КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 758/1909/19
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/2199/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Волошиної В.М., Мостової Г.І.,

за участю секретаря судового засідання Макаренко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 жовтня 2019 року у складі судді Муранової-Лесів І.В.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання батька,-

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання батька.

Позивач зазначав, що йому 69 років, він проживає один та потребує матеріальної допомоги, єдиним доходом є пенсія у розмірі 1 980 грн., розмір якої є незначним та не забезпечує найнеобхідніших потреб його життя, а інших джерел доходу у нього не немає.

Посилався на те, що свого житла не має, орендує його у людей, через свій вік має ряд захворювань і потребує постійного лікування, ОСОБА_2 приходиться йому рідним сином, працює приватним підприємцем, має автомобіль, у 2018 році придбав нову квартиру, проживає у фактичних шлюбних відносинах, діти відповідача повнолітні та проживають окремо, а тому відповідач здатен надавати батьку матеріальну допомогу, проте в добровільному порядку виконувати свій обов`язок відмовляється.

Також зазначив, з метою надання коштів сину для бізнесу, була продана квартира, де проживав він, його покійна дружина та відповідач.

Посилаючись на свою непрацездатність, нужденне матеріальне становище та необхідність лікування, відсутність інших джерел доходу, крім пенсії, ОСОБА_1 просив утримати щомісячно з відповідача на його користь кошти, в сумі 6 000 грн., починаючи з 15.02.2019 року до зміни матеріального стану сторін.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22.10.2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на його утримання в твердій сумі в розмірі 1 000 грн. щомісячно, починаючи з 11.02.2019 року та довічно. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 768 грн. 40 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на недотримання судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивач є особою похилого непрацездатного віку, пенсіонером, а судом першої інстанції не в повній мірі взято до уваги обставину відсутності у нього власного житла та наявні хвороби, які потребують лікування.

Скаржник також звертає увагу, на те, що вказане судом місце проживання ОСОБА_2 є м. Вишневе, не відповідає дійсності.

Посилаючись на те, що відповідач має постійний заробіток, проте його приховує, а встановлені судом аліменти, у розмірі 1 000 грн., не є належною сумою для утримання позивача, скаржник просить апеляційну скаргу задовольнити.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення. Зазначає, що твердження апеляційної скарги ОСОБА_1 не відповідають дійсності, остільки його батько є працездатною людиною, має постійну пенсію в розмірі 1 982 грн. та додатковий заробіток, а також отримав свою частину коштів від продажу квартири й проживає у співмешканки в місті Вишневе вже більше двох років.

Крім того, відповідач вказує, що йому 46 років, він мешкає в квартирі своєї дружини, в якій разом з ними проживають її вагітна донька з зятем, та його донька з онукою. Бізнес прибутку не дає, відповідач має хворобу сахарного діабету у важкій формі, що потребує додаткових грошових витрат та допомагає тітці після інсульту. Разом з тим зазначає, що захворів його син на невиліковну хворобу Крона , яка дала ускладнення на рак легенів, у зв`язку з чим відповідач не має коштів щоб лікувати себе та сина й ще сплачувати аліменти батьку.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

ОСОБА_2 заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , є рідним сином ОСОБА_2 , що визнано сторонами та підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (повторне), виданим Печерським районним у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві 26 січня 2019 року( а.с.3).

ОСОБА_1 , є особою похилого непрацездатного віку, пенсіонером, що підтверджується даними його паспорта (а.с.93).

Згідно з довідкою, виданою Бориспільським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Київської області № 78/02 від 08.02.2019, позивач перебуває на обліку в Бориспільському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Київської області і отримує пенсію за віком з 01.09.2009р. довічно у сумі 1 982грн. 49коп. (а.с.4).

Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 16.07.2007 зареєстровано ТОВ «Водтеплоенерго», засновником якого є ОСОБА_1 , розмір внеску до статутного фонду 50 000грн.( а.с.89-91).

Однак, дану обставину позивач не визнає і оспорює, в зв`язку з чим 27.04.2019.р звернувся до правоохоронних органів про притягнення до відповідальності особи, яка використала його ім`я при реєстрації товариства( а.с.74-79).

Отже, судом першої інстанції, встановлено, що ОСОБА_1 , є непрацездатною особою, інших видів доходів, окрім пенсії, не має.

Крім того, також встановлено, що ОСОБА_2 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , право власності якої належить ОСОБА_2 , згідно договору дарування, посвідченого 22.02.2016р. приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Київської області Віценко В.О. за реєстровим № 67( а.с.27).

ОСОБА_2 є фізичною особою-підприємцем.

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків за період з 01.01.2018 по 30.06.2019 р. суми виплачених доходів ОСОБА_2 відсутні (а.с.85,86), що також підтверджується копією податкової декларації про майновий стан і доходи за 2018р.( а.с.26).

Крім того, з довідки КНП БРР Київської області « Бориспільська багатопрофільна лікарні інтенсивного лікування» (а.с.28) вбачається, що ОСОБА_2 хворіє на цукровий діабет, тип 2, середньої важкості в стадії медекомпенсації, діабетична нейропотія нижніх кінцевок, катаракта, діабетична дисциркуляторна енцефолапатія.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що обґрунтованим буде стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька в твердій сумі 1 000грн. щомісячно, оскільки така сума не перевищує ј від визначеного Законом мінімального розміру заробітної плати, який з 01.01.2019р. становить 4 173 грн., та не поставить відповідача в більш скрутне становище порівняно з позивачем, у разі відрахування аліментів у визначеному судом розмірі, з чим погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст.172 СК України дитина, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу.

Відповідно до ст. 202 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення, факт біопоходження); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних обставин. Повнолітні дочка, син зобов`язані надавати утримання батькам незалежно від власного статку. Обов`язок дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу.

Статтею 204 СК України встановлено, що дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків.

Дочка, син звільняються судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько не сплачували аліменти на утримання дитини, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, і така заборгованість є непогашеною на момент прийняття судом рішення про визначення розміру аліментів на батьків.

У виняткових випадках суд може присудити з дочки, сина аліменти на строк не більш як три роки.

Несплата аліментів на утримання дитини, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, підтверджується довідкою, виданою органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем у порядку, встановленому законом.

Оскільки доказів ухилення позивача від виконання своїх батьківських обов`язків суду не надано, суд приходить до висновку, що відповідач у силу вищенаведених вимог закону зобов`язаний, та в силу свого працездатного віку має можливість надавати матеріальну допомогу, приймати участь в утриманні свого непрацездатного батька і є всі підстави для стягнення з нього аліментів на його утримання.

У п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року № 3, роз`яснено, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст. 204 СК).

Суд першої інстанції встановивши, що ОСОБА_4 є непрацездатним та потребує матеріальної допомоги, дійшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав до часткового задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст.205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Проте, позивачем не було надано жодних доказів на підтвердження того, що його син має мінливий чи нерегулярний дохід, або одержує частину доходу в натурі, у зв`язку з чим суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про стягнення з ОСОБА_2 на користь непрацездатного батька аліментів на його утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн. щомісячно, починаючи з 11.02.2019р. та довічно.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи й підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22.10.2019р. ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 367, 374,375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 30 січня 2020 року.

Суддя-доповідач:

Судді: