Справа № 461/84/20
Провадження № 2/461/494/20
УХВАЛА

10.01.2020 року суддя Галицького районного суду м.Львова Мисько Х.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за його позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на Ѕ частину квартири, стягнення грошових коштів, набутих подружжям під час шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на Ѕ частину квартири, стягнення грошових коштів, набутих подружжям під час шлюбу, з підстав викладених у фабулі позову.

До позову додана заява про забезпечення позову, в якій ОСОБА_1 просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка складається з трьох житлових кімнат, житловою площею 37,9 кв.м., кухні, загальною площею 55,3кв.м. та до якої відноситься комора в підвалі площею 6,1 кв.м.

В обґрунтування внесеної заяви покликається на те, що вказана квартира без його згоди може бути відчужена на користь будь-якої іншої особи та існує висока імовірність того факту, що відповідач може в будь-який момент здійснити відчуження такої на користь інших осіб, що може значно утруднити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки йому відомо, що відповідач звернулась до ріелторів у м.Львові та виставила спірну квартиру на продаж. Відтак, просить заяву задоволити.

Частиною 2 ст.149 ЦПК України визначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно п.1 ч.1 ст.150, ч.3 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Умовою до застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі квартира, земельна ділянка, автомобілі тощо), яке є у відповідачів на момент пред`явлення позову до них, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі, з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Судом встановлено, що між сторонами дійсно виник спір щодо нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 та невжиття заходів забезпечення позову може унеможливити ефективний захист оспорюваних прав позивача в разі задоволення позову.

Таким чином, суд вважає, що вимоги заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , яка є предметом спору, є співмірними із заявленими позовними вимогами. Забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно є необхідним та обґрунтованим, оскільки існує реальна загроза невиконання у майбутньому рішення суду, якщо воно буде постановлене в користь позивача, а також забезпечить неможливість відчуження спірного майна до закінчення розгляду справи по суті.

Керуючись ст.ст.149-152 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка складається з трьох житлових кімнат, житловою площею 37,9 кв.м., загальною площею 55,3 кв.м. та до якої відноситься комора в підвалі площею 6,1 кв.м.

Дані сторін (позивача): ОСОБА_1 ( адреса: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Дані сторін (відповідача): ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_3 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ).

Дані сторін (відповідача): ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_3 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ).

Інші відомості, передбачені ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», відсутні.

Строк пред`явлення ухвали до виконання 3 (три) роки з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Х.М. Мисько