аліментів, яка становить 19312,50 грн. При цьому розмір заборгованості за той період коли син ОСОБА_8 проживав разом із нею становить 5026,00 грн. Таким чином, враховуючи те, що з часу ухвалення судового рішення про стягнення аліментів змінилися обставини та син ОСОБА_8 з листопада 2018 року постійно проживає разом з нею та перебуває на її повному утриманні, вважає, що її повинно бути звільнено від сплати аліментів на користь відповідача та від сплати заборгованості по аліментам, яка утворилася після жовтня 2018 року.

Окрім цього, оскільки ОСОБА_9 , 2006 р.н. на даний час проживає разом із нею, відповідач зобов"язаний сплачувати аліменти на його утримання.

14.06.2019 року відповідачем ОСОБА_3 подано відзив на позов, згідно якого відповідач просив суд в задоволенні позову відмовити за безпідставністю позовних вимог ( а.с.36-38).

В судовому засіданні позивачка та її представник - адвокат Кравець В.М. доводи позовної заяви підтримали з підстав, зазначених в ній.

Відповідач під час судового засідання вказав, що визнає пред"явлені до нього позовні вимоги та не заперечує проти їх задоволення. Ним написано заяву до Бердичівського МРВ ДВС у Житомирській області про те, що він немає претензій по позивачки з приводу заборгованості по аліментах.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Бердичівської міської ради, заперечила проти задоволення позовних вимог . Вказала, що в 2013 році мати вибрала не дітей, а роботу, всі ці шість років батько доглядав дітей, оіпкувався ними. Дійсно на даний час відповідач зловживає алкогольними напоями, з ним проведено профілактичну бесіду в червні 2019 року. Виходячи із найкращих інтересів дитини вважають, що ОСОБА_9 , 2006 р.н. має проживати разом із відповідачем.

Допитана в судовому засіданні позивачка в якості свідка, суду пояснила, що дитина бажає проживати з нею, бо відповідач вживає спиртне та влаштовує скандали. Син проживає з нею з середини листопада 2018 року, відповідач жодного разу його не навідував, не цікавиться його розвитком, навчанням в школі, матеріально не допомагає. Заборгованість по аліментам у неї виникла в з"язку зі скрутним матеріальним становищем, вона перенесла в листопаді 2018 року операцію, знаходилась на консервативному лікуванні.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що є сусідкою позивачки, і що позивачка завжди цікавилася своїми дітьми, ходила до школи, купувала їм необхідні речі, на свята діти приходили до неї. Дійсно син ОСОБА_8 проживав з батьком, а син ОСОБА_7 з позивачкою. З листопада 2018 року ОСОБА_8 постійно проживає з позивачкою. Відповідач завжди вживав спиртне, він одного разу цілу ніч просидів під будинком, бо був в стані алкогольного сп"яніння.

В судовому засіданні в якості свідка, в присутності представника органу опіки та піклування, судом допитаний син сторін - ОСОБА_9 , 2006 р.н., який вказав, що бажає проживати разом із матір"ю, не бажає проживати з батьком, бо він зловживає спиртним, постійно скандалить із бабусею, між ними відбуваються бійки, і він це все бачив особисто. Відповідач забрав у нього мобільний телефон та здав його в ломбард, а йому сказав, що телефон вкрали. З листопада 2018 року він проживає разом із мамою, до батька та бабусі він ходив один раз за речами. однак бабуся не хотіла віддавати йому його речі, вказала, що вони придбані за її кошти. З листопада 2018 року батько ним не цікавиться, не приходить до нього.

Суд, вислухавши пояснення сторін, представника позивачки, свідків, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження виданого 01.03.2011 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області , ОСОБА_3 та ОСОБА_11 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с.13).

Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб, 14.10.2014 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , після реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище " ОСОБА_13 " на " ОСОБА_14 " ( а.с.16).

Згідно довідки - розрахунку від 02.04.2019 року заборгованість по аліментах у ОСОБА_15 перед ОСОБА_3 по в/листу № 274/135/13-ц від 25.11.2015 року становить 19312,50 грн.( а.с. 11-12).

Відповідно до довідки № 20 від 29.03.2019 року ОСОБА_9 , 2006 р.н., навчається у НВК № 10 в 6-В класі. Батько ОСОБА_3 за період навчання з 01.09.2018 року по 29.03.2019 року не відвідував батьківські збори, не цікавився у класного керівника навчанням сина ( а.с.15).

Як вбачається з копії виписки із медичної карти амбулаторного ( стаціонарного ) хворого 2948, ОСОБА_2 1977 р.н., 13.11.2018 року проведено операцію : лапароскопія . ЛАВГ з матковими трубами. КПЛП ( а.с. 17).

Згідно копії трудової книжки позивачки на даний час вона офіційно не працевлаштована ( а.с. 18).

Відповідно до копії рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 29.04.2013 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_11 , зареєстрований, 2 вересня 1995 року у Бердичівському відділенні державної реєстрації актів цивільного стану Житомирської області, актовий запис № 570 - розірвано. Дітей сина ОСОБА_7 - ІНФОРМАЦІЯ_4 , та сина ОСОБА_8 - ІНФОРМАЦІЯ_5 залишено на проживання з ОСОБА_3 . Стягнуто з ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженки та мешканки м. Бердичева, Житомирської області аліменти на утримання сина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 370 гривень, щомісячно, до досягнення сином повноліття, та на утримання сина ОСОБА_8 - ІНФОРМАЦІЯ_5 по 300 гривень, щомісячно, до досягнення ними повноліття на користь батька ОСОБА_3 починаючи з 11 січня 2013 року, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку ( а.с. 19).

