КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/2934/19
Провадження № 2/488/320/20
РІШЕННЯ

Іменем України

20.01.2020 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва

у складі: головуючої по справі судді - Чернявської Я.А.,

при секретарі судового засідання - Івановій Ю.В.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

12.07.2019 року позивач ОСОБА_4 звернулась до Корабельного районного суду міста Миколаєва із позовом в якому просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь на утримання неповнолітніх дітей: доньки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі по 7 500,00 грн., на кожну окремо дитину, з усіх видів заробітку (доходу), платника аліментів, щомісячно, з дня подачі позову до суду і до досягнення кожною дитиною окремо повноліття.

В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що вона перебувала з відповідачем по справі в фактичних шлюбних відносинах з 2009 року, а в зареєстрованому шлюбі з 01.03.2016 року, який був зареєстрований Міським відділом державної реєстрації актів цивільного Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 72.

У сторін по справі є двоє спільних малолітніх дітей: донька - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Подружні відносини припинені, сторони по справі мешкають окремо, діти проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 10.05.2017 року шлюб між сторонами розірвано.

Відповідач ухиляється від утримання дітей, матеріальної допомоги добровільно не надає. Разом із цим він має можливість надавати аліменти у зазначеному в позові розмірі. Згоди щодо розміру аліментів між сторонами не досягнуто.

На підставі вищезазначеного позивач звернулася до суду з даним позовом.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Обґрунтовуючи розмір зазначених аліментів підкреслив, що відповідач є власником рухомого та нерухомого майна та за своїм матеріальним становищем має можливість сплачувати аліменти у розмірі, визначеному в позовній заяві.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позов визнали частково, не заперечували проти сплати аліментів на утримання дітей, проте категорично незгодні з заявленим позивачем розміром. Вказували на те, що рухоме та нерухоме майно придбане за рахунок коштів батька відповідача, який працює за кордоном та має високий дохід - близько 2000 євро, а сам відповідач перебуває на обліку в Центрі зайнятості як безробітній. При цьому зазначали, що відповідач добровільно сплачує аліменти в тих розмірах, в яких він має можливість сплачувати.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що сторони по справі перебували в фактичних шлюбних відносинах з 2009 року, а в зареєстрованому шлюбі з 01.03.2016 року, який був зареєстрований Міським відділом державної реєстрації актів цивільного Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 72.

У сторін по справі є двоє спільних малолітніх дітей: донька - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Подружні відносини припинені, сторони по справі мешкають окремо, діти проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 10.05.2017 року шлюб між сторонами розірвано.

Згоди щодо розміру аліментів між сторонами не досягнуто.

Відповідно до ст.ст. 180, 181, 182, 183 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів та інші обставини, що мають істотне значення.

Судом достовірно встановлено, що згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 172160386 від 01.07.2019 року відповідач є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 23.01.2018 року; згідно з витягу з Єдиного державного реєстру МВС України від 01.07.2019 року відповідач є власником автомобіля Volkswagen Golf Variant, 2015 року випуску; згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 172159643 від 01.07.2019 року відповідач є власником земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,099 га, що знаходиться по АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 23.05.2018 року; згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 172159739 від 01.07.2019 року відповідач є власником земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1 га, кадастровий номер :10:001:0205, що знаходиться в м. Миколаєві на підставі договору купівлі-продажу від 19.02.2019 року.

Вказане майно відповідач придбав після розірвання шлюбу, тому посилання відповідача та його представника на начебто скрутне матеріальне становище відповідача є безпідставним.

Пояснення відповідача, що вищезазначене майно придбано саме за кошти його батька, який працює за кордоном та отримує високий заробіток не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки відповідач не надав суду доказів таких обставин.

Також, згідно витягу Державної прикордонної служби України прикордонна служба за вих. № 0.184-151/0/15-20 від 03.01.2020 року у період з 01.05.2017 року по 28.12.2019 року громадянин України - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перетинав державний кордон України 14 разів, що також є доказом стабільного матеріального становища відповідача, навіть без встановлення маршруту та цільового призначення поїздок.

Таким чином, визначаючи розмір аліментів суд виходить з наступного.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною першою статті 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до частини першої статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Стаття 184 Сімейного кодексу України передбачає можливість визначення судом в окремих випадках розміру аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі, а не у частці від заробітку платника аліментів. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим за наявності певних обставин, що унеможливлюють сплату аліментів у частці від заробітку (доходу), приблизний перелік яких наводиться у частині 1 даної статті (Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі). Необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. У такому випадку стягнення аліментів на дитину у частці від доходу її матері або батька може призвести до істотної різниці у розмірі аліментів, які отримує дитина щомісяця, що у свою чергу негативно вплине на забезпечення дитини. Стягнення аліментів у твердій грошові сумі дозволяє забезпечити більшу стабільність щодо утримання дитини. Також доцільно стягувати аліменти у твердій грошовій сумі у випадку отримання платником аліментів заробітку або доходу повністю в натурі або в іноземній валюті, що можна віднести до інших обставин, які мають істотне значення.

