Ухвала

Іменем України

30 січня 2020 року

м. Київ

справа № 233/4187/18

провадження № 61-1607ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького апеляційного суду від 26 грудня 2019 року у складі судді Соломахи Л. І. у справі за позовом Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заявлених вимог та ухвалених судових рішень попередніх інстанцій

У серпні 2018 року Акціонерне товариство «ДТЕК Донецькі електромережі»

(АТ «ДТЕК Донецькі електромережі») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 09 січня 2019 року позовні вимоги АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» вартість електроенергії, не облікованої внаслідок порушення Правил користування електричною енергією у розмірі 38 239,67 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У листопаді 2019 року ОСОБА_2 звернулася з апеляційною скаргою на зазначене рішення суду.

Ухвалою Донецького апеляційного суду відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 09 січня

2019 року.

Ухвала суду мотивована тим, що заявник подала апеляційну скаргу з пропуском строку встановленого статтею 354 ЦПК України, причини пропуску строку на апеляційне оскарження було визнано неповажними, що відповідно до частини четвертої статті 358 ЦПК України є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

У січні 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1 , у якій вона просила скасувати ухвалу Донецького апеляційного суду від 26 грудня 2019 року та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Касаційну скаргу мотивувала тим, що апеляційний суд не врахував та не надав належної правової оцінки наданим нею доказам на підтвердження поважності причин пропуску строку, а тому дійшов помилкового висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження. Відмова у відкритті апеляційного провадження, порушує основоположні принципи судочинства, а також норми Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Касаційна скарга містить клопотання про звільнення від сплати судового збору, мотивоване тим, що заявник перебуває у скрутному майновому стані та не отримує доходів, що підтверджується відповідною довідкою.

Згідно з частиною першою статті 136 ЦПК України, суд враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до вимог статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справах за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: військовослужбовці, батьки які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитинну віком до чотирнадцяти років або дитину інваліда; члени малозабезпеченої чи багатодітної полум`я сім`ї, особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій.

Ураховуючи, що заявник не отримувала доходів за попередній календарний рік, клопотання про звільнення від сплати судового збору підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необгрунтованою.

На підставі вимог частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необгрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Із касаційної скарги вбачається, що вона є необгрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваних судових рішень.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Пунктом першим частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободгарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

За змістом частини першої та другої статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 була присутня у судовому засіданні 09 січня 2019 року у якому було проголошено вступну та резолютивну частини оскаржуваного судового рішення. Повний текст рішення складеного того ж дня, а тому останнім днем для подання апеляційної скарги було 08 лютого 2019 року.

Заявник подала апеляційну скаргу 07 листопада 2019 року. На обгрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження зазначала, що вона не розуміла, що може оскаржити рішення суду у апеляційному порядку. Копію рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від

09 січня 2019 року вонаотримала у квітні 2019 року, однак не змогла вчасно подати апеляційну скаргу оскільки останні декілька місяців постійно хворіла.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 12 листопада 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було залишено без руху, надано заявнику десятиденний строк з дня вручення копії ухвали, зокрема для надання доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

У листопаді 2019 року до Донецького апеляційного суду надійшли доповнення до апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 . На підтвердження поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження вона надала копії медичних документів, які стосуються стану її здоров`я і лікування до 09 січня 2019 року та копії медичних документів, згідно яких ОСОБА_1 , перебуває на диспансерному обліку у лікаря терапевта, регулярно проходить амбулаторне та стаціонарне лікування (періоди лікування не зазначені). Згідно запису терапевта від 29 червня 2019 року заявник мала скарги на сухий кашель і їй рекомендовано лікування.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 05 грудня 2019 року зазначені причини пропуску строку на апеляційне оскарження було визнано неповажними, оскільки надані медичні документи не підтверджують поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження у період з 09 січня 2019 року до

08 лютого 2019 року. Апеляційну скаргу залишено без руху та надано заявнику десятиденний строк для зазначення зазначення інших підстав для поновлення пропущеного процесуального строку.

У грудні 2019 року до апеляційного суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження до якого додано довідку та виписку лікаря від 05 березня 2019 року. Інших причин пропуску процесуального строку та підстав для його поновлення не зазначено.

За змістом пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо заявником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

З огляду на наведене, доводи касаційної скарги про те, що апеляційний суд не врахував та не надав належної правової оцінки доказам заявника наданим на підтвердження поважності причин пропуску строку, є неспроможними, оскільки суд урахував надані заявником докази та надав їм відповідну правову оцінку.

Установивши, що з 09 січня 2019 року по 07 листопада 2019 року

ОСОБА_1 зверталася до лікарні лише двічі 05 березня 2019 року та

29 червня 2019 року, доказів про строк лікування у зв`язку із цими зверненнями, що перешкоджало їй протягом дев`яти місяців подати апеляційну скаргу не надала, апеляційний суд дійшов правильного висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження відповідно до положень пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України.

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (Перетяка та Шереметьев проти України, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, від

21 грудня 2010 року).

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

У справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2015 року Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (справа «Рябих проти Росії» ).

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (§ 27 рішення ЄСПЛ від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України», та «Трух проти України» (ухвала) від 14 жовтня 2003 року).

Доводи касаційної скарги про те, що відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, судом обмежено право заявника на судовий захист не заслуговують на увагу, оскільки прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободвизнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема, для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Ураховуючи наведене, ухвала Донецького апеляційного суду від 26 грудня

2019 року постановлена з дотриманням норм процесуального права. Правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що свідчить про необгрунтованість скарги та відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою і п`ятою статті

394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання касаційної скарги не ухвалу Донецького апеляційного суду від 26 грудня 2019 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Донецького апеляційного суду від 26 грудня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» до ОСОБА_1 про стягнення коштів, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: Г. І. Усик

І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак