Справа № 456/2072/16-ц
Провадження № 2/456/40/2020
УХВАЛА

судового засідання

15 грудня 2020 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Шрамка Р. Т. ,

з участю секретаря судового засідання Панилик О.В.,

представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про передачу справи на розгляд іншого суду у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , Третьої особи Приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Чолач Г.Д. про визнання заповіту недійсним, -

в с т а н о в и в :

В провадженні Стрийського міськрайонного суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , Третьої особи Приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Чолач Г.Д. про визнання заповіту недійсним.

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подав клопотання про передачу даної справи на розгляд іншого суду та вказав, що провадження у даній справі відкрито ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14 липня 2016 року.

Позивач, обгрунтовуючи критерій визначення підсудності даного спору, послався на лист ВССУ від 16.05.2013 р. №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», зазначивши лише те, що підсудність справ про спадкування визначається за правилами ст. 109 ЦПК. Позови щодо права спадкування за загальними правилами підсудності подаються до суду за місцем проживання (знаходження) відповідача.

Звертає увагу суду, що відповідно до даного Листа, на той час суду касаційної інстанції, було визначено, що підсудність справ про спадкування визначається за правилами ст. 109 ЦПК. Позови щодо права спадкування за загальними правилами підсудності подаються до суду за місцем проживання (знаходження) відповідача, за винятком позовів щодо нерухомого спадкового майна, які подаються до суду за місцезнаходженням цього майна. Відповідно до ч. 1 ст. 114 ЦПК позови, пю виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частими.

Станом на даний час, правила виключною підсудності закріплені у ст. 30 ЦПК України, а на час пред`явлення позову такі були закріпленими у ст. 114 ЦПК України.

Як на час подання позову так і станом на зараз процесуальним законом імперативно встановлено, що позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

З матеріалів даної справи вбачається, що предметом позову є визнання недійсним заповіту, а предметом спору є нерухоме майно яке знаходиться у місті Тернополі.

Таким чином, враховуючи положення процесуального закону про виключну підсудність, даний спір підлягає вирішенню у Тернопільському міськрайонному суді Тернопільської області, оскільки його юрисдикція поширюється на м. Тернопіль, тобто місце знаходження нерухомого майна з приводу якого виник спір. І у даному випадку, не має жодного правового значення те, що предметом позову є вимога про визнання недійсним заповіту.

Аналогічної правової позиції, у схожій справі, дотримується Львівський апеляційний суд.

Зокрема, суть правової позиції, яка висловлена у постанові колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області № 465/1314/18 від 25 вересня 2018 року, зводиться до того, що розгляд справи за позовною заявою про визнання недійсним заповіту згідно якого заповідається нерухоме майно є спором який виник і приводу нерухомого майна та повинен розглядатися за правилами виключної підсудності за місцем знаходженим такого нерухомого майна.

Крім того, аналогічної правової позиції дотримується і Верховний Суд, зокрема у постанові від 08 квітня 2019 року по справі № 202/7202/18 (копії постанов додаються).

Частиною 1 ст. 378 ЦПК України визначено, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції.

Згідно п.1 ч.І ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Тому, просить клопотання задоволити та передати дану справу на розгляд Тернопільського міськрайонного суду.

Представник позивача адвокат Патько Н.Я. в судове засідання не з?явилася однак, подала суду клопотання про розгляд поданого клопотання без її участі та не заперечує проти його задоволення оскільки, позивач та відповідач ОСОБА_3 підтримують подане клопотання на підставі сформованої позиції Верховного Суду і з метою недопущення порушення правил територіальної юрисдикції просять клопотання задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_6 адвокат Найда І.А. заперечила вимоги клопотання про що подала відповідну заяву, згідно якої вказала, що судом при відкритті провадження було перевірено підсудність щодо розгляду даної справи про що винесено відповідно ухвалу, яка на даний час ніким не оскаржена.

Згідно п.1 інформаційного листа ВССУ від 16.05.2013 р. №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», підсудність справ про спадкування визначається за правилами ст. 109 ЦПК. Позови щодо права спадкування за загальними правилами підсудності подаються до суду за місцем проживання (знаходження) відповідача, за винятком позовів щодо нерухомого спадкового майна, які подаються до суду за місцезнаходженням цього майна.

Згідно поданої заяви вказала, що предметом вказаного позову є визнання заповіту недійсним. Вимог щодо нерухомого майна позовна заява не містить. Спір між сторонами виник не з приводу нерухомого майна, а саме щодо дійсності заповіту. За результатом розгляду такої справи, в разі задоволення позову, у позивача може виникнути право на спадкування, а не речове право на спадкове майно. Визнання заповіту недійсним не буде підставою для автоматичного набуття позивачем права на нерухоме майно.