При отриманні доходу в натурі проводиться грошова оцінка такого натурального надання особі, а потім з отриманих сум стягуються аліменти. Проте вартість натурального надання може суттєво варіюватися, а крім того, щомісяця вчиняти переоцінку натурального надання дуже складно. Тому замість частки від доходу платника аліментів у якості аліментів суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим і в інших випадках, якщо суд прийде до висновку, що визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) платника є неможливим, ускладненим або суттєво порушує інтереси однієї із сторін. Неможливість визначення аліментів у частці від заробітку (доходу) може виникнути, наприклад у випадках, коли платник аліментів постійно проживає на території іноземної держави та відомості про його доходи отримати неможливо. Ускладненим та водночас таким, що порушує інтереси дитини, є стягнення аліментів у випадках, коли платник аліментів приховує свої доходи з метою ухилення від їх сплати.

Термін "тверда грошова сума" є умовним та позначає відповідну суму аліментів на утримання дитини, що чітко визначена за домовленістю між платником та одержувачем аліментів або за рішенням суду. Наприклад, визначено розмір аліментів у 1000 гривень; ця сума є стабільною, можливо і на певній період часу, але вона не буде змінюватися автоматично у випадку зміни розміру заробітку або доходу платника аліментів.

Стаття 184 Сімейного кодексу України передбачає можливість визначення та стягнення аліментів у твердій грошовій сумі як за заявою платника, так і за заявою одержувача. Зокрема, стягнення аліментів у твердій грошовій сумі може ініціювати їх платник, наприклад, якщо він отримує доходи із багатьох джерел, і постійне надання відомостей про такі є важким як для нього, так і для державного виконавця. Такий порядок стягнення аліментів відповідає інтересам одержувача аліментів в тих випадках, коли платник аліментів отримує надвисокі доходи.

При встановленні розміру аліментів у твердій грошовій сумі виплата аліментів на дитину проводиться щомісячно, про що у свою чергу наголошує постанова Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" (п. 17).

Розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, може бути згодом збільшений чи зменшений судом на вимогу як платника аліментів, так і одержувача аліментів.

Частина 2 статті 184 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Така індексація проводиться відповідно до Закону України від 3 липня 1991 р. "Про індексацію грошових доходів населення" (в редакції Закону від 6 лютого 2003 р.).

Об`єктами індексації грошових доходів населення відповідно до ст. 2 даного Закону є грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення); суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди в разі втрати годувальника. Кабінет Міністрів України може встановлювати інші об`єкти індексації. У Законі підкреслено, що соціальні виплати, що мають цільовий і разовий характер (допомога при народженні дитини, допомога на поховання, матеріальна допомога, одноразова допомога при виході на пенсію тощо), а також допомога у зв`язку з вагітністю і пологами індексації не підлягають. Підтримка купівельної спроможності провадиться шляхом підвищення розміру зазначених виплат. Підтримка купівельної спроможності соціальних виплат, які визначаються залежно від прожиткового мінімуму, здійснюється шляхом перегляду їх розміру у зв`язку із зростанням прожиткового мінімуму відповідно до законодавства.

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Слід підкреслити, що якщо сплата аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі визначена за домовленістю між платником аліментів та їх одержувачем, то вона може підлягати індексації за умови, що це обумовлено спеціально сторонами домовленості.

Держава Україна проголошуючи такий принцип сімейного права, як державна охорона кожної дитини, яка позбавлена належного батьківського піклування, реалізує його в одному із положень даної статті СК. Зокрема ч. 3 встановлює, що якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 50 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 pоку № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Доводи відповідача про те, що він у добровільному порядку надає допомогу на утримання неповнолітніх дітей, не спростовують необхідності стягнення аліментів, оскільки на позивача покладається обов`язок утримувати своїх дітей відповідно до вимог статті 180 СК України.

Крім того, згідно зі статтею 180 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Отже, можливість стягнення аліментів за рішенням суду залежить не лише від факту добровільної участі одного з батьків в утриманні дітей, а й від згоди іншого з батьків із розміром та способом такого утримання.

Визначаючи розмір аліментів суд бере до уваги, стан здоров`я і матеріальне становище дитини, так і стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, який не має інших осіб на утриманні, є працездатним. І хоча відповідач офіційно не працює, проте має у власності рухоме та нерухоме майно, у зв`язку із чим суд вважає за можливе визначити розмір аліментів у 5 000,00 грн., на кожну дитину окремо, щомісячно, починаючи з дня звернення позивача до суду і до досягнення дитиною повноліття.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн., в зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судових витрат при зверненні до суду.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 10, 259, 263, 264, 265, 268, 274 - 279, 351 - 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 ), аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 5 000 грн., з подальшою індексацією відповідно до закону, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.07.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 ), аліменти на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 5 000 грн., з подальшою індексацією відповідно до закону, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.07.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), на користь держави судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Відповідно до п.15.5 ч. 1 Розділу ХІII Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Сторони по справі:

Позивач - ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 );

Відповідач - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Повний текст рішення складено 28.01.2020 року.

Суддя Я.А. Чернявська