_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/1029/20
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Калініченко Л.В.
при секретарі Кириковій О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження питання про розподіл судових витрат, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу, по цивільній справі за позовною заявою
до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2
про відшкодування збитків,,
Позивач ОСОБА_1 03 вересня 2019 року звернувся до Київського районного суду міста Одеси з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про відшкодування збитків, в якому просив суд стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на свою користь грошові кошти за невиконання договору купівлі-продажу меблів від 02 вересня 2016 року у розмірі 2436 доларів США, штраф за порушення строків передання товару в сумі 889 доларів 14 центів США, штраф за односторонню необґрунтовану відмову від виконання зобов`язань в сумі 730 доларів 80 центів США, грошові кошти за невиконання договору купівлі-продажу меблів від 05 грудня 2016 року у розмірі 3420 доларів США, штраф за порушення строків передання товару в сумі 1248 доларів 30 центів США, штраф за односторонню необґрунтовану відмову від виконання зобов`язань в сумі 1026 доларів США, стягнувши усі суми в гривневому еквіваленті станом на день ухвалення рішення суду. До вказаного позову позивачем було надано орієнтовний розрахунок судових витрат.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.09.2019 року, справу за вказаним позов було розподілено судді Калініченко Л.В.
Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 25 вересня 2019 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін по справі та призначено дату, час і місце проведення судового засідання.
Також в судовому засіданні 15.01.2020 року під час розгляду вказаної справи, представник позивача заявив клопотання, в якому просив суд призначити іншу дату судового засідання для вирішення питання про компенсацію витрат позивача на правничу допомогу, оскільки з об`єктивних обставин представник був позбавлений можливості надати таки докази до суду 15.01.2020 року.
Відповідно до вимог статті 264 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
З урахуванням викладеного, для надання доступу сторонам по справі до суду, можливості повною мірою користуватись своїми процесуальними правами та обов`язками, судом під час ухвалення вищевказаного судового рішення одночасно було призначено судове засідання на 30.01.2020 року для вирішення питання про розподіл судових витрат, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу.
У судове засідання призначене на 30.01.2020 року позивач або його представник не з`явились, про дату, час і місце проведення якого повідомлені належним чином, однак 20.01.2020 року до суду представником позивача було надано додаткові документи на підтвердження витрат позивача на професійну правничу допомогу та 28.01.2020 року клопотання про розгляд зазначеного питання за відсутності представника позивача.
Відповідач - ФОП ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце проведення якого повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заперечення проти розрахунку судових витрат не надала.
Статтею 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
З урахуванням приписів ст. 270 ЦПК України, судом було ухвалено провести судове засідання з розгляду питання про розподіл судових витрат, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу, за відсутності сторін по справі.
Дослідивши надані до суду документи, суд дійшов до наступного висновку.
Щодо витрат по сплаті судового збору, суд зазначає, що це питання було вирішено судом під час ухвалення рішення суду від 15.01.2020 року.
Судом встановлено, що позивачем по зазначеній цивільній справі є ОСОБА_1 , представництво якого здійснював адвокат Сукачьов Євген Сергійович.
Суд зазначає, що компенсація витрат з надання правничої допомоги адвоката здійснюється у порядку, передбаченому статтею 137 ЦПК України.
Відповідно до ч. 1-3 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Досліджуючи надані документи, суд зазначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині 4 ст.137 ЦПК України, тобто розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При цьому, розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Приписами ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ч.ч.2, 3 ст.30 вищевказаного Закону).
Аналіз вищевикладених норм дає підстави вважати, що при визначенні суми відшкодування судових витрат, суд має виходити з критерію обґрунтованих дій позивача, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та запровадження певних запобіжників від можливих зловживань з боку учасників судового процесу та осіб, які надають правничу допомогу, зокрема, неможливості стягнення необґрунтовано завищених витрат на правничу допомогу.
Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Але, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо однак, вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права, однак відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Частинами 5-6 статті 137 ЦПК України передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Як вбачається із матеріалів справи відповідачем під час розгляду справи не заявлялось відповідних клопотань про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.
Виходячи з аналізу вищезазначених правових норм, суд приймає вказані в рахунку розміри фактичних витрат за надання правничої допомоги.
Згідно з ч.2 ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Щодо вимоги позивача про відшкодування понесених ним витрат за надіслання поштових повідомлень в сумі 118 гривень 40 копійок, суд вважає їх необґрунтованими з наступних підстав.
Так, суд зазначає, що у відповідності до ч.3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;
3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Щодо посилань позивача про відшкодування витрат за поштові надіслання претензій від 26.07.2019 року та 06.08.2019 року на адресу відповідача, суд зазначає, що такі витрати не відносяться до судових витрат та не пов`язані з розглядом справи, з урахуванням того, що були вчинені до пред`явлення позову до суду та матеріали справи взагалі не містять підтвердження про існування таких претензій, а відтак не належали до предмета доказування вимог позивача.
Щодо витрат позивача понесених за поштове надіслання позовної заяви до суду, суд також приходить до переконання, що зазначені витрати не належать до судових витрат, та у даному випадку надіслання позовної заяви саме за допомогою поштового відправлення до суду є вибором позивача та жодним чином не свідчать про витрати необхідні для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
З урахуванням викладеного в цій частині вимога позивача про компенсацію судових витрат задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного та керуючись ст. 81, 133, 134, 137, 141, 264, 270, 352, 354 ЦПК України, суд,
У задоволені решти вимог ОСОБА_1 про відшкодування судових витрат відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржено позивачем до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст додаткового рішення суду складено 30 січня 2020 року.

Головуючий Калініченко Л. В.