Номер провадження: 22-ц/813/8394/20
Головуючий у першій інстанції Сегеда О. М.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Князюка О.В.

за участю секретаря судового засідання: Томашевської К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 06 серпня 2020 року про відмову у забезпеченні позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу від 25.07.2017 року за яким ОСОБА_1 та ОСОБА_3 продали, а ОСОБА_2 купила 2/3 частки квартири АДРЕСА_1 недійсним та визнати право власності на вищевказану частку квартири за попередніми її власниками. Позовна заява мотивована тим, що, придбавши 2/3 частин квартири за АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 шахрайським способом заволоділа належним позивачу гаражем та видаючи його за житлову кімнату, виділила свою частку в окрему одиницю та зареєструвала за собою право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 33,3 кв..м, житловою площею 28,7 кв.м. Вказані обставини стали підставою звернення позивача до суду.

Разом з тим, позивач просив вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_2 .

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 06 серпня 2020 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову залишено без задоволення.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 06 серпня 2020 року скасувати, заяву ОСОБА_1 задовольнити та накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Будучи в розумінні ст. ст. 128, 130 ЦПК України належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, сторони в судове засідання не з`явились, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи в режимі відео конференції не подавали.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за відсутності належним чином повідомлених сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 п.2 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Питання, які регулюють забезпечення позову наведені в ст..149-159 ЦПК України.

Відповідно до ч.1-2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз`яснень п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що квартира, на яку позивач просить накласти арешт не є предметом спору по даній справі, а тому підстави для забезпечення позову відсутні.

Проте, колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції не погоджується, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись з позовом про визнання договору купівлі-продажу недійсним, позивач посилався на ті обставини, що відповідачка придбавши у позивача та ОСОБА_3 2/3 частини квартири за АДРЕСА_1 від 25.07.2017 року, шахрайським способом заволоділа належним позивачу гаражем та видаючи його за житлову кімнату, виділила свої 2/3 частки в окрему одиницю та зареєструвала за собою право власності на квартиру за вже новою адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 33,3 кв..м, житловою площею 28,7 кв.м., порушивши таким чином право позивача на його власність.

Таким чином, позивач підкреслює, що предметом позову фактично є одна й та сама житлова площа, яка складала 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 , але після виділення їх відповідачкою в окрему одиницю присвоєно адресу квартира АДРЕСА_2 в цьому ж будинку.

Проте, суд першої інстанції на це уваги не звернув та не дослідивши у повному обсязі обставини справи, предмет, обґрунтування та підстави позову, прийшов до передчасного висновку, що квартира, на яку просить накласти арешт позивач не є предметом позову.

За таких обставин немає підстав вважати, що між сторонами не виник спір щодо квартири, яка зареєстрована на праві вланості за відповідачем і на яку претендує позивач, заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на квартиру за АДРЕСА_1 , загальною площею 33,3 кв..м, житловою площею 28,7 кв.м. є співмірною із заявленими позивачем вимогами.

У зв`язку з тим, що метою забезпечення позову є запобігання ситуації відчуження предмета спору і тим самим зробити неможливим або утруднити виконання рішення суду, колегія суддів вважає, що є всі підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, ухвала Малиновського районного суду м. Одеси від 06 серпня 2020 року про відмову у забезпеченні позову - скасуванню, а заява про забезпечення позову задоволенню.

Оскільки забезпечення позову апеляційним судом вжито за наслідками перегляду в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про відмову у забезпеченні позову, дана постанова апеляційного суду в розумінні ст. ст. 353, 389 ЦПК України, касаційному оскарженню не підлягає.

На підставі викладеного і керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 06 серпня 2020 року про відмову у забезпеченні позову - скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на квартиру за АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 07.12.2020 року.

Головуючий: О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

О.В. Князюк