справа № 2/325/11/2020р. 325/1306/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2020 року смт. Приазовське

Приазовський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Васильцової Г.А., секретарі Міняйло А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Приазовського районного суду Запорізької області в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Калинівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, Приазовського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області - про установлення неправильності в актовому записі цивільного стану;

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить: зобов`язати Калинівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області внести зміни до актового запису № 61 від 17 лютого 1972 року про народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , а саме: в розділі «Відомість про батька» в графі «Національність» замість «українець» зазначити «поляк», в розділі «Відомість про матір» в графі «національність» замість «українка» зазначити «полька»; зобов`язати Калинівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області внести зміни до актового запису № 6 від 31 січня 1960 року про реєстрацію 30 жовтня 2013 року шлюбу, укладеного між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: в розділі «Відомість про чоловіка» в графі «Національність» замість «українець» зазначити «поляк»; зобов`язати Приазовський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області внести зміни до актового запису № 92 від 26 серпня 1961 року про народження ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_1 , а саме: в розділі «Відомість про батька» в графі «Національність» замість «українець» зазначити «поляк».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що його батько дійсно був поляком, проте у свідоцтві про народження та інших документах зазначена його національність «українець». Як йому відомо, батько його батька ОСОБА_5 в свідоцтві про народження були відсутні записи щодо його національності. ОСОБА_6 народився в с. Жигалівка Калинівського району Вінницької області, де жили батьки: ОСОБА_7 та ОСОБА_24, в родині яких, окрім його діда ОСОБА_8 були ще сини: ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Згідно наявних документів ОСОБА_9 , який є рідним братом ОСОБА_11 , був заарештований 06.02.1938 року Калинівським райвідділом НКВС за обвинуваченням за ст. 54-10 КК УРСР, та в яких зазначено, що батьки ОСОБА_9 були поляками, розмовляли в побуті польською мовою та дотримувалися польських традицій. В свідоцтві про народження ОСОБА_10 - рідного брата ОСОБА_11 зазначена національність «поляк». Далі, у свідоцтві про народження сина ОСОБА_10 - ОСОБА_24 зазначена національність «поляк», донька ОСОБА_12 - ОСОБА_28 та онучка ОСОБА_13 - мають «карти поляка». Оскільки рідні брати його діда ОСОБА_8 та їх нащадки є поляками, то відповідно і батько і він сам за національністю є поляками. У зв`язку з тим, що рідного брата діда ОСОБА_14 , було заарештовано, то вони приховували національність «поляк» боючись переслідувань НКВС, та зазначили національність як «українець». Проте, протягом всього життя, його прадід та прабабуся, дідусь та батько, і він особисто продовжували сповідувати римо-каталицьку віру, підтримувати польські традиції, спілкуватися з родичами-поляками, тобто вважали себе поляками. Звернувшись в добровільному порядку до органів рацс - отримав відмову, а тому вимушений звернутися до суду. Метою його звернення до суду є захист права на забезпечення органом державної влади особистого немайнового права на відображення в відповідних документах належності його батька до польської національності. Внесення цих змін необхідно для впорядкування документів, для реалізації особистих прав та отримання можливості користуватися окремими пільгами і гарантіями, що передбачені законодавством Республіки Польща для громадян пострадянських республік польського походження.

Надалі представник позивача уточнив позовні вимоги, та просить: установити неправильність зазначення національності «українець» в актовому записі цивільного стану № 61 від 17 лютого 1972 року про народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 в розділі «Відомості про батька» замість правильного «поляк»; установити неправильність зазначення національності «українка» в актовому записі цивільного стану № 61 від 17 лютого 1972 року про народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 в розділі «Відомості про матір» замість правильного «полька»; установити неправильність зазначення національності «українець» в актовому записі цивільного стану № 6 від 31 січня 1960 року про реєстрацію 30 жовтня 2013 року шлюбу, укладеного між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розділі «Відомості про чоловіка» замість правильного «поляк»; установити неправильність зазначення національності «українець» в актовому записі цивільного стану № 92 від 26 серпня 1961 року про народження ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_1 в розділі «Відомості про батька» замість правильного «поляк».

Уточнені позовні вимоги обґрунтовані тими самими підставами які зазначені в позовній заві, лише зазначено, що відповідно до Порядку внесення змін до актових записів цивільного стану перелічений порядок внесення змін, в тому числі на підставі рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану.

Ухвалою суду від 22 липня 2019 року по справі було відкрито спрощене провадження.

14 серпня 2019 року від відповідача Калинівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області надійшов відзив на первісну позовну заяву, в якому зазначено, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного, що на підставі перевірки зібраних доказів позивачу було надано обґрунтований висновок щодо відмови внесення змін до актових записів, перелічених ним. А посилання позивача на наявні в нього інші документи, як копія господарської книги, архівні довідки Державного архіву Вінницької області, копії каток поляків ОСОБА_24., копія подвірної книги родини ОСОБА_2 не можуть бути прийняти відділом ДРАЦС для внесення виправлень. Крім того, зазначають, що якщо вказані документи та інші письмові та усні доводи позивача є підставою для суду щодо виправлення національності у актових записах, то просять позов задовольнити.

