Справа № 2-3345/11
Провадження № 4-с/219/27/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2020 року м. Бахмут Донецька область

Суддя Артемівського міськрайонного суду Донецької області Худіна О.О., розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця, -

встановив:

21.12.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою про визнання дій старшого державного виконавця Бахмутського МРВ ДВС незаконними, скасування постанови по ВП № 31350064 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами та зобов`язання державного виконавця зупинити виконання постанови від 23.02.2018 року до закінчення розгляду справи судом.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України - с торони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно зі ст. 448 ЦПК України - с карга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Як слідує з п.13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» №6 від 07.02.2014 року, скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, зазначені в ч.4 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» (в діючій редакції Закону), зокрема зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги. Якщо скарга за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то суд залишає її без руху. У разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, що виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, при розгляді таких скарг мають застосовуватися положення ЦПК України, якими врегульовано аналогічні питання.

Згідно зі ст.187 ЦПК України, суддя відкриває провадження у цивільній справі (приймає заяву/скаргу до розгляду) не інакше як на підставі заяви (скарги), поданої і оформленої в порядку, встановленому цим Кодексом за відсутності підстав для залишення її без руху, повернення чи відмови у відкритті провадження.

Допускаючи застосування аналогії закону в силу ч.9 ст.10 ЦПК України, суд приходить до висновку про необхідність залишення скарги без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам ст.175 ЦПК України, а саме: визначено статус сторін як «позивач», «відповідач», «третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог», в той час як у справах за скаргами сторін виконавчого провадження, вони беруть участь як «заявники», а інші учасники цього провадження, прав та обов`язків яких безпосередньо стосується розгляд і вирішення скарги як «заінтересовані особи», у зв`язку з чим ОСОБА_1 слід уточнити процесуальний статус сторін по справі (п.17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» №6 від 07.02.2014 року).

Крім того, відповідно до ст. 449 ЦПК України - с каргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (стаття 126 ЦПК України).

Згідно із частиною 1 статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Отже, виходячи з системного аналізу норм процесуального закону, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Крім того, з роз`яснень пункту 16 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» убачається, що скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

У скарзі та клопотанні доданим до неї, ОСОБА_1 порушується питання про відновлення пропущеного з поважної причини строку на оскарження, з посиланням на певну дату отримання постанови. Однак ніяких доказів на підтвердження вказаного, суду не надано.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позову без руху.

Відповідно до ст. 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участі сторін.

Недоліки скарги, перелічені вище унеможливлюють розгляд скарги у встановлений законом строк, враховуючи наведене, у відповідності до ст. ст. 175, 177, 185 ЦПК України, вважаю за необхідне скаргу залишити без руху, надавши скаржнику строк для усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. 175,177, 185, 258 ЦПК України, суддя, -

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця залишити без руху, надавши строк для усунення виявлених недоліків, але не більше п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Запропонувати скаржнику подати документи та виправити недоліки, вказані в мотивувальній частині цієї ухвали, а саме: подати суду скаргу у відповідності до правил ст. ст. 175-177 ЦПК України, зокрема, із врахуванням недоліків, викладених в мотивувальній частині даної ухвали.

В разі якщо скаржником не буде усунуто недоліки скарги у строк, встановлений судом,

скарга буде вважатись неподаною та буде повернута позивачам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.О.Худіна

Суддя О.О. Худіна