Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/4720/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

23 січня 2020 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого-судді Кондрацької Н.М.

за участю секретаря Мелещенко О.В.

розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Концерну «Техвоєнсервіс» в особі філії Концерну «Черкаський автомобільний ремонтний завод» про скасування наказу про звільнення та поновлення на посаді,-

в с т а н о в и в:

10.06.2019 ОСОБА_1 звернувся до Придніпровського районного суду міста Черкаси з позовом до Концерну «Техвоєнсервіс» в особі філії Концерну «Черкаський автомобільний ремонтний завод» про скасування наказу про звільнення та поновлення на посаді, вказавши, що у відповідності до запису №3 у трудовій книжці ОСОБА_1 , він 07.04.2005 був прийнятий на роботу до Державного підприємства «Черкаський автомобільний ремонтний завод» на дільницю №9 слюсарем - ремонтником 5-го розряду, наказ №48к від 06.04.2005. Згідно запису №4 Державне підприємство Міністерства оборони України «Черкаський автомобільний ремонтний завод» перейменовано на Державне підприємство «ЧАРЗ». Записом №5 Державне підприємство «Черкаський автомобільний ремонтний завод» приєднано до ДГО Концерн «Техвоєнсервіс», наказ МОУ №642 від 03.11.2006 «Про реорганізацію державного підприємства «Черкаський автомобільний ремонтний завод» припинена діяльність ДП «ЧАРЗ» шляхом приєднання до ДГО Концерн «Техвоєнсервіс». Згідно наказу гендиректора Концерну, №12 АГД від 16.01.2007, створено відокремлений підрозділ Філія Концерну «Техвоєнсервіс» «Черкаський автомобільний ремонтний завод». 01.02.2007 ОСОБА_1 переведений у Філію Концерну «Техвоєнсервіс» «Черкаський автомобільний ремонтний завод», слюсарем - ремонтником 5-го розряду на дільницю №9, наказ №1-к від 01.02.2007. 06.05.2019 керівництво підприємства звернулося до ОСОБА_1 з вимогою, щоб він написав заяву про звільнення за власним бажанням. Проте, останній відмовився звільнятися із займаної посади. 10.05.2019 ОСОБА_1 був недопущенний на територію заводу охороною підприємства, на запитання позивача про причинити недопущення до робочого місця, охорона повідомила, що це вказівка керівника підприємства. Одразу, ОСОБА_1 викликав патрульну поліцію, для фіксації даного факту про недопущення на робоче місце. Зрештою, ОСОБА_1 , в період з 10.05.2019 по 24.05.2019 включно, кожного дня приходив на завод, але охорона його не пропускала на робоче місце, і кожного разу позивач викликав патрульну поліцію. 10.05.2019 ОСОБА_1 звернувся до Управління Держпраці у Черкаській області із заявою, в якій виклав всі обставини інциденту та просив вжити необхідні заходи. Також, 13.05.2019 ОСОБА_1 звернувся із заявою до Черкаської місцевої прокуратури, в якій виклав обставини справи та просив захисту його прав. Проте, станом на день звернення із позовною заявою до суду, будь-якої реакції на заяви ОСОБА_1 . Управління Держпраці у Черкаській області та Черкаської місцевої прокуратури, не має. Зрештою, 24.05.2019 ОСОБА_1 був вручений витяг з наказу №24-к від 15.05.2019, в частині 2 якого зазначено, що «Звільнити 13 травня 2019 року слюсаря - ремонтника енерго механічної дільниці ОСОБА_1 за прогули ст. 40 п. 4 КЗпУкраїни.». Проте, вище вказаний наказ про звільнення ОСОБА_1 , являється незаконним та підлягає до обов`язково скасування. Згідно п.4 ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого лет) без поважних причин. Отже, важливою умовою звільнення працівника за п.4 ст.40 КЗпП України, є його відсутність без поважних причин. Як зазначалося вище, ОСОБА_1 починаючи з 10.05.2019 і по 24.05.2019, кожного дня, намагався потрапити на робоче місце, але охорона підприємства, за вказівкою керівника, не допускала його на робоче місце. Кожного дня ОСОБА_1 викликав патрульну поліцію для фіксації даного факту. Дані обставини підтверджуються відповіддю Управління патрульної поліції в Черкаській області від 31.05.2019 про те, що за період з 10.05.2019 по 27.05.2019 на гарячу лінію «102» надійшло п`ятнадцять звернень ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , з приводу недопущення останнього охороною ФКТ «ЧАРЗ» до робочого місця. Результатом звернень стали відібрані заяви та пояснення заявника. Матеріали передано до Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області та зареєстровано