Відзиву щодо уточнених позовних вимог суду не надано.

17 вересня 2019 року від відповідача Приазовського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позивачем порушено предметну підсудність вказаної категорії справ, оскільки Приазовський районний відділ РАЦС є органом державної влади та суб`єктом владних повноважень, а тому справа повинна розглядатися в порядку адміністративного судочинства. Крім того, дійсно відповідно до Указу Президента України «Про порядок зміни громадянами України національності» від 31 грудня 1991 року за № 24, було передбачено зміну національності. Проте, вказаний Указ втратив чинність згідно Указу Президента від 27 січня 1999 року за № 70/99. На цей час діє Положення про паспорт громадянина України, який не передбачає внесення в цей документ відомостей про національність, у зв`язку з цим громадяни України втратили можливість підтверджувати чи змінювати свою національність. Також, Кабміном затверджені зразки книг реєстрації атів цивільного стану та описів бланків свідоцтв, які не передбачають графи про національність в актових записах цивільного стану. Визначаючи та поважаючи право громадян на національне самовизначення держава Україна, діючи відповідно до стандартів Ради Європи, не передбачає фіксації відомостей про національність у будь-якому документі, у тому числі ідентифікує особу, не втручаючись тим самим в особисте життя громадян. Таким чином, вважають позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Відзиву щодо уточнених позовних вимог суду не надано.

Ухвалою суду від 18 вересня 2019 року за клопотанням позивача та представника відповідача Приазовського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області розгляд справи було відкладено.

Ухвалою суду від 16 жовтня 2019 року за клопотанням позивача розгляд справи було відкладено.

Ухвалою суду від 06 листопада 2019 року за клопотанням представника позивача розгляд справи було відкладено.

Ухвалою суду від 10 грудня 2019 року за клопотанням представника позивача розгляд справи було відкладено.

У судовому засіданні 06.01.2020 року було допитано свідка ОСОБА_16 , яка у судовому засіданні пояснила, що вона є матір`ю позивача, дружиною ОСОБА_17 . Родина ОСОБА_2 дійсно були поляками. Батько її чоловіка ОСОБА_8 , який мав двох рідних братів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а відповідно і їх батьки спілкувалися вдома польською мовою, відвідували костьол, святкували польські свята.

Інших заяв та клопотань по справі від учасників процесу до суду не надходило.

В судове засідання представник позивача не з`явився, проте надав письмову заяву про розгляд справи у їх відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає.

Відповідач - представник Калинівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області у судове засідання не з?явився, проте в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи у його відсутність.

Відповідач - представник Приазовського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області у судове засідання не з?явився, належним чином був повідомлений про день розгляду справи, не повідомив суд про причину своєї неявки.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Як вбачається з поданого відзиву відповідач Приазовський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, зазначає, що позивачем порушено предметну підсудність вказаної категорії справ, оскільки Приазовський районний відділ РАЦС є органом державної влади та суб`єктом владних повноважень, а тому справа повинна розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Проте суд не може погодитися з такою думкою, оскільки Велика Палата Верховного Суду у справі (№ 807/45/17), фактичні обставини якої подібні до цієї, висловила правову позицію щодо підсудності справ цієї категорії.

З посиланням на наведені норми законодавства, а також на частини першу, другу статті 16 Цивільного кодексу України Велика Палата Верховного Суду в постанові від 23 січня 2019 року № 11-927апп18 зазначила, що позов про зобов`язання внести зміни до актового запису спрямований на захист права на забезпечення органом державної влади особистого немайнового права (частина перша статті 273 Цивільного кодексу України) на відображення в актовому записі щодо свого народження інформації про належність батька до польської національності, а не для оскарження відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису цивільного стану.

Велика Палата Верховного Суду зазначила, що у справах про оскарження відмови внести за заявою особи зміни до актового запису цивільного стану суд за правилами адміністративного судочинства вивчає наявність чи відсутність достатніх підстав для прийняття відповідного рішення, зокрема, перевіряє чи відповідні рішення прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також, чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення. Завдання адміністративного суду у таких справах полягає, насамперед, у перевірці додержання процедури розгляду та прийняття органом реєстрації актів цивільного стану відповідного рішення. Адміністративний суд, розглядаючи такі справи, не вправі вийти за межі їх публічно-правових аспектів і встановлювати юридичні факти, що мають значення для внесення змін до актових записів цивільного стану.

За змістом правового висновку Великої Палати Верховного Суду, ураховуючи суть спірних правовідносин та суб`єктний склад сторін у справі, а також з огляду на те, що позивач, подавши цей позов, не просив визнати неправомірними дії відповідача, а мав намір вирішити питання про внесення змін щодо національності батьків в уже існуючий актовий запис, то спір у цій справі не має ознак публічно-правового та підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Аналогічну правову позицію викладено також в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 425/2737/17.

Згідно частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду.

Таким чином, справа підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цих Кодексом випадках.

