Справа №336/3455/20
Провадження № 2/336/2250/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2020 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Жупанової І.Б.

за участю секретаря судового засідання Палубінської К.М.

розглянувши у засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Запорізької міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

08.07.2020 року до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя звернулась позивач ОСОБА_1 з позовом до Запорізької міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилась спадщина. До спадкового майна увійшла квартира АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 ще за життя розпорядився своїм майном та 10.11.2006 року склав заповіт, яким все своє майно заповів ОСОБА_1 , 1952 року народження.

Позивач стверджує, що у встановлений законом строк звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини вона не могла через об`єктивні, непереборні, істотні труднощі, а саме: через тривалу хворобу.

Також, в позовній заяві позивач зазначила, що з 2009 року у неї лікарі діагностували міжхребцеву грижу. У зв`язку з чим у неї бувають періодичні загострення, які супроводжуються гострим болем. Так, з 15.01.2019 року у позивача було чергове загострення хронічної хвороби, внаслідок чого вона більше чотирьох місяців не могла виходити на вулицю, потребувала сторонньої допомоги, та настільки страждала, що не могла навіть думати про інші справи.

До позову додана копія медичної картки з записами лікаря-невропатолога, який відвідував її удома 15.01.2019 року, 28.01.2019 року, 26.02.2019 року, 18.03.2019 року та 01.04.2019 року.

Крім того, позивач зазначає, що тривалий час вона проживає однією сім`єю з ОСОБА_3 , який також має хронічні хвороби, а тому їй доводиться займатись його лікуванням та допомагати йому. У травні 2019 року ОСОБА_3 був госпіталізований до лікарні №3 ЗМР для проведення хірургічного втручання на очах.

Позивач вважає, що всі вищенаведені обставини перешкодили їй своєчасно звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця.

В позові ОСОБА_1 просить суд визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15.07.2020 року відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, наданий відповідачу строк для подання відзиву. Також витребувано від приватного нотаріуса Запорізької міського нотаріального округу Задачиної Н.В. копію спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В підготовче засідання 21.09.2020 року представник позивача подав заяву про проведення засідання без позивача та його участі, заявив клопотання про призначення справи до розгляду.

Представник відповідача в підготовче засідання не з`явився, надав заяву про проведення підготовчого засідання без його участі.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21.09.2020 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Позивач надала заяву про слухання справи без її участі та участі її представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на задоволенні позову, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

У судове засідання представник відповідача Запорізької міської ради не з`явилась, направила до суду заяву, відповідно до змісту якої не заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Відповідачі відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк не подали. Заяви та клопотання до матеріалів справи до початку її розгляду від відповідачів не надходило.

Згідно з ч.2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із розглядом справи за відсутності учасників справи, не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін.

Суд дослідивши матеріали справи, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , на підтвердження чого надано копію свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 від 25.10.2018 року.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, до складу якої увійшла квартира АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що за життя 10.11.2006 року ОСОБА_2 склав заповіт, який був посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Задачиною Н.В. та зареєстрований в реєстрі за №5556. Згідно цього заповіту він все своє майно заповів ОСОБА_1 , 1952 року народження.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно з ч. 2 ст. 1269 ЦК України заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Строк для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 тривав з 25.10.2018 року до 25.04.2019 року.

Судом встановлено, що відповідно до медичного висновку №14536 від 01.06.2009 року «Комп`ютерна томографія», вбачається, що ОСОБА_1 має хронічне захворювання - міжхребцеву грижу.

Згідно з записами лікаря-невропатолога, які містяться в медичній картці ОСОБА_1 , яка заведена у КУ «ЦП Жовтневого району», з 15.01.2019 року по кінець квітня 2019 року позивач хворіла. Так, в медичній картці позивача містяться записи лікаря-невропатолога від 15.01.2019 року, 28.01.2019 року, 26.02.2019 року, 18.03.2019 року та 01.04.2019 року.

В матеріалах справи знаходиться копія паспорту ОСОБА_3 та копії медичних документів, а саме виписного епікризу з історії хвороби №3312 та записи з медичної картки, які свідчать, що ОСОБА_3 знаходився на лікуванні в лікарні №3 ЗМР з 20.05.2019 р. по 27.05.2019 р.. Ці докази підтверджують доводи позивача, що її співмешканець у травні 2019 року хворів та потребував допомоги.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Враховуючи те, що в законі не міститься визначення поняття поважності причин пропущення строку для прийняття спадщини і їх поважність повинна визначатися судом у кожному випадку виходячи з конкретних обставин справи та характеру взаємовідносин сторін.

Відносини з приводу визначення додаткового строку достатнього для прийняття спадщини регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про нотаріат», постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування».

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 р. № 7 вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

В абз. 21 п. 2 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року зазначено, що суди переважно правильно вирішують питання поважності причин пропуску зазначеного строку та визнають поважними: тривалу хворобу, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Вказане також викладено в постанові Верховного суду від 13 березня 2020 року у справі № 314/2550/17.

З досліджених під час розгляду справи доказів та обставин справи вбачається, що останні три місяці строку для прийняття спадщини позивач хворіла. Характер хвороби перешкоджав їй звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_2 , смерть якого настала ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Отже, у встановлений законом строк звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини позивач не могла через об`єктивні, непереборні, істотні труднощі, а саме: через тривалу хворобу.

Проаналізувавши встановлені обставини по справі, суд дійшов висновку, що строк подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини ОСОБА_1 пропущено з поважних причин, а тому суд визнає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1270, 1272 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», ст. ст. 13, 81, 258-259, 263-265, 268, 272, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Запорізької міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) додатковий строк протягом двох місяців з дня набрання рішенням законної сили для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя: І.Б. Жупанова