Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області
Справа № 191/2111/20
Провадження № 2/191/652/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
21.12.2020
Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Бондаренко Г.В.
за участю секретаря - Лободи Т.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-тя особа: Славгородська селищна рада про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання, -
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , 3-тя особа: Славгородська селищна рада про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він ОСОБА_1 , являється власником житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
На даний час у спірному житловому будинку зареєстрована відповідач ОСОБА_2 (його колишня цивільна дружина), що підтверджується довідкою № 212 від 25.06.2020 року виданою Гірківським старостинським округом виконавчого комітету Славгородської селищної ради. З червня 2019 року відповідач ОСОБА_2 , не мешкає в зазначеному житловому будинку.
Відповідач не сплачує комунальних послуг та не бере участь в утриманні житлового будинку в цілому.
Однак, для вчинення певних правочинів, щодо житлового будинку для забезпечення власних потреб, необхідно згода проживаючих в ній осіб. Відповідач не проживає зі позивачем, а її реєстрація за зазначеною адресою не дозволяє йому розпоряджатись житловим будинком на власний розсуд, та значно обмежує його законні права.
Таким чином, оскільки відповідач у спірному житловому будинку не проживає більше року, не сплачує рахунки за користуванням жилим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню спірного будинку, не є членом його сім`ї, вона вважається такою, що втратила право користування даним житловим будинком.
У зв`язку з вищенаведеним просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_2 .
Зобов`язати Славгородську селищну раду, Синельниківського району, Дніпропетровської області - зняти з державної реєстрації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
До початку судового засідання від позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, про причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи без її присутності та відзиву на позов не надала, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.
Представник третьої особи Славгородської селищної ради в судове засідання не з`явився, але надав клопотання в якому просив розглянути справу за відсутністю представника, проти задоволення позову не заперечують.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відповідності до положень ст.280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
Суд, розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.02.2019 року, серії ННО №746254, посвідченого державним нотаріусом Другої Синельниківської державної нотаріальної контори Мельниковим О.Ж., ОСОБА_1 є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .
З довідки № 212 від 25.06.2020 року виданою Гірківським старостинським округом виконавчого комітету Славгородської селищної ради, вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , але з червня 2019 року не мешкає в зазначеному житловому будинку .
Згідно змісту ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Заявлений позов підлягає розгляду в порядку статті 391 ЦК України, в якій закріплено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно зі ст.17 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.
Згідно з ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Оскільки договір найму житлового приміщення між сторонами не укладався, суд при розгляді спорів, що не урегульовані житловим законодавством, застосовує норми цивільного законодавства.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Отже, в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог:
1) про позбавлення права власності на житлове приміщення;
2) про позбавлення права користування житловим приміщенням;
3) про визнання особи безвісно відсутньою;
4) про оголошення фізичної особи померлою.
У відповідності до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Закріплюючи право кожного на мирне володіння своїм майном, стаття 1 протоколу Першого до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод за своєю суттю є гарантією права власності (рішення від 13 червня 1979 року у справі «Маркс проти Бельгії», п. 69).
Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України зміст права власності становить належність власнику права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим таку вимогу, як позбавлення права користування житловим приміщенням.
Із вищевикладеного вбачається, що відповідач дійсно не проживає більше року за адресою реєстрації без поважних причин, що створює перешкоди у здійсненні позивачем його права користування та розпоряджання належним йому майном, тому, суд, дослідивши матеріали справи, вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, встановленими, а позов в цій частині підлягає задоволенню.
Що стосується позовних вимог про зняття відповідача з реєстрації місця проживання, то вони задоволенню не підлягають, оскільки зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Крім того, згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 317, 391, 405, ЦК України, Законом України від 11. 12. 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. ст. 10-13, 76-80, 189, 198, 200, 206, 259, 263-268, 280-284, 289 ЦПК України суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-тя особа: Славгородська селищна рада про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання, - задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_2 .
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_1 , судовий збір сплачений ним при поданні позову у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя: Г. В. Бондаренко