Справа № 185/4916/16-ц
Провадження № 2/185/1429/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2020 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Бондаренко В.М.,

за участю секретаря: Данильченко Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Павлограді в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики грошей,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики грошей, в якій просив суд стягнути з відповідача суму боргу за договором позики грошей від 07 серпня 2015 року в розмірі 16 000,00 грн., проценти за користування позикою у розмірі 28 822,50 грн., судові витрати по справі.

В обґрунтування заявленого позову позивач зазначив, що 07 серпня 2015 року він уклав із ОСОБА_2 договір позики, згідно з яким передав останньому грошові кошти в сумі 16 000,00 грн., з умовою їх повернення до 07 серпня 2018 року. Договір укладено в простій письмовій формі. На підтвердження укладення вищезазначеного договору відповідачем була власноруч написана розписка про отримання ним коштів. На день подання позову до суду відповідач не здійснив жодного платежу за договором позики грошей, чим порушив взяті на себе зобов`язання. Крім того, згідно п. 4.4 укладеного договору позики грошей від 07 серпня 2015 року, в разі не повернення грошей в строки, які вказані в договорі (п.4.2) позичальник сплачує проценти за користування позикою в розмірі 5% в день від суми простроченої заборгованості та нараховується до дня повного розрахунку позичальника з позикодавцем. Оскільки сума боргу так і залишається неповернутою відповідачем, проценти за користування грошима складають 28 822,50 грн.

12 липня 2016 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області було ухвалене заочне рішення по цивільній справі № 185/4916/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені, а саме: стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за Договором позики грошей від 07.08.2015 у розмірі 16 000,00 грн., проценти за користування позикою у розмірі 28 822,50 грн., а всього: 44 822,50 грн.; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 551,20 грн.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2019 року заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики грошей скасоване, розгляд цивільної справи призначено у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити на підставах, зазначених у позові.

Представник відповідача у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгул справи за її відсутності, а також письмові пояснення, згідно яких позовні вимоги визнає частково, а саме суму боргу у розмірі 16 000,00 грн. та штрафні санкції у розмірі 8 000,00 грн., вважаючи, що розмір процентів значно завищений. Тому, з урахуванням письмових пояснень, просила задовольнити позовні вимоги частково.

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступне.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими-ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

07 серпня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики грошей, відповідно до якого ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 16 000,00 грн., а ОСОБА_2 зобов`язався повернути зазначену суму у строк до 07 серпня 2018 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

На підтвердження укладання зазначеного договору ОСОБА_2 надав розписку про отримання ним від позивача грошових коштів у сумі 16 000,00 грн. від 07 серпня 2015 року.

Таким чином, форма договору позики не порушена.

Згідно зі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Договір позики вважається безпроцентним, якщо: він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п`ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідач за договором позики грошей жодного платежу не зробив.

Згідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п. 4.4 укладеного договору позики грошей, у разі неповернення грошей в строки, які вказані в договорі (п. 4.2) позичальник сплачує проценти за користування позикою у розмірі 5% в день від суми простроченої заборгованості та нараховується до дня повного розрахунку позичальника з позикодавцем.

Сума боргу за договором позики грошей від 07 серпня 2015 року у розмірі 16 000,00 грн. ОСОБА_2 залишається неповернутою, проценти за користування позикою за період з 07.09.2015 року по 27.05.2016 року складають 28 822,50 грн., згідно розрахунку позивача.

Так, відповідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що договір позики грошей був укладений у належній письмовій формі, у договорі додержано всі істотні умови договору позики: сума позики, строк повернення грошових коштів, а також відповідальність за порушення зобов`язання.

Відповідачем не доведено факту неправомірного нарахування процентів за вказаним договором позики, що свідчить лише про спроби звільнення відповідача від відповідальності за зазначеним договором.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача доведені матеріалами справи, обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати підлягаю розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 274, 279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики грошей - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , суму боргу за договором позики грошей від 07 серпня 2015 року у розмірі 16 000 (шістнадцять тисяч) грн. 00 коп., проценти за користування позикою у розмірі 28 822 (двадцять вісім тисяч вісімсот двадцять дві) грн. 50 коп., понесені судові витрати по справі, а саме суму сплаченого судового збору у розмірі 551 (п`ятсот п`ятдесят одна) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення, а учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.М. Бондаренко