в журналі ЄО за номерами: 23341 від 10.05.2019, 23562 від 11.05.2019, 23886 від 13.05.2019, 24104 від 14.05.2019, 24326 від 15.05.2019, 24545 від 16.05.2019, 24760 від 17.05.2019, 24998 від 18.05.2019, 25356 від 20.05.2019, 25572 від 21.05.2019, 25804 від 22.05.2019, 25806 від 22.05.2019, 25993 від 23.05.2019, 26242 від 24.05.2019, 26703 від 26.05.2019. Згідно ст.4 Конвенції №158 Міжнародної організації праці "Про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця 1982 року», спрямованої на захист прав працівника, - трудові відносини з працівником не припиняються, якщо тільки немає законних підстав для такого припинення, зв`язаних зі здібностями або поведінкою працівника. Як вбачається зі ст.9 Міжнародної Конвенції № 158, на роботодавця покладається тягар доказування законності підстав звільнення працівника. Статтею 43 Конституції України передбачена, що громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право громадян на працю забезпечується державою, а трудовий договір може бути розірваний лише з підстав і в порядку, передбаченому трудовим законодавством (ст.2, 36, 40, 41 КЗпП України). Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений статтею 5- 1 КЗпП України правовий захист від необгрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Аналіз вказаних норм трудового права дає підстави для висновку, що у справах, в яких оспорюється незаконне звільнення, саме роботодавець повинен довести, що звільнення відбулося без порушення законодавства про працю. Згідно п.2 ч.1 ст.221 КЗпП України, трудові спори розглядаються, районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами. Відповідно до п.2 ч.1 ст.232 КЗпП України, безпосередньо в районних, районних у містах, міських чи міськрайонних судах розглядаються трудові спори за заявами, працівників про поновлення на роботі незалежно від підстав припинення трудового договору, зміну дати і формулювання причини звільнення, оплату за час вимушеного прогулу або виконання нижчеоплачуваної роботи, за винятком спорів працівників, вказаних у частині третій статті 121 і статті 222 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У відповідності до ч.1 ст.235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Пунктом 7 ст.235 КЗпП України, встановлено, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. Постанова Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.995 р. №4 зазначає, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП, якщо наявні порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплата належних йому грошових сум тощо), які призвели до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і потребують від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок відшкодувати моральну (немайнову) шкоду покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності. У зв`язку із вчиненням Відповідачем протиправних дій, невиконання ним умов трудових договорів, та безпідставного систематичного порушення моїх прав, мені завдано моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню відповідно до ст.ст. 23, 216 Цивільного Кодексу України та яка полягає у наступному: у спричиненому йому тяжкому психологічному шоці у момент, коли він дізнався про своє звільнення за нібито прогули. Даний психологічний шок можна порівняти зі втратою значної суми грошових коштів. В переживаннях з приводу розуміння цілковитої незаконності дій та тверджень Відповідача, що передували невиконання ним своїх договірних зобов`язань, у нехтуванні Відповідачем його законних прав на працю, заробітну плату; у використанні Відповідачем свого домінуючого положення, що приводе до вчинення ним протиправних дій, які він дозволяє собі здійснювати, з метою використання своїх можливостей для задоволення його власних потреб. Всі ці обставини значно підсилюють його психологічне розчарування можливості поновлення своїх прав, через такі дії Відповідача. З моменту виникнення такого протиправного ставлення Відповідача до нього, він перебуває в сумнівах щодо добровільного відновлення порушених Відповідачем його законних прав, що постійно відчуває психологічний дискомфорт розуміючи про можливі проблеми, які можуть виникнути у нього при наступному моєму працевлаштуванні на інше місце роботи, та будучі на сьогодні безробітним, завдану Відповідачем йому моральну шкоду він оцінює у розмірі 20 000 грн..