Вважає, що відповідно до змісту оскаржуваного заповіту, спадкуванню підлягає не тільки квартира за адресою: АДРЕСА_1 , а й все інше майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось.

А склад усього спадкового майна, наявність та перелік усієї спадкової маси, його місце розташування, взагалі не досліджувалось судом. А тому, посилання щодо того, що спір стосується саме нерухомого майна, розташованого у м. Тернополі, є непідтвердженим.

Відповідно до ч. 2 ст. 31 ЦПК України справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа належить до виключної підсудності іншого суду.

Змін у складі відповідачів, внаслідок чого, справа стала б належати до виключної підсудності іншому суду, не було, а тому відповідно до ст. 31 ЦПК відсутні підстави для передачі такої справи відсутні і згідно із ч. 2 ст. 31 ЦПК України справа підлягає продовженню розгляду Стрийським міськрайонним судом Львівської області.

Звертає увагу на той факт, що провадження у справі було відкрито 14.07.2016 р., тобто ця справа перебуває у проваджені Стрийського міськрайонного суду Львівської області більш ніж 4 роки. У процесі розгляду цієї справи було долучено усі необхідні докази, заслухано позицію сторін по справі, допитано свідків, а відтак вважає, що заявлення відповідачем клопотання про передачу справи на розгляд іншому суду на четвертому році розгляду справи на завершальній стадії її розгляду є лише спробою відповідача затягування процесу та не відповідає принципам ефективного та своєчасного розгляду справи тому, просить відмовити в задоволенні клопотання.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши подані сторонами клопотання та заяви встановив, що дійсно згідно ч. 1 ст. 27 ЦПК України встановлено, що позови до фізичної особи пред?являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч. 9 ст. 187 ЦПК України якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому ст. 31 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч.1 ст.31 ЦПК України передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому ст. 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Зазначене узгоджується із ст. 378 ЦПК України, за якою судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

З матеріалів справи вбачається, що згідно позовної заяви, адресою місця проживання відповідача ОСОБА_3 є с.Добряни Стрийського р-ну, а відтак судом з врахуванням норм ст..27 ЦПК України було відкрито провадження по справі.

В подальшому, в судовому засіданні 30.04.18р. (а.с.153 Т.1) судом, за клопотанням представника відповідача ОСОБА_6 адвоката Жеманової Н.І. було подано клопотання щодо підстав подання позову до Стрийського міськрайонного суду оскільки, відповідач ОСОБА_3 має зареєстроване інше місце проживання.

Відповідачем ОСОБА_3 було долучено до справи Договір оренди квартири (Т-1 а.с.158-160), з якого вбачається. що ним орендується житло по АДРЕСА_2 .

Судом вчинявся запит в КП «Надія» щодо реєстрації договору найму житла (Т.1 ас.с123) однак, згідно відповіді такий договір КП «Надією» не реєструвався. Також, відповідач ОСОБА_3 подав клопотання (Т.1 а.с.174), що ним не реєструвався даний договір оскільки, йому повідомили, що КП «Надія» не здійснює такої реєстрації та у зв?язку з наданням ним пояснень у справі вказав, що позовні вимоги визнає.

Представником відповідача ОСОБА_1 оскаржувалася ухвала суду про відкриття провадження однак, згідно ухвали апеляційного суду Львівської області від 17.08.18р. (Т-1 а.с.193) відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою.

Судом по справі призначено посмертну експертизу, допитані свідки, долучено усі необхідні докази, заслухано позицію сторін по справі.

В судовому засідання як позивач так і відповідач ОСОБА_3 настоювала на підсудності даної справи Стрийському міськрайонному суду однак ОСОБА_3 , незважаючи на наведене 17.08.20р. подав клопотання про передачу справи на розгляд іншого суду.

Суд, зважаючи на наведене, з врахуванням того, що відповідач ОСОБА_3 проживає в м.Стрий, склад відповідачів, внаслідок чого, справа стала б належати до виключної підсудності іншому суду не змінився, предметом вказаного позову є визнання заповіту недійсним і позовна заява не містить вимог щодо нерухомого майна, спір між сторонами виник не з приводу нерухомого майна, а саме щодо дійсності заповіту тому, суд вважає, що в задоволенні клопотання слід відмовити оскільки, позовна заява прийнята до провадження з додержанням правил підсудності.

Керуючись ст.ст. 27, 31, 32, 187, 258, 260, 353, 354, 378 ЦПК України, суд

ухвалив:

В задоволенні клопотання представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про передачу справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , Третьої особи Приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Чолач Г.Д. про визнання заповіту недійсним на розгляд Тернопільського міськрайонного суду - відмовити.

Ухвала суду оскарженню не підлягає, заперечення на ухвали суду, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Р. Т. Шрамко