Справа № 266/1001/20
Провадженя№ 2/266/502/20
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.12.2020 року м. Маріуполь
Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:
головуючого судді - Курбановой Н.М.,
за участю секретаря - Макогон С.Б.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приморського відділу державної виконавчої служби у м.Маріуполі Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), про звільнення майна з-під арешту,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами до ОСОБА_2 , Приморського відділу державної виконавчої служби у м.Маріуполі Східного Міжрегіонального управління Міністества юстиції (м.Харків), про звільнення майна з-під арешту.
Представник позивача Д`яконова К.І., яка діє на підставі ордеру, до суду надала заяву про розгляд справи у відсутність позивача та його представника, просила позов задовольнити.
Відповідачка ОСОБА_2 до суду не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала, проти задоволення позову не заперечувала.
Представник відповідача Приморського ВДВС у м.Маріуполі Східного Міжрегіонального управління Міністества юстиції (м.Харків), старший державний виконавець Хара О.В., до суду надав заяву про розгляд справи за відсутності представника відділу, рішення просив прийняти на розсуд суду.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Стаття 77 ЦПК України передбачує, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Згідно з іпотечним договором № 38ДС/059/І04/2007-НВклн від 25.04.2007 року, укладеним між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 , посвідченим приватним нотаріусом ММНО Бодягіною І.І. 25.04.2007 року, який було зареєстровано нотаріусом у Державному реєстрі правочинів № 3894245, виконання зобов`язань ОСОБА_2 за кредитним договором забезпечено іпотекою спірного житлового будинку (а.с. 21-26).
Відповідно до заочного рішення Приморського районного суду м. Маріуполя від 19.08.2011 року у справі № 2-1110/11, задоволено позовні вимоги ПАТ «Кредитпромбанк» (правонаступника ВАТ «Кредитпромбанк») та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Кредитпромбанк» заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 298 952,52 грн., судові витрати. Рішення суду набрало законної сили, звернуто до виконання.
Згідно з постановою державного виконавця Приморського ВДВС Маріупольського МУЮ від 16.12.2011р. відкрито ВП № 30410944 по виконанню виконавчого листа № 2-1110/11, в рамках якого постановою від 26.12.2011р. у вказаному виконавчому провадженні було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, належне ОСОБА_2 (а.с. 38-41).
Відповідно до заочного рішення Приморського районного суду м. Маріуполя від 05.10.2015 року № 266/3129/15-ц з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» стягнуто заборгованість за кредитним договором № 39ДС/092/К04/2007 від 25.04.2007 року станом на 31.07.2015 року, яка складається з: 655 884,74 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 508 641,12 грн. - заборгованість за відсотками, яке набрало законної сили (а.с. 42-44).
Згідно із договором № 990/К купівлі-продажу майнових прав від 16.11.2018 року, укладеним між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Інвестстандарт», продавець передав у власність покупця, а покупець прийняв у власність майнові права, які виникли та/або можуть виникнути у майбутньому та включають, зокрема, право вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів, які виникли за укладеними договорами та/або на інших підставах наведених у додатку №1 до цього договору (а.с. 27-29).
Відповідно до Додатку № 1 до Договору «990/К від року, ТОВ «ФК «Інвестстандарт» набуто право вимоги за кредитним договором № 38 ДС/092/К04/2007-НВклн щодо ОСОБА_2 .
Відповідно до договору про відступлення прав за іпотечним договором № 38ДС/059/І04/2007-НВклн, посвідченим 25.04.2007 року приватним нотаріусом Бодягіною І.І., від 16.11.2018 року, на умовах договору № 990/К купівлі-продажу майнових прав від 16.11.2018 року Первійсний Іпотекодержатель (ПАТ «Дельта Банк») відступає новому Іпотекодержателю (ТОВ «ФК «Інвестстандарт») право вимоги за іпотечним договором № З8ДС/059/104/2007-НВклн, в якості забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 за Кредитним договором № 38ДС/092/К04/2007-НВклн від 25.04.2007 року, укладеним між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 (а.с. 30-33).
Згідно з договором № 990/К/1 купівлі-продажу майнових прав від 22.11.2018 року, укладеним між ТОВ «ФК «Інвестстандарт» та фізичною особою ОСОБА_1 , продавець передає у власність Покупця майнові права, які виникли та/або можуть виникнути у майбутньому та які включають право вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів, які виникли за укладеними договорами та/або інших підставах наведених у додатку № 1 до цього Договору. Згідно із додатком № 1 до Договору № 990/К/1 купівлі-продажу майнових прав від 22.11.2018 року ОСОБА_1 було придбано право вимоги за кредитним договором № 38 ДС/092/К04/2007-НВклн, боржник ОСОБА_2 (а.с. 34-37).
Згідно з листом Приморського відділу державної виконавчої служби у м.Маріуполі Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) від 20.11.2020р. за Автоматизованої системи виконавчого провадження на виконанні у Приморському ВДВС ГТУЮ у Донецькій області перебували виконавчі провадження: № 30410944, з примусового виконання виконавчого листа №2-1110 від 07.09.2011, виданого Приморським районним судом м. Маріуполя Донецької області про стягнення з ОСОБА_2 , ІПН: НОМЕР_1 на користь ПАТ «Кредитпромбанк» боргу у розмірі 300772,52 грн. 14.03.2013 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження»; № 51047929 , з примусового виконання виконавчого листа № 266/3129/15- ц від 05.10.2015, виданого Приморським районним судом м. Маріуполя Донецької області про стягнення з ОСОБА_2 , ІПН: НОМЕР_1 на користь ПАТ «ДельтаБанк» боргу у розмірі 1164526,00 грн. 04.10.2016 винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві на підставі п.2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Більш детальну інформацію надати не уявляється можливим, тому що стоки зберігання архівних матеріалів виконавчих проваджень відділу закінчились.
Згідно ст. 1 ЗУ «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку встановленого цим Законом.
Згідно зі статтею 589 ЦК України разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно ст. 16 ЦКУ кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Частина 1 ст. 317 ЦКУ зазначає, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Також, відповідно до ч. 1,2 ст. 319 ЦК України - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Непорушність права власності регулюється ст. 321 Цивільного кодексу України та зазначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Так, відповідно до ч. 1,2 ст. 386 ЦКУ держава забезпечує рівний захист прав усі суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним прав користування та розпорядження своїм майном.
За правилами ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.
Відповідно до ч. 2 ст. 40 вищезазначеного закону про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.
Згідно п.2 Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за № 5 від 03 червня 2016р. «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Позови на захист майнових прав малолітніх та неповнолітніх дітей боржника (засудженого) можуть бути пред`явлені їхніми законними представниками, а у випадках, встановлених законом, органами та особами, яким надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб (статті 3, 45 ЦПК).
Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення, стаття 3 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV "Про виконавче провадження".
Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Враховуючи викладене, та те, що арешт майна створює позивачу перешкоди в реалізації свого права на вільне розпорядження своїм майном, суд приходить до висновку що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 263-265 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приморського відділу державної виконавчої служби у м.Маріуполі Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), про звільнення майна з-під арешту задовольнити.
Звільнити з-під арешту нерухоме майно - житловий будинок загальною площею 60,6 кв.метрів, житловою площею 30,4 кв. метрів, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , належить на праві власності Чукурній Ганні ОСОБА_4 :
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення суду буде складено 18 грудня 2020 року
Суддя: КурбановаН. М.
Відомості щодо учасників справи:
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2
Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3