Справа № 226/2163/20

Провадження №2/226/750/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

18 грудня 2020 року м. Мирноград

Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючої судді Клепка Л.І.

за участю секретаря Тіссен О.В.,

розглянувши у заочному судовому засіданні в залі суду в м.Мирноград Донецької області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням у зв`язку з відсутністю в ньому без поважним причин понад встановлені законом строки.

В обґрунтування вимог вказала, що вона є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який їй належить на підставі договору дарування від 30.05.1997 року, посвідченого Димитровською державною нотаріальною конторою. В будинку значиться постійно зареєстрованим її рідний брат відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який з моменту реєстрації в даному будинку без поважних причин не проживає і ним не користується та фактичне місце перебування якого їй достеменно невідоме. В теперішній час у неї виникла необхідність розпорядитися своїм майном, проте реєстрація відповідача у вказаному будинку їй у цьому перешкоджає. Зазначаючи на те, що в позасудовому порядку вирішити питання зняття відповідача з реєстраційного обліку не є можливим, так як тривалий час він з нею не спілкується і його місцеперебування їй невідоме, позивачка просить суд на підставі ч.2 ст.405 ЦК України у зв`язку з непроживанням відповідача у спірному будинку без поважних причин визнати його таким, що право користування цим будинком.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, обґрунтовуючи їх викладеними в заяві обставинами, і просила суд її позов задовольнити.

Відповідач, судовий виклик якого здійснювався відповідно до вимог процесуального закону, будучи повідомленим про час і місце судового розгляду, до судового засідання двічі не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, що дає суду підстави зі згоди представника позивача розглянути справу у заочному судовому засіданні відповідно до наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 згідно договору дарування жилого будинку від 30.05.1997 року, посвідченого державним нотаріусом Димитровської державної нотаріальної контори, є власником будинку АДРЕСА_1 , який їй подарувала її мати ОСОБА_3 (арк.спр.8).

Право власності ОСОБА_1 на вказаний будинок зареєстровано в Димитровському бюро технічної інвентаризації 16.07.1997 року за реєстровим №2888, книга №16, стор.205 (арк.спр.9).

Згідно довідки з місця проживання та склад сім`ї, у вказаному будинку з 28.12.1977 року значиться зареєстрованим брат позивачки - відповідач ОСОБА_2 (а.с.10).

Згідно акту координаційного комітету органів самоорганізації населення м.Мирноград від 27.08.2020 року, відповідач в будинку АДРЕСА_1 не проживає з 1978 року (арк.спр.13).

Вказана обставина також знайшла своє підтвердження в показаннях допитаних судом свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_5 сусідів позивачки, які суду пояснили, що тривалий час проживають по АДРЕСА_1 . Знали батьків позивачки, які вже давно померли, а відповідача ОСОБА_2 брата позивачки, не бачили в будинку понад десять років. Про його долю і місцеперебування їм нічого невідомо. Після смерті батьків будинком опікується позивачка, яка доглядає за ним та підтримує його у належному стані.

Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку (квартири) має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, втрачають право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Існування між сторонами будь-яких домовленостей щодо користування жилим будинком судом не встановлено.

Згідно ч.1 ст.16 Цивільного Кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Так як судом встановлено, що відповідач в спірному будинку не проживає без поважних причин понад строки, встановлені ч.2 ст.405 ЦК України, домовленості між ним та позивачем, як власником будинку, щодо використання житла не існує, вимога позивачки про визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним жилим приміщенням є обгрунтованою і підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.16,316,317,319,321,405 Цивільного Кодексу України, ст.ст.4,5,89,259,263-265, 280-282 Цивільного процесуального Кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (податковий номер НОМЕР_1 ), місце реєстрації: АДРЕСА_2 , до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , таким, що втратив право користування жилим будинком АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано до Димитровського міського суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Вступна і резолютивна частини рішення проголошено 18.12.2020 року. Повний текст судового рішення виготовлено і підписано в нарадчій кімнаті 21.12.2020 року.

Суддя Л.І.Клепка