Згідно довідки, виданої 10.04.2019 року № 1175 МКВЖРЕП № 7 ОСОБА_2 1977 р.н. проживає по АДРЕСА_1 , разом із нею проживають : чоловік - ОСОБА_12 , сини ОСОБА_8 , 2006 р.н., ОСОБА_7 , 1996 р.н. ( а.с. 23).

Як вбачається з висновку органу опіки та піклування від 01.08.2019 року про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , орган опіки та піклування враховуючи інтереси малолітньої дитини, вважає за недоцільне змінювати місце проживання ОСОБА_4 , 2006 р.н., залишити дитину проживати з батьком, ОСОБА_3 ( а.с. 47-48).

В силу ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 р., у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральності та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

За ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно зі ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

За ст. 161 Сімейного кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

За п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Відповідно до ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Системний аналіз зазначених норм Сімейного кодексу України дає підстави для висновку, що у разі зміни місця проживання дитини, коли дитина стає проживати із одним із батьків, з якого стягувалися аліменти на користь другого з батьків, то в даному випадку боржник у виконавчому провадженні про стягнення аліментів має право на звільнення від обов`язку сплати аліментів на утримання дитини.

Суд приходить до висновку, що проживання сина ОСОБА_8 , 2006 р.н., з позивачкою і перебування на її повному утриманні свідчить про суттєву зміну обставин, що були підставою стягнення аліментів з позивачки і має тягнути за собою звільнення від них.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку про доцільність визначити місце проживання ОСОБА_4 , 2006 р.н., разом із матір" ОСОБА_5 , 1977 р.н. та звільнити ОСОБА_2 , 1977 р.н., від сплати аліментів за рішенням суду № 274/135/13-ц від 29.04.2013 року винесеним Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області.

Згідно до вимог ч. 2 ст. 166 та ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей .

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Вирішуючи вимоги позивачки про звільнення її від сплати заборгованості по аліментам, що утворилася після жовтня 2018 року , суд виходить з положень ч.2 ст.197 СК України, згідно яких за позовом платника аліментів, суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Тобто, в розумінні цих положень закону, підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами - можуть бути лише ті істотні обставини, які вплинули та пов`язані із самим фактом виникнення такої заборгованості. Інших підстав для звільнення від сплати заборгованості за аліментами діюче законодавство не передбачає.

Дійсно, вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення.

Враховуючі ті обставини, що з листопада 2018 року син сторін - ОСОБА_9 , 2006 р.н. проживає разом із позивачкою та повністю перебуває на її утриманні, внаслідок чого позивачкою було припинено сплату аліментів на його утримання, на користь відповідача, розмір заборгованості з листопада 2018 року становить 5026,00 грн., суд вважає за необхідне задовольнити дану позовну вимогу та звільнити ОСОБА_2 від заборгованості по сплаті аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які стягуються на підставі виконавчого листа № 274/135/13-ц від 25.11.2015 року, виданого Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області, на користь ОСОБА_3 , яка утворилася після жовтня 2018 року.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів ( ст. 182 СК України).

Статтею 183 ч. 1 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

За таких обставин, враховуючи матеріальне становище сторін, враховуючи визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на її користь, на утримання сина ОСОБА_8 , 2006 р.н., слід задовольнити повністю.

Сплата аліментів у зазначеному розмірі здатна забезпечити необхідний життєвий процес та розвиток дитини.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України на відповідача покладаються судові витрати, які стягуються на користь держави відповідно до вимог Закону України " Про судовий збір" з позовної вимоги про стягнення аліментів, та на користь позивачки в розмірі 2305,20 грн.

Керуючись ст.ст. 12-13,76-81, 141, 258-259, 263-265, 268,273,354,430 ЦПК України, суд , -

В и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: орган опіки та піклування Бердичівської міської ради про зміну місця проживання дитини, звільнення від сплати аліментів та заборгованості по сплаті аліментів, стягнення аліментів на утримання дитини, задовольнити повністю.

Змінити місце проживання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначивши його місце проживання з матір" ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою : АДРЕСА_2 . 6.

Звільнити ОСОБА_2 від сплати аліментів в розмірі 300 грн., щомісячно, на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які стягуються з неї згідно виконавчого листа № 274/135/13-ц, виданого 25.11.2015 року Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області, на користь ОСОБА_3 .

Звільнити ОСОБА_2 від заборгованості по сплаті аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які стягуються на підставі виконавчого листа № 274/135/13-ц від 25.11.2015 року, виданого Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області, на користь ОСОБА_3 , яка утворилася після жовтня 2018 року.

Стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , іпн. НОМЕР_1 , уродженця с. Червоне Андрушівського району Житомирської області, аліменти на користь ОСОБА_2 , на утримання сина - ОСОБА_16 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку ( доходу) , але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17 квітня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесені нею судові витрати в розмірі 2305 грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання , має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Відповідно п.п.15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги можуть також подаватися учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст рішення виготовлено 30 січня 2020 року.

Головуючий Т.М. Вдовиченко