"30" січня 2020 р. Справа № 363/417/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2020 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Котлярової І.Ю.

за участі секретаря Палій Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгород заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

В провадження Вишгородського районного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Майорова Алла Володимирівна про визнання шлюбного договору недійсним.

Разом із позовною заявою, від позивача надійшла заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 , належного на праві власності ОСОБА_2 , який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :02:089:0068, заборонивши його відчуження у будь-який спосіб.

В обґрунтування поданої заяви позивач зазначив, що існує спір щодо деяких положень шлюбного договору, а саме з приводу набуття у власність майна, яке набула ОСОБА_2 а також існує загроза, що остання може відчужити вказане майно на користь третіх осіб, що в подальшому може ускладнити або унеможливити виконання рішення суду.

Ознайомившись з матеріалами заяви про забезпечення позову та матеріалами позовної заяви, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно зі ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується зокрема шляхом заборони вчиняти певні дії.

Згідно абз. 1 п. 4 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Із матеріалів позовної заяви вбачається, що спірним предметом є деякі пункти шлюбного договору.

В свою чергу, вимога про забезпечення позову нічим не обґрунтована, оскільки позивачем не додано будь-яких доказів того, що існує небезпека його відчуження. Заява про забезпечення позову ґрунтується лише на припущеннях.

З матеріалів заяви про забезпечення позову вбачається, що, заявником не надано до суду жодних доказів та не наведено будь-яких об`єктивних даних про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Враховуючи, те що заявником не наведено об`єктивних даних про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або унеможливити виконання рішення суду, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись статтями 149-153 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку її апеляційного оскарження.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії цієї ухвали до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції якого перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Суддя І.Ю. Котлярова