ЗОЛОЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 622/26/20 р.
2/622/163/20

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2020 року смт Золочів

Золочівський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Чернової О.В.,

за участі секретаря Вишневської О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до державного підприємства «Івашківський спиртзавод», про стягнення заборгованості по заробітній платі, -

ВСТАНОВИВ:

11.01.2020 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 в якій останній просить суд стягнути з ДП Івашківський спиртзавод заборгованість по заробітній платі. В порядку підготовки до розгляду справи просив витребувати з ДП "Івашківський спиртзавод" довідку про нараховану та невиплачену заробітну плату ОСОБА_1 , посилаючись на те, що з 19.12.2014 року по 31.03.2017 року він працював в Державному підприємстві «Івашківський спиртзавод» слюсарем-ремонтником. За період з вересня 2015 року по 31.03.2017 заробітну плату він не отримував, тому вимушений був звільнитися за власним бажанням. При звільненні та до теперішнього часу ані розрахунку, ані заробітної плати за весь період роботи не отримав. Звернувшись до підприємства із запитом про надання довідки про заборгованість по заробітній платі до цього часу не отримав відповіді, у зв`язку із чим позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі.

Позивач у судове засідання не з`явився, просив розглядати справу за його відсутності, наполягаючи на задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, подала суду витребувані докази та письмове клопотання про проведення розгляду справи без її присутності, у відзиві проти задоволення позовних вимог не заперечувала, вказала, що сума заборгованості із заробітної плати ДП Івашківський спиртзавод перед працівником ОСОБА_1 до виплати становить 13662,38 грн.

Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази, що є в матеріалах справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 у період з 19.12.2014 року по 31.03.2017 року перебував у трудових відносинах з Державним підприємством «Івашківський спиртзавод», 31.03.2017 року позивача було звільнено з займаної посади на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням.

Відповідно до довідки Державного підприємства «Івашківський спиртзавод» за період роботи з червня 2015 року по березень 2017 року ОСОБА_1 нараховано та невиплачено заробітну плату в розмірі 16688 грн. 50 коп., за вирахуванням обов`язкових платежів, внесків та зборів, сума до виплати працівнику становить 13662 гривні 38 копійок.

Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 21 Закону України "Про оплату праці" працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Відповідно до частини першої статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.

За нормами ст. 24 Закону України "Про оплату праці" та ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Статтею 24 Закону України «Про відпустки» передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - інваліда з дитинства підгрупи А I групи.

Згідно ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені сумі мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Як зазначено у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24 грудня 1999 року та у пункті 2 постанови № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив, при цьому сума, яка підлягає стягненню, визначається без утримання прибуткового податку й інших обов`язкових платежів.

Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі в розмірі 16688 гривень 50 копійок (з урахуванням всіх обов`язкових внесків, зборів і платежів, що підлягають перерахуванню підприємством).

Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (частина п`ята статті 19 у редакції, яка була чинною на час існування спірних правовідносин) дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на виплату заробітної плати.

Порушення процедури про банкрутство роботодавця не може свідчити про відсутність вини роботодавця в невиплаті працівникові належних коштів і не є підставою для звільнення роботодавця від обов`язку сплатити зазначені кошти.

Таким чином, відповідачем були порушені права позивача, передбачені ст. ст. 116 КЗпП України, за захистом яких він звернувся до суду, тому суд вважає необхідним позов задовольнити повністю та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість із невиплаченої заробітної плати в розмірі 16688 гривень 50 копійок за вирахуванням обов`язкових платежів, внесків та зборів.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки при подачі позову до суду позивач звільнений від сплати судового збору, рішення прийнято на користь позивача, тому судові витрати слід стягнути з відповідача в дохід держави.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 2102,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 47, 116 КЗпП України, ст. ст. 5, 12, 13, 76, 81, 141, 209, 211, 247, 258, 264, 265, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства «Івашківський спиртзавод» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в розмірі 16688 (шістнадцять тисяч шістсот вісімдесят вісім) гривень 50 коп., за вирахуванням обов`язкових платежів, внесків та зборів.

Стягнути з Державного підприємства «Івашківський спиртзавод» на користь держави судовий збір у розмірі 1921 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено через суд першої інстанції до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено через суд першої інстанції до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , зареєстрований та проживає з адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ДП «Івашківський спиртзавод», , адреса: 62211, Харківська область, Золочівський район, с. Івашки.

Суддя О. В.Чернова