22-ц/804/3609/20
2-3214/09

У Х В А Л А

Єдиний унікальний номер 2-3214/09

Номер провадження 22-ц/804/3609/20

21 грудня 2020 року місто Маріуполь

Донецький апеляційний суд у складі судді Лопатіної М.Ю., перевірив матеріали справи за апеляційною скаргою Маріупольської міської ради Донецької області на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09 листопада 2009 року, ухвалене у складі судді Гноєвого С.С. у справі за позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно,-

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09 листопада 2009 року вищевказаний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право власності на самочинно реконструйоване нежиле приміщення 84 у будинку АДРЕСА_1 (літ.А-1) зі сходами літ.А7 та літ А8, загальною площею 38,0 кв.м.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач 12 листопада 2020 року подав апеляційну скаргу, яка разом з матеріалами справи надійшла до Донецького апеляційного суду.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 23 листопада 2020 року апеляційну скаргу Маріупольської міської ради Донецької області залишено без руху для усунення недоліків, а саме надання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження з зазначенням інших причин його пропущення.

З матеріалів справи вбачається, що 23 листопада 2020 року копія вищенаведеної ухвали була направлена на зазначену скаржником в апеляційній скарзі адресу: АДРЕСА_2 (вих.№2-3214/09/63142/2020).

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, копія ухвали про залишення апеляційної скарги без руху отримана уповноваженою особою відповідача 26 листопада 2020 року (а.с 42).

Таким чином, визначений судом десятиденний строк для усунення недоліків апеляційної скарги сплив 07 грудня 2020 року і недоліки апеляційної скарги скаржником не усунуті.

У відкритті апеляційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Відповідно до частини другої статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків:

1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки;

2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Аналіз вказаної правової норми дає підстави для висновку, що сплив річного строку з дня складання повного тексту судового рішення є підставою для відмови у відкритті провадження незалежно від причин пропуску строку на апеляційне оскарження, тобто законодавець імперативно встановив процесуальні обмеження для оскарження судового рішення зі спливом річного строку.

Аналогічний за змістом висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 листопада 2020 року у справі № 607/13908/13-ц (провадження № 61-1100св20).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмежене, особливо щодо умов прийнятності скарги. Проте право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати легітимну мету та гарантувати пропорційність між їх використанням і такою метою (рішення у справі «Мельник проти України» («Melnyk v. Ukraine») від 28 березня 2006 року, заява № 23436/03, § 22).

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановленні державами-членами Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

Апеляційний суд зазначає, що складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства, сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи норм процесуального законодавства, у тому числі і законодавчо встановлених обмежень.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-Х).

Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення (рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 03 квітня 2008 року).

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, пропущеного зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, є порушенням вимог статті 6 Конвенції щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі, як правова визначеність.

Встановивши, що Маріупольська міська рада Донецької області звернулася із апеляційною скаргою на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09 листопада 2009 року лише 12 листопада 2020 року, тобто через одинадцять років після ухвалення оскарженого судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку про наявність правових підстав для відмови скаржнику у відкритті апеляційного провадження, відповідно до частини другої статті 358 ЦПК України.

При цьому суд апеляційної інстанції виходить із того, що дослідженими матеріалами справи підтверджується факт обізнаності Маріупольської міської ради про розгляд справи. Так, представник відповідача за довіреністю ОСОБА_2 зверталася до суду із заявою від 06 листопада 2009 року про розгляд справи без її участі та визнання позовних вимог у повному обсязі (а. с.16).

Враховуючи наведене, а також відсутність посилань відповідача на виникнення обставин непереборної сили, що завадили йому вчасно, із дотриманням вставленого цивільним процесуальним законом строку, оскаржити в апеляційному порядку рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09 листопада 2009 року, у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

Керуючись ст. 358 ЦПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Маріупольської міської ради Донецької області на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09 листопада 2009 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради Донецької області про визнання права власності на самовільно побудоване нерухоме майно.

Копію ухвали про направити всім учасникам справи.

Оригінал апеляційної скарги на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09 листопада 2009 року та додані до неї матеріали повернути Маріупольській міській раді Донецької області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя