Справа № 265/6442/14-ц
Провадження № 4-с/265/4/20
У Х В А Л А

27 січня 2020 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Шиян В. В.,

за участю секретаря Себко Г.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі справу за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області,

за участю сторін:

заявника ОСОБА_1

представника заявника адвоката Ковальової Ю.О.

представника Лівобережного відділу ДВС міста Маріуполя Єгорової В.О.

стягувача ОСОБА_2

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання рішення державного виконавця незаконним та зобов`язання вчинити певні дії. В обґрунтування заяви посилається на ті обставини, що на виконанні Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя ГТУЮ в Донецький області перебуває виконавчий лист № 265/6442/14-ц виданий 28 грудня 2016 року, про солідарне стягнення з нього та інших громадян на користь ОСОБА_2 суми боргу в розмір 13 700 000,00 гривень. Постановою державного виконавця від 25 листопада 2019 року було накладено арешт на всі відкриті рахунки а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належить боржнику. Таким чином було накладено арешт на рахунок в АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , на який надходить його заробітна плата, яка є єдиним джерелом його існування. Просить суд визнати рішення державного виконавця про накладення арешту на рахунок в АТ КБ «Приватбанк» протиправним та скасувати постанову державного виконавця за виконавчим провадженням № 60690849 від 25 листопада 2019 року.

19 грудня 2019 року на адресу Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя , від старшого державного виконавця Лівобережного ВДВС міста Маріуполя ГТУЮ у Донецький області Єгорової В.О. надійшов відзив на скаргу ОСОБА_1 в якому державний виконавець заперечує проти задоволення заяви, оскільки документального підтвердження , що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом на адресу виконавчої служби не надходило.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 повністю підтримав свої вимоги, та пояснив, що постановою державного виконавця від 25 листопада 2019 року було накладено арешт на всі рахунки в тому числі і на рахунок на який нараховується заробітна плата. Він має родину, заробітна плата є єдиним засобом його існування. Державний виконавець своїми діями позбавив його можливості користуватися своїми заробленими коштами, тим самим поставив його родину у скрутне матеріальне становище. Просить суд задовольнити його скаргу в повному обсязі.

Представник заявника ОСОБА_1 адвокат Ковальова Ю.О. підтримала пояснення заявника, та додала, що діями державного виконавця, що виразилися в накладенні арешту на зарплатний рахунок заявника було порушено його конституційне право на заробітну плату, тим самим родину заявника та його самого введено в умови виживання оскільки з листопада 2019 року він взагалі позбавлений засобів існування. Просить суд задовольнити скаргу ОСОБА_1 в повному обсязі, та зняти арешт з зарплатного рахунку в АТ КБ «Приватбанк».

Державний виконавець Єгорова В.О. заперечувала проти задоволення скарги ОСОБА_1 оскільки до компетенції державного виконавця не входить перевірка цільового призначення рахунків боржника, а заявником не було надано підтвердження, що на кошти , які знаходяться на рахунку заборонено звертати стягнення. Повідомлення державного виконавця про рахунки, які не підлягають арешту, є завданням банку та самого боржника. При цьому в самій постанові про накладення арешту, постановлено накласти арешт на грошові кошти окрім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та /або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику. Однак банк не відреагував, жодних повідомлень на адресу виконавчої служби не направив. Вважає скаргу не обґрунтованою, та такою що не підлягає задоволенню.

Стягувач ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав доводи державного виконавця, та пояснив, що всі дії державного виконавця направлені на виконання судового рішення, яке тривалий час боржниками в тому числі ОСОБА_1 не виконується, а тому вважає, що скарга задоволенню не підлягає.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що скарга підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Постановою старшого державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя ГТУЮ у Донецький області від 25 листопада 2019 року було накладено арешт на грошові кошти, що містяться на всіх відкритих рахунках а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/ або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику.

Стаття 124 Конституції України встановлює, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Конституційне положення коментована стаття розтлумачує як по суб`єктах, так і по території, на яку розповсюджується обов`язковість судових рішень. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень, коментована стаття вважає всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадових чи службових осіб та громадян.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1, 2ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до довідки Регіонального сервісного центру МВС в Донецький області № 31/518 від 3 грудня 2019 року, ОСОБА_1 зараховується заробітна плата на відкритий картковий рахунок, що прив`язаний до картки ПАТ «КБ «Приватбанк» «Для виплат». Перерахування проводиться за реєстраційним номером картки платника податку.

Згідно виписки по рахунку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 відкритому на ім`я ОСОБА_1 на кратку щомісячно надходять гроші з позначкою «заробітна плата РСЦ МВС в Донецький області».

Інших грошей на вказану карту не надходить.

Статтею 52 ч.3 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Як було встановлено в судовому засіданні, на рахунок № НОМЕР_1 відкритому в АТ КБ «Приватбанк» надходить заробітна плата.

Частинами першою-третьою статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статі 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Відповідно до статті 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Про звернення стягнення на заробітну плату виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі підприємцю, які виплачують боржнику заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Згідно з частиною першою статті 69 Закону України «Про виконавче провадження» підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а в разі якщо такий строк не встановлено, до десятого числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи підприємці щомісяця надсилають виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

Відповідно до частини першої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» з заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом 20 відсотків.

Статтею 43 Конституції України гарантовано, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Норми статті 41 Конституції України встановлюють принцип непорушності права приватної власності.

Частиною 1 ст.115 с.5 ст. 97 КЗоТ, ст.22 ч.1, ч.6 ст. 24 ч.3 ст.15 ЗУ «Про оплату праці» визначено, що своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бут поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості, оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку, всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Постановою старшого державного виконавця Лівобережного ВДВС міста Маріуполя ГТУЮ у Донецький області ВП № 60690849 від 29 листопада 2019 року, було звернуто стягнення на заробітну плату ОСОБА_1 у розмірі 20% до виплати загальної суми боргу.

Таким чином оскільки чинним законодавством передбачений окремий порядок здійснення відрахувань із заробітної плати боржника, суд дійшов висновку про те, що арешт рахунку на який зараховується заробітна плата, після вирахування з неї сум стягнення за судовим рішенням, позбавляє його джерел до існування та порушує його право на заробітну плату.

Аналогічна правова позиція міститься в Постанові ВС від 03 жовтня 2019 року по справі № 642/6675/18.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що скарга ОСОБА_1 в частині зняття арешту з рахунку відкрито в АТ КБ «Приватбанк» на який нараховується заробітна плата підлягає задоволенню.

Щодо визнання постанови старшого державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя ГТУЮ в Донецький області від 25 листопада 2019 року щодо накладення арешту на рахунок в АТ КБ «Приватбанк» - незаконною, суд розглядаючи вказане питання прийшов до наступного.

Державний виконавець під час прийняття постанови про накладення арешту на кошти боржника від 25 листопада 2019 року діяв відповідно до вимог ст.. 56 ЗУ «Про виконавче провадження». На момент прийняття постанови державний виконавцем, заявником не було надано підтвердження особливого статусу рахунку та неможливості накладення на нього арешту, а тому вимоги ОСОБА_3 в цій частині не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 447-453 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області задовольнити частково.

Зняти арешт накладений постановою старшого державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції Єгоровою В.О. від 25 листопада 2019 року, на грошові кошти що містяться на рахунку № НОМЕР_1 відкритому в АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_1 .

В іншій частині скарги відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України від 15 грудня 2017 року, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя :