Справа № 308/8339/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2020 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Придачук О.А.

за участю секретаря судового засідання Бомбушкар В.П

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгород у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позовної заяви позивач вказала, що 29.10.2011 року, між нею та відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований Виконавчим комітетом Кам`яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що складено актовий запис № 308 від 29.10.2011 року, про що видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 09.10.2019.

Зазначає, що від шлюбу у них з відповідачем народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Під час спільного проживання виявилося, що у них з чоловіком різні погляди на життя, що відображалося зокрема у відсутності порозуміння між ними, постійними сварками. Починаючи з 2018 року їх сімейні стосунки суттєво погіршились. Тривалі намагання позивачки зберегти сім`ю не принесли результатів, почуття любові та поваги між сторонами втрачено, сімейні стосунки вони не підтримують.

Подальше спільне сімейне проживання з відповідачем є неможливим, а збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам дитини.

На підставі викладеного, позивачка просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, а також після розірвання шлюб залиши на її вихованні доньку ОСОБА_3 .

У судове засідання позивач не з`явилася, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності за наявними в справі матеріалами, позов підтримує, просить їх задовольнити. Також, 10 грудня 2020 року подала до суду заяву у якій посилається на спільну домовленість з чоловіком, який позов визнає про , що подав заяву, уточнила п.3 прохальної частини та просить залишити доньку проживати разом із нею.

Відповідач у судове засідання не з`явився також, 10 грудня 2020 року подав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності його представника за наявними в справі матеріалами, позовні вимоги визнає повністю, просить їх задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у ній докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд прийшов до наступних висновків.

Згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 , яке видано 09.10.2019 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , 29.10.2011 року уклали шлюб, який зареєстрований Виконавчим комітетом Кам`яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що складено актовий запис № 308.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 10.04.2013, у сторін від шлюбу народилась дитина, донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як убачається з матеріалів справи, подружнє життя між сторонами не склалося, з 2018 року у них погіршились шлюбні відносини, між сторонами зникли почуття любові, відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага, шлюбні стосунки не підтримують. Народжена у шлюбі дитина проживає разом з матір`ю.

Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин, і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя.

За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Підстав для надання сторонам строку для примирення суд не знайшов.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

У разі визнання відповідачем позову суд, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Згідно вимог статті 160 Сімейного кодексу України, яка регламентує право батьків на визначення місця проживання дитини, вбачається, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

На підставі наведеного, врахувавши всі обставини справи в сукупності, повне визнання позову відповідачем, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд прийшов до переконання, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, у зв`язку з чим позов слід задовольнити, шлюб розірвати, а місце проживання дитини визначити за місцем проживання її матері.

Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки належить стягнути сплачений позивачкою судовий збір у сумі 840,80 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 56, 105, 110, 112, 115 СК України, ст.ст. 4, 13, 89, 141, 223, 258, 259, 263-265, 273, 280-284, 289, 354, 355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву задовольнити.

Шлюб, укладений 29.10.2011 року між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований Виконавчим комітетом Кам`яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що складено актовий запис № 308 та видано свідоцтво про одруження серії НОМЕР_1 розірвати.

Визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір"ю - ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму в розмірі 840,80 грн (вісімсот сорок гривень 80 коп.) на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили у відповідності до ч. 2 ст. 115 СК Укр аїни надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом згідно з ч. 3 ст. 115 СК України є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.А. Придачук