Справа №461/5874/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2020 року м.Львів

Галицький районний суд м.Львова

в складі

головуючого судді Радченка В.Є.

з участю

секретаря судових засідань Степанюк Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справі за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_2 ) про визначення частки у спільній сумісній власності, -

в с т а н о в и в:

29 липня 2020 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом про визначення частки у спільній сумісній власності. Обґрунтовуючи позов покликається на те, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 є співвласниками квартири АДРЕСА_3 . Крім них, співвласником квартири був ОСОБА_5 , який ІНФОРМАЦІЯ_5 помер. Дана квартира є спільною сумісною власністю п`яти осіб, була приватизована згідно з Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Загальна площа квартири становить 46,3 кв.м., комора в підвалі 2,5 кв.м., що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру № НОМЕР_2 , виданого 01.04.2003 року відділом приватизації державного житлового фонду Галицької районної адміністрації м.Львова та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Після смерті батька позивача відкрилася спадщина, а саме його частка у спільній сумісній власності на квартиру. Позивач є єдиним сином ОСОБА_1 та єдиним спадкоємцем за законом після смерті батька. Шлюб між батьками позивача розірвано 25 липня 2000 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу НОМЕР_3 від 31.01.2005 року. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не є спадкоємцями, в родинних стосунках з батьком позивача не перебували. Після відкриття спадщини, позивач звернувся до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Однак він не може оформити свої спадкові права, оскільки частки співвласників квартири не визначені. Просить визначити, що померлому ОСОБА_5 належала 1/5 частка квартири АДРЕСА_3 .

Ухвалою від 07 вересня 2020 року відкрито провадження, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися. Подали до суду письмову заяву, згідно якої просить розгляд справи проводити у їх відсутності, позов підтримують та просять задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про час, дату та місце розгляду справи. Відповідно до трекінгу поштових відправлень ПАТ «Укрпошта» відправлення не вручене ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з причин: «інші причини». У відповідності до ч.8 п.4 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Також не подано до суду відзиву на позов та заяви про розгляд справи за їх відсутності. Суд, вжив всіх можливих заходів для вчасного та належного повідомлення даних відповідачів про час, дату та місце проведення судового засідання, тому вважає за можливе слухати справу у його відсутності.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась. Належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи. Відповідно до трекінгу ПАТ «Укрпошта» конверт з вмістом судової повістки отримала 04.12.2020 року.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явились.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до дубліката свідоцтва про право власності на квартиру № НОМЕР_2 , виданого 01.04.2003 року Виконавчим комітетом Львівської міської ради та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №5417544 від 12.11.2004 квартира АДРЕСА_3 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 .

ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданим Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів).

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_5 від 31.01.2005 року, виданого Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 розірвано.

Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №60741243 від 30.06.2020 відкрито спадкову справу приватним нотаріусом Окіс І.С.

Відповідно до статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до частин першої-третьої статті 355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 368 Цивільного кодексу України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Разом з тим, відповідно до ст. 370 Цивільного кодексу України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Таким чином, в даній статті встановлюється презумпція рівності часток співвласників.

Крім того, згідно із положеннями ст. 372 Цивільного кодексу України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено між ними або законом.

Відповідно до ч.1 ст.1226 ЦК частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Згідно роз`яснень, наданих Пленумом ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ в п. 3.4 Інформаційного листа № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування», відповідно до ст. 1226 ЦК частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємців учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному майні.

Згідно із п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» за № 20 від 22.12.1995 року частка учасника спільної сумісної власності визначається при відкритті після нього спадщини.

Проаналізувавши обставини справи та відповідні норми законодавства, які регулюють ці відносини, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

У зв`язку зі смертю одного з співвласників, позивач не може реалізувати своє право на прийняття спадщини за заповітом через те, що нотаріус відповідно до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України не може видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності без виділення (визначення) частки померлого у спільному майні.

Оскільки вищевказана квартира є об`єктом права спільної сумісної власності, частки у праві спільної сумісної власності у даній квартирі не визначались, ні за домовленістю співвласників, ні за рішенням суду, тому в силу ч.2 ст. 370 ЦК України, частки кожного співвласника квартири є рівними. Враховуючи, що квартира за адресою: АДРЕСА_4 перебуває у спільній сумісній власності п`яти осіб, ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , належить 1/5 частки вказаної квартири.

Судові витрати залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263 -265, 315-319, 351-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_2 ) про визначення частки у спільній сумісній власності - задовольнити.

Визначити, що частка померлого ОСОБА_5 в праві спільної сумісної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_4 а становила 1/5 частки вказаної квартири.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова. Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.Є.Радченко