441/117/19 2/441/66/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2020 р. Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючої - судді Перетятько О.В.,

за участі секретаря Сорока М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Городок справу за позовом представника позивача Мартин Віри Іванівни , яка діє в інтересах ОСОБА_2 до Речичанської сільської ради Городоцького району Львівської області, Городоцької районної державної адміністрації у Львівській області, Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, треті особи - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на житловий будинок з господарськими та надвірними спорудами, в порядку спадкування за законом, визнання недійсним та скасування Державного акту, визнання права на земельну частку (пай), -

в с т а н о в и в :

Представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Мартин В.І. звернулась до суду з позовом до Речичанської сільської ради Городоцького району Львівської області, Городоцької районної державної адміністрації у Львівській області, Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, треті особи - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання за позивачем права власності на житловий будинок з господарськими та надвірними спорудами АДРЕСА_1 , визнання недійсним та скасування Державного акту на право приватної власності на землю серії I-ЛВ № 016973, виданого 12.02.2002 р. Городоцькою районною державною адміністрацією Львівської області про передачу ОСОБА_5 у власність земельної ділянки площею 1.1072 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що на території Речичанської сільської ради Городоцького району Львівської області та визнання за ним права на земельну частку (пай) площею 1,41 умовних кадастрових гектари, що належало ОСОБА_5 згідно Сертифікату серії ЛВ 147609, виданого 28.02.1997 р. та зареєстрованого за № 200, в порядку спадкування за законом після смерті матері - ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , мотивуючи тим, що нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері позивача, оскільки Державний акт на право приватної власності на землю, на ім`я померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , виданий Городоцькою райдержадміністрацією 12.02.2002 р., тобто після його смерті та, крім того, правовстановлюючий документ на житловий будинок відсутній. З покликанням на відсутність спору щодо вказаного спадкового майна та інших спадкоємців, неможливість іншим шляхом реалізувати своє право на спадкове майно, просить позов задовольнити.

Представник позивача - адвокат Мартин В.І. в судове засідання не з`явилась, подала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала, з мотивів, наведених у ній, просила про розгляд справи без її участі та без участі позивача (а.с. 110).

Представник Речичанської сільської ради Городоцького району Львівської області в судове засідання не з`явився, сільський голова подав до суду лист, в якому позов визнав, просив справу розглядати без участі представника сільської ради (а.с. 64, 100).

Представники Городоцької районної державної адміністрації Львівської області та Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, які належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судові засідання не з`являлись, відзиву на позов не надали, причини неявки суду не повідомили (а.с. 80, 81, 98).

Треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - рідні сестра і брат позивача в судове засідання не з`явились, подали до суду письмові заяви, в яких вказали, що проти задоволення позову в користь ОСОБА_2 не заперечують, спадщину після смерті ОСОБА_6 не приймали, на спадкове майно не претендують, просять про розгляд справи без їхньої участі (а.с. 105-106, 107-108).

Оглянувши заяви представників позивача та відповідача, третіх осіб, вивчивши матеріали справи, суд приходить до переконання про задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008р. №7 визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 328ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що у разі відкриття спадщини до 01.01.2004 застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Відповідно до ст. 524 ЦК України в редакції 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

За положеннями ст. 529 ЦК України в редакції 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

За положеннями ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як вбачається із позовної заяви, копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , погосподарських книг за 1983-1985 рр., 1986-1990 рр., 1991-1995 рр., ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 , який проживав та був головою колгоспного двору по АДРЕСА_1 (а.с. 10, 29-34).

Разом з ним до дня смерті проживали та були зареєстровані дружина - ОСОБА_6 та син - позивач по справі - ОСОБА_2 , що видно із довідки, виданої виконкомом Речичанської сільської ради Городоцького району Львівської області № 706 від 20.12.2018 р. (а.с. 16).

Після його смерті шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном спадщину прийняла дружина - ОСОБА_6 , інші спадкоємці - діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від належних їм часток у спадковому майні відмовились, про що подали нотаріально посвідчені заяви (а.с. 12-13).

Із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , видно, що ОСОБА_6 була матір`ю позивача - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 14).

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , позовної заяви, ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на випадок своєї смерті спадковим майном не розпорядилась (а.с. 11).

Із копій Свідоцтв про право на спадщину за законом від 21.01.2019 р., видно, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 , її син - ОСОБА_2 прийняв спадщину в порядку спадкування за законом, зокрема, на земельні ділянки, площею 1.6593 га, та площею 0.2487 га, що розташовані на території Речичанської сільської ради Городоцького району Львівської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, інших спадкоємців немає (а.с. 23-24).

З копії довідки, виданої виконкомом Речичанської сільської ради Городоцького району Львівської області № 10 від 04.01.2019 р., технічного паспорта, довідки Самбірського міжміського бюро технічної інвентаризації № 18 від 03.01.2019 р., довідки, виданої КП «Городоцьке районне бюро технічної інвентаризації» № 17 від 16.01.2019 р., оригіналу інвентаризаційної справи № 48 вбачається, що житловий будинок АДРЕСА_2 1950 року побудови, право власності на нього не реєструвалось, за будинком закріплена земельна ділянка для обслуговування житлового будинку, площею 0,25 га та для ведення особистого селянського господарства, площею 0,41 га (а.с. 18, 19-22, 25, 26).