А тому позивач просив суд визнати незаконним та скасувати пункт 2 наказу № 24-к від 13 травня 2019 року про звільнення слюсаря - ремонтника енерго - механічної дільниці ОСОБА_1 за прогули ст. 40 п.4 КЗпП України; поновити ОСОБА_1 на посаді слюсаря - ремонтника енерго - механічної дільниці Філії Концерну «Техвоєнсервіс» «Черкаський автомобільний ремонтний завод» з 13 травня 2019 року; стягнути з Концерну «Техвоєнсервіс» (, місцезнаходження: просп. Повітрофлотський, буд. 6 м. Київ, 03168), в особі філії Концерну «Черкаський автомобільний ремонтний завод» (, місцезнаходження: вул. В. Чорновола, буд. 277, м. Черкаси, 18028) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ), завдану моральну шкоду в розмірі 20000 гривень.

10.10.2019 до суду позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог в якій просить суд визнати незаконним та скасувати пункт 2 наказу № 24-к від 13 травня 2019 року про звільнення слюсаря - ремонтника енерго - механічної дільниці ОСОБА_1 за прогули ст. 40 п.4 КЗпП України; поновити ОСОБА_1 на посаді слюсаря - ремонтника енерго - механічної дільниці Філії Концерну «Техвоєнсервіс» «Черкаський автомобільний ремонтний завод» з 13 травня 2019 року; стягнути з Концерну «Техвоєнсервіс» (, місцезнаходження: просп. Повітрофлотський, буд. 6 м. Київ, 03168), в особі філії Концерну «Черкаський автомобільний ремонтний завод» (, місцезнаходження: вул. В. Чорновола, буд. 277, м. Черкаси, 18028) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ), завдану моральну шкоду в розмірі 20000 грн., стягнути з Концерну «Техвоєнсервіс» в особі філії Концерну «Черкаський автомобільний ремонтний завод» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 45008,28 грн., стягнути з Концерну «Техвоєнсервіс» в особі філії Концерну «Черкаський автомобільний ремонтний завод» на користь ОСОБА_1 понесені останнім судові витрати по справі.

Ухвалою суду від 19.06.2019 відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням сторін.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Стадник П.В. та позивач ОСОБА_1 підтримав уточнену позовну заяаву у повному обсязі, наполягав на її задоволенні, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.

Представник відповідача Концерну «Техвоєнсервіс» в особі філії Концерну «Черкаський автомобільний ремонтний завод» в судове засідання не з`явився, були у встановленому законом порядку повідомлені про час та місце судового засідання. Причини неявки суду невідомі.

Справу вирішено за правилами заочного розгляду передбаченими ст. 280-282 ЦПК України за відсутності представника відповідача Концерну «Техвоєнсервіс» в особі філії Концерну «Черкаський автомобільний ремонтний завод» повідомлених у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, який не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву на позов, а позивач не заперечує проти такого порядку розгляду справи.

Суд, заслухавши пояснення представник позивача, вивчивши позовну заяву, дослідивши письмові докази надані позивачем, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Згідно запису № 3 трудової книжки ОСОБА_1 ( НОМЕР_2 ), 07.04.2005 ОСОБА_2 прийнятий на роботу до Державного підприємства «Черкаський автомобільний ремонтний завод» на дільницю №9 слюсарем - ремонтником 5-го розряду, наказ №48к від 06.04.2005.

Згідно записів в трудовій книжці ОСОБА_1 , Державне підприємство Міністерства оборони України «Черкаський автомобільний ремонтний завод» перейменовано на Державне підприємство «ЧАРЗ», а також Державне підприємство «Черкаський автомобільний ремонтний завод» приєднано до ДГО Концерн «Техвоєнсервіс», наказ МОУ №642 від 03.11.2006 «Про реорганізацію державного підприємства «Черкаський автомобільний ремонтний завод». Згідно наказу гендиректора Концерну, №12 АГД від 16.01.2007, створено відокремлений підрозділ Філія Концерну «Техвоєнсервіс» «Черкаський автомобільний ремонтний завод».

01.02.2007 ОСОБА_1 переведений у Філію Концерну «Техвоєнсервіс» «Черкаський автомобільний ремонтний завод», слюсарем - ремонтником 5-го розряду на дільницю №9, наказ №1-к від 01.02.2007.

Згідно п.2 наказу № 24 к від 13.05.2019 ОСОБА_1 звільнено з посади слюсара ремонтника енерго механічної дільниці за прогули ст. 40 п. 4 КЗпП України. Виплачено компенсацію за не використану відпустку за період з 21.07.2018 по день звільнення 26 календарних днів.

Згідно відповіді Управління патрульної поліції в Черкаській області вих. № 34 А3/41/24/02 - 2019 наданої на запит представника позивача адвоката Стадника П.В. за період з 10.05.2019 по 27.05.2019 на гарячу лінію «102» надійшло п`ятнадцять звернень ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 , з приводу недопущення останнього охороною РМ «ЧАРЗ» до робочого місця. Результатом звернень стали відібрані заяви та пояснення заявника. Матеріали передано до Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській обталі д зареєстровано в журналі ЄО за номерами 23341 від 10.05.2019, 23562 від 11.06.2019, 23886 від 13.05.2019, 24104 від 14.05.2019, 24326 від 15.05.2019, 24545 від 16.05.2019, 24760 від 17.05.2019, 24998 від 18.05.2019, 25356 від 20.05.2019, 25572 від 21.05.2019, 25804 від 22.05 2019, 25806 від 22.05.2019, 25993 від 23.05.2019, 26242 від 24.05.2019, 26703 від 26.05.2019.

