Справа № 690/380/20
Провадження № 2/690/184/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

07 грудня 2020 року м. Ватутіне

Ватутінський міський суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Линдюка В.С.,

секретар судового засідання Руденко В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Ватутінського міського суду Черкаської області у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа служба у справах дітей виконавчого комітету Ватутінської міської ради Черкаської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Ватутінського міського суду Черкаської області з позовною заявою у якій просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є власником вказаного житла, а відповідач в ній зареєстрована, як член сім`ї позивача (онучка), однак вже понад 6 (шість) років в будинку не проживає, оскільки разом з сином позивача ОСОБА_3 у 2013 року переїхали на територію Російської Федерації на постійне місце проживання, не вирішивши питання про зняття з реєстраційного обліку відповідача, у зв`язку з тим, що на момент виїзду за межі території України вона не досягла 14 (чотирнадцяти) річного віку, з якого може самостійно вибирати місце проживання. У позасудовому порядку вирішити спірне питання не можливо, оскільки позивачу не відоме фактичне місце проживання відповідача. Також вказано, що відповідач жодних своїх речей у будинку позивача не зберігає та фактично ним не користується понад 6 років.

Ухвалою від 07.10.2020 року відкрито провадження у справі, її учасників повідомлено, що розгляд даної цивільної справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, та роз`яснено їм права, передбачені ст.ст. 178-180, 191, 193, ч. 5 ст. 279 ЦПК України.

Відповідно до ч. 10 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» за адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Згідно зі змістом п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Відповідно до інформації Ватутінської міської ради Черкаської області місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , тож копія позову з додатками на ім`я відповідача надсилались за вказаною адресою, однак поштові відправлення не вручено відповідачу у зв`язку з відсутністю її за вказаною адресою.

Крім того, у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, ОСОБА_2 повідомлялася про розгляд даної справи Ватутінським міським судом Черкаської області шляхом розміщення відповідного оголошення на веб-сайті судової влади України, зокрема на сторінці Ватутінського міського суду Черкаської області. Одночасно відповідачу роз`яснено право на подачу відзиву, передбачене ч. 3 ст. 178 ЦПК України.

Позивач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримання позовних вимог та відсутність заперечень щодо заочного розгляду справи.

Відповідач, будучи належним чином повідомленою про місце, дату та час розгляду справи, у розумінні п. 4 ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України, у судові засідання 02.11.2020 року, 19.11.2020 року та 07.12.2020 року не з`явилася, причину неявки не повідомила, відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк не надіслала, клопотань від її імені про відкладення судового засідання до суду не надходило.

Представник третьої особи надала до суду заяву про відсутність заперечень щодо задоволення позовних вимог, а також розгляд справи за її відсутності.

На підставі ч. 14 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою учасників справи у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

З огляду на вказане, судом 07.12.2020 року постановлено ухвалу про проведення розгляду даної справи у заочному порядку.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України наявні підстави для вирішення судом справи за наявними матеріалами.

З урахуванням положень ч. 4 ст. 223 ЦПК України та наявності підстав, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно положень ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Суди розглядають справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення обов`язком суду, крім іншого, є вирішення питання про характер спірних правовідносин і про те, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , у якому станом на 04.09.2020 року зареєстрована адреса місця проживання його, а також ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується інформацією виконавчого комітету Ватутінської міської ради Черкаської області від 04.09.2020 № 1514/02-21 та копією будинкової книги для прописки громадян в будинку АДРЕСА_2 .

Відповідач не проживає у домоволодінні позивача з 2017 року, що підтверджується актами депутатів Ватутінської міської ради від 15.09.2017 року, від 09.09.2018 року, від 27.11.2019 року та від 27.08.2020 року, які складено у присутності та зі слів сусідів.

Згідно копії довідки № 1353, виданої 13.11.2019 року муніципальним бюджетним загальноосвітнім закладом «Середня загальноосвітня школа № 60» м. Брянськ Російської Федерації, ОСОБА_2 навчається в 11 А класі даного навчального закладу.

Встановленим судом фактам відповідають правовідносини, які регулюються положеннями ЖК Української РСР, ЦК України та Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Положеннями ч. 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Верховним Судом України у постанові від 16.01.2012 року у справі № 6-57цс11 вказано, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст. 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; ст. 405 ЦК України).

Відповідно до ст. 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

З огляду на вказане, суд враховує, що за змістом рішення Європейського суду з прав людини від 02.12.2010 року у справі «Кривіцька і Кривіцький проти України», у контексті Конвенції, поняття «житло» не обмежується приміщеннями, в яких проживають на законних підставах або які були у законному порядку встановлені, а залежить від фактичних обставин, а саме існування достатніх і тривалих зв`язків з конкретним місцем. Втрата житла будь-якою особою є самою крайньою формою втручання у права на житло.

Таким чином, збереження або втрата права користування житлом за відсутності мешканця, у будь-якому випадку прямо залежить від причин відсутності, тобто волі, намірів та свідомих дій цієї особи щодо реалізації свого права на проживання у приміщенні.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Положеннями ч. 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом достеменно встановлено, що відповідач, будучи членом сім`ї позивача (внучка), понад 3 роки не проживає в будинку за адресою: АДРЕСА_2 , особистих речей у ньому не зберігає, домовленості між сторонами щодо збереження права проживання за відповідачем не має. При цьому, жодних доказів, що позивач, як власник будинку, вчиняє дії, направлені на перешкоджання відповідачу користуватися житловим будинком, суду не надано.

З огляду на встановлені обставини справи, та те, що відповідач не надала відзив на позов, а також доказів на підтвердження наявності правових підстав на реєстрацію місця проживання в будинку позивача, що судом оцінюється як відсутність у неї заперечень щодо викладених у позові обставин та заявленої позовної вимоги, суд вважає, що задоволення позовних вимог не порушуватиме ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Положеннями ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Водночас оскільки за змістом позовної заяви позивач вказав, що не бажає стягувати судові витрати з відповідача, суд залишає витрати по оплаті судового збору за ним.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7-13, 76-81, 89, 141, 223, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 280-283, 289, 354, 355, пп. 15.5 п. 1 розділу ХІІІ «Перехідних положень» ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Судові витрати залишити за позивачем.

Копію заочного рішення надіслати учасникам справи.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Ватутінським міським судом Черкаської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його складення.

Заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення у загальному порядку апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду через Ватутінський міський суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право; на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду; на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду.

Суддя Линдюк В.С.