З копії витягу з книги реєстрації сертифікатів на середню земельну частку (пай), виданого на підставі Сертифікату серії ЛВ 147609 від 28.02.1997 р., листа, виданого начальником відділу у Городоцькому районі ГУ Держгеокадастру у Львівській області № 13-0.21-5/103-19 від 03.01.2019 р., Рішення речичанської сільської ради Городоцького району Львівської області № 29 від 15.05.1996 р., вбачається, що ОСОБА_5 на підставі розпорядження Городоцької РДА № 24 від 12.01.1996 р. надано право на земельну частку (пай), розміром 1,41 умовних кадастрових гектари у землі, яка перебуває на території Речичанської сільської ради Городоцького району Львівської області, про що у Книзі записів (реєстрації) сертифікатів зроблено запис за № 200 від 28.02.1997 р. (а.с. 27-28, 40, 41).

Із матеріалів справи вбачається, що 12.02.2002 р. головою Городоцької райдержадміністрації Ради народних депутатів на ім`я ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . виданий Державний акт серії НОМЕР_4 на право приватної власності на земельну ділянку площею 1.1072 га для ведення товарного сількогосподарського виробництва на підставі розпорядження №68 від 12.02.2002 р., тобто після його смерті (а.с. 15).

Державний акт серії І-ЛВ № 016973 від 12.02.2002 зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 534 (а.с. 15 зворот).

Згідно зі статтею 125 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності, та його державної реєстрації, а відповідно до статті 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках передбачених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту державної реєстрації.

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав), згідно положень абзацу першого ч.1 ст.2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Частиною 2 статті 3 вищезазначеного Закону передбачено, що держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до глави 16 Цивільного Кодексу України правочин може бути визнано недійсним з підстав, визначених законом. У разі визнання недійсним правочину може бути визнано недійсним і правовстановлюючий документ, який посвідчує право власності на майно.

Згідно із роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України в абзаці другому пункту 2 Постанови від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», виходячи з положень статей 8, 124 Конституції України, статей 26, 30, 87-90, 97, 100, 102, 118, 123, 143-146, 149, 151, 153-158, 161, 210, 212 ЗК України, глав 27, 33, 34 Цивільного Кодексу України,статті 15 Цивільного процесуального Кодексу України (2004 року), статті 12 Господарського процесуального кодексу України судам підвідомчі (підсудні) справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками.

У спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватись як зазначені рішення, угоди, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки.

Визнання недійсними тільки державних актів на право власності може мати місце в разі їх видання з порушенням вимог закону, усупереч рішенням чи угодам. У цьому разі таке визнання є належним та самостійним способом поновлення порушених прав у судовому порядку.

Згідно положень ст. 236 ЦК України правочин визнаний судом недійсним є недійсним з моменту його вчинення.

Отже, враховуючи, що Державний акт на право приватної власності на землю серії І-ЛВ № 016973 на ім`я ОСОБА_5 від 12.02.2002 р. виданий після його смерті, а отже, в порушення вимог закону, суд визнає недійсним Державний акт та скасовує його державну реєстрацію в Книзі записів Державних актів на право приватної власності на землю за № 534.

З огляду на вищенаведене, а також враховуючи фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин і досліджені судом під час розгляду справи докази, суд приходить до висновку, що обставин, які б вказували, що ОСОБА_5 , а згодом і ОСОБА_6 при житті набули, або володіли житловим будинком та правом на земельну частку (пай) неправомірно, в суді не встановлено, після смерті матері позивач фактично прийняв спадщину, після смерті батька отримав свідоцтво на право на спадщину за законом на інше майно, крім нього, інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно, немає, треті особи проти задоволення позову не зперечуються, про що подали письмові заяви, а отже, є підстави до визнання за ОСОБА_2 права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 та права на земельну частку (пай) згідно вищезазначеного сертифікату, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись ст. ст. 13, 211, 258, 259, 265, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов представника позивача Мартин Віри Іванівни , яка діє в інтересах ОСОБА_2 до Речичанської сільської ради Городоцького району Львівської області, Городоцької районної державної адміністрації у Львівській області, Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, треті особи - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на житловий будинок з господарськими та надвірними спорудами, в порядку спадкування за законом, визнання недійсним та скасування Державного акту, визнання права на земельну частку (пай) - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_5 , проживаючим та зареєстрованим по АДРЕСА_1 , право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати недійсним та скасувати Державний акт на право приватної власності на землю серії І-ЛВ № 016973, виданий на ім`я ОСОБА_5 на підставі розпорядження голови Городоцької райдержадміністрації № 68 від 12.02.2002 р. про передачу у власність земельної ділянки площею 1.1072 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що на території Речичанської сільської ради Городоцького району Львівської області.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_5 , проживаючим та зареєстрованим по АДРЕСА_1 , право на земельну частку (пай), площею 1.41 умовних кадастрових гектари у землі, яка перебуває на території Речичанської сільської ради Городоцького району Львівської області, на підставі Сертифікату серії ЛВ 147609, зареєстрованого за № 200 від 28.02.1997 р., виданого на підставі Розпорядження Городоцької РДА № 24 від 12.01.1996 р., на ім`я ОСОБА_5 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів до Львівського апеляційного суду через Городоцький районний суд Львівської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя Перетятько О.В.