Відповідно до пояснень ОСОБА_1 відібраних інспекторами БУПП в Черкаській області наданих на запит суду Черкаським відділом поліції ГУНП в Черкаській області за вих. № 17094/46/01-2019 (від 10.05.2019, 11.05.2019, 13.05.2019, 14.05.2019, 15.05.2019, 16.05.2019, 17.05.2019, 18.05.2019, 20.05.2019, 21.05.2019, 22.05.2019), ОСОБА_1 був недопущенний на територію заводу охороною підприємства Філії Концерну «Техвоєнсервіс» «Черкаський автомобільний ремонтний завод».

На підставі вказаних вище пояснень ОСОБА_1 також були складені відповідні протоколи прийняття заяв про кримінальне правопорушення (від 10.05.2019, 11.05.2019, 13.05.2019, 14.05.2019, 15.05.2019, 16.05.2019, 17.05.2019, 18.05.2019, 20.05.2019, 21.05.2019, 22.05.2019).

Згідно відповіді Управління Держпраці у Черкаській області вих. № 156/14/-266 від 13.01.2019 на запит суду, у травні 2019 року до Управління Держпраці у Черкаській області звернувся громадянин ОСОБА_1 із заявою щодо недопущення адміністрацією філії Концерну «Техвоєнсервіс» «Черкаський автомобільний ремонтний завод» заявника до робочого місця та заборгованості по заробітній платі. Заходи державного контролю проводились у формі інспекційних відвідувань відповідно до Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства пре працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 № 295 «Про деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про-місцеве самоврядування в Україні». Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду України 14.05.2019 у справі № 826/8917/17 визнано не чинною вищезазначену постанову Кабінету Міністрів України, в зв`язку з чим провести інспекційне відвідування філії Концерну «Техвоєнсервіс» «Черкаський автомобільний ремонтний завод» та вжити заходи впливу щодо порушені законодавства про працю, згідно звернення заявника, не вбачалося за можливе. За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 , 03.06.2019 за вихідним № Я-367/14- 01/3509 заявнику надана відповідь про неможливість проведення інспекційного відвідування за його зверненням у зв`язку з наявністю об`єктивних причин. У вересні 2019 року з метою проведення інспекційного відвідування зазначеного суб`єкта господарювання, державним інспектором здійснено виїзд до Філії концерн «Техвоєнсервіс» «Черкаський автомобільний ремонтний завод» та встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 , 277 об`єкт відвідування або уповноважена ним особа відсутні. На підставі п.16 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю затвердженого КМУ від 21.08.2019 № 823, державним інспектором складено акт про неможливість інспекційного відвідування та направлено вимогу пре забезпечення проведення інспекційного відвідування за адресою Філії. З метою проведення заходу контролю та вжиття заходів з усунення перешкод забезпечення присутності об`єкта відвідування, до Концерну «Техвоєнсервіс», якому підпорядкована Філія направлено копію акту про неможливість інспекційного відвідування. Адміністрацією Концерну «Техвоєнсервіс» не забезпечено присутність представника Філії концерну «Техвоєнсервіс» «Черкаський автомобільний ремонтний завод» та надання документів. Відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань встановлено, що Філія концерну «Техвоєнсервіс» «Черкаський автомобільний ремонтний завод» зареєстрована за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська. 13/24. Згідно Положення про Управління Держпраці у Черкаській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань праці від 03.08.2018 № 84, повноваження Управління Держпраці поширюються на територію Черкаської області. У зв`язку з вищевказаним, здійснити державний контроль за додержанням законодавства про працю Філією концерну «Техвоєнсервіс» «Черкаський автомобільний ремонтний завод» не представилось можливим.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Згідно зі ст. 5-1 КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам роз`яснено, що при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 4 ст. 40 КЗпП, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв`язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу).

Згідно п.4 ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Згідно з Наказом від 13.05.2019 № 24 к підставою для звільнення позивача слюсара ремонтника енерго механічної дільниці ОСОБА_1 зазначений пункт 4 ст. 40 КЗпП України. А саме - за прогули.

В судовому засіданні встановлено, що наказ не містить фактичних та конкретних даних щодо начебто допущених позивачем порушень, загальні формулювання вказані в наказі не пояснюють суті порушень, які допустив позивач в роботі, будь-які пояснення від позивача не відбирались, навіть не пропонувалося їх надати, неодноразові звернення позивача до поліції через недопущення його на робоче місце, що свідчить про відсутність підстав передбачених пунктом 4 ст. 40 КЗпП України для звільнення.

Згідно з ч. ч. 1, 2, 7 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

За вказаних обставин суд приходить висновку, що звільнення відбулося з порушенням, пункт 2 наказу № 24-к від 13 травня 2019 року Філії Концерну «Техносервіс» «Черкаській автомобільний ремонтний завод» про звільнення слюсаря - ремонтника енерго - механічної дільниці ОСОБА_1 за прогули ст. 40 п.4 КЗпП України підлягає скасуванню з поновленням позивача на посаді слюсаря - ремонтника енерго - механічної дільниці Філії Концерну «Техносервіс» «Черкаській автомобільний ремонтний завод».

З огляду на положення ст. 235 КЗпП України дані вимоги є обґрунтованими, оскільки в зв`язку з незаконним звільненням і в подальшому поновленні на посаді, позивач набуває беззаперечне право на отримання сум середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу до моменту поновлення на посаді.

Виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу є компенсацією за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку. Вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу пов`язані з трудовими відносинами та є такими, що пов`язані з виплатою заробітної плати, оскільки у роботодавця виникає обов`язок про виплату зазначеної заробітку за весь період вимушеного прогулу.

В даному випадку, з боку роботодавця має місце порушення законодавства про оплату праці, а тому згідно ч. 2 ст. 233 КЗпП України строк звернення з вимогами про стягнення заробітної плати є необмеженим.

Проведений позивачем розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що підлягає стягненню з відповідача, ґрунтується на положеннях постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 р., якою затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати.

Беручи до уваги даний розрахунок, стягненню з відповідача підлягає сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 14.05.2019 по 17.10.2019 в розмірі 45008 грн. 28 коп. (412,92 грн. х 109 днів).

Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в сумі 20000 грн..

Відповідно до положень статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Як встановлено в судовому засіданні, в результаті порушення прав позивача відповідач заподіяв позивачу моральну шкоду, яка полягає в нанесенні моральних страждань, які призвели до необхідності прикладання додаткових зусиль для організації життя.

При цьому, виходячи з обставин справи, суд вважає, що розмір моральної шкоди вказаний позивачем в сумі 20000 грн. значно завищений, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода в сумі 5000 грн. за порушення трудових прав, поновлених судом в узагальненому вигляді моральних страждань.

При таких обставинах позов підлягає задоволенню частково.

Суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині поновлення позивача на посаді та стягнення заробітної плати в межах одного місяця.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 768,40 грн..

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 147-150, 237-1 КЗпП України, статтею 23 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992р. №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", статтями 12, 13, 81, 141, 263, 265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Концерну «Техвоєнсервіс» в особі філії Концерну «Черкаський автомобільний ремонтний завод» про скасування наказу про звільнення та поновлення на посаді - задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати пункт 2 наказу № 24-к від 13 травня 2019 року Філії Концерну «Техносервіс» «Черкаській автомобільний ремонтний завод» про звільнення слюсаря - ремонтника енерго - механічної дільниці ОСОБА_1 за прогули ст. 40 п.4 КЗпП України.

Поновити ОСОБА_1 на посаді слюсаря - ремонтника енерго - механічної дільниці Філії Концерну «Техносервіс» «Черкаській автомобільний ремонтний завод».

Стягнути з Філії Концерну «Техносервіс» «Черкаській автомобільний ремонтний завод» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 45008 грн. 28 коп. (412,92 грн. х 109 днів).

Стягнути з Філії Концерну «Техносервіс» «Черкаській автомобільний ремонтний завод» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5000 грн..

Стягнути з Філії Концерну «Техносервіс» «Черкаській автомобільний ремонтний завод» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 768,40 грн..

Допустити негайне виконання рішення в частині поновлення позивача на посаді та стягнення заробітної плати в межах одного місяця.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ).

Відповідач Концерн «Техвоєнсервіс» (, місцезнаходження: просп. Повітрофлотський, буд. 6 м. Київ, 03168), в особі філії Концерну «Черкаський автомобільний ремонтний завод» (, місцезнаходження: вул. В. Чорновола, буд. 277, м. Черкаси, 18028).

Повний текст рішення виготовлений 23.01.2019.

Головуючий: Н. М. Кондрацька