Вимогами ст. 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 у 2018 році звернувся до Приазовського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про внесення змін до актового запису про народження № 92 складеного 26 серпня 1961 року Приазовським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області на ОСОБА_1 щодо виправлення національності батька народженого з «українець» на «поляк»; до актового запису про народження № 59 складеного 26 жовтня 1982 року Приазовським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області на ОСОБА_1 та ОСОБА_19 щодо виправлення національності нареченого з «українець» на «поляк».

Висновком № 10/17.27.05.06-82 від 05.04.2018 року ОСОБА_1 було відмовлено у внесенні змін до актового запису цивільного стану.

Згідно матеріалів справи позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 26 серпня 1961 року /а.с. 12/ батьком зазначений ОСОБА_3 - національність «українець» та відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану № 1 від 18 липня 2019 року /а.с. 13/ в актовому записі за № 92 від 26 серпня 1961 року батьком зазначений ОСОБА_3 - національність «українець» .

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 15 травня 1941 року /а.с. 14/ ІНФОРМАЦІЯ_5 народився ОСОБА_3 , батьком зазначений ОСОБА_2 , при цьому національність не зазначена.

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану № 4 від 18 липня 2019 року /а.с. 15/ актовим записом № 6 від 31 січня 1960 року внесена реєстрація шлюбу ОСОБА_17 - національність зазначена - «українець».

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану № 5 від 24 січня 2018 року /а.с. 17/ 25 жовтня 2010 року було поновлено актовий запис № 61 від 17 лютого 1972 року про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , де батьком зазначений ОСОБА_7 - національність «українець».

Відповідно до довідки Приазовського районного відділу ДРАЦС № 871/17.18-06-107 від 16.07.2019 року /а.с. 19/ за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян наявний актовий запис про народження ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , а/з 267 від 08.02.1965 року, де батьком зазначений ОСОБА_7 .

Згідно довідки Приазовського районного відділу ДРАЦС № 871/17.18-06-107 від 16.07.2019 року /а.с. 30/ за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян наявний актовий запис про народження ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , а/з 590 від 17.03.1950 року, де батьком зазначений ОСОБА_7 .

Відповідно до наданих Державним архівом Вінницької області копії документів, які належним чином завірені, зі слідчої справи за 1938 рік на ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який був заарештований 6 лютого 1938 року за ст.. 54-10 КК УРСР /а.с. 20-29/, вбачається, що у протоколі допиту свідка від 17 лютого 1938 року свідок зазначає, що ОСОБА_21 є поляк, вдома розмовляє польською мовою. Інший свідок під час допиту 19 грудня 1937 року зазначив, що ОСОБА_21 є сином ОСОБА_22 , який за національністю є поляк та підтримує польські традиції. Згідно наданої характеристики, виданою Жигальською сільською радою Калинівського району Вінницької області за № 23 від 1937 року, ОСОБА_21 по національності поляк.

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану № 8 від 29 липня 2015 року /а.с. 31/ актовим записом № 4 від 07 серпня 1945 року внесена реєстрація шлюбу ОСОБА_20 - національність зазначена - «поляк».

Згідно копії свідоцтва про народження /а.с. 33/ ОСОБА_23 має сина ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану № 4 від 24 вересня 2015 року /а.с. 32/ актовим записом № 1672 від 21 жовтня 1971 року внесена реєстрація шлюбу ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , національність зазначена - «поляк».

Аналізуючи надані докази, які є належними та допустимими, дійсно ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , є поляком, та його національність «поляк» зазначена в документах, про що свідчить копія витягу /а.с. 31/, та у його сина Тадея також національність зазначена «поляк».

ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , має двох рідних братів: ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується беззаперечними доказами /а.с. 17, 19, 30/.

Згідно архівних документів, які у суду не викликають сумніву щодо достовірності даних, ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , теж по національності «поляк».

Крім того, згідно зібраним матеріалам справи, прямі нащадки ОСОБА_25 - ОСОБА_23 , мають картки поляка, що підтверджують приналежність до польського народу /а.с. 35, 37/.

Таким чином, оскільки батьки ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є одні й ті самі, про що свідчать документи надані позивачем, то відповідно і національність як і у батька так і у дітей повинна бути зазначена в документах однакова.

Проте, в актовому записі цивільного стану № 61 від 17 лютого 1972 року про народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 в розділі «Відомості про батька» зазначена національність «українець» замість правильного «поляк». В результаті чого, й надалі у всіх наступних документах зазначена національність «українець» замість правильного «поляк».

Під час дослідження доказів, судом встановлено, що ОСОБА_25 , ОСОБА_2 , зберігали своє етнічне польське походження, оскільки виховувалась в польських традиціях, у родині спілкувалась польською мовою, святкували польські свята.

Зазначений факт підтвердив свідок ОСОБА_16 , яка усудовому засіданні 06.01.2020 року пояснила, що вона є матір`ю позивача, дружина ОСОБА_17 . ОСОБА_26 дійсно були поляками. Батько її чоловіка ОСОБА_8 , який мав двох рідних братів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а відповідно і їх батьки спілкувалися вдома польською мовою, відвідували костьол, святкували польські свята.

З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідком. Дані про її заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, її покази об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.

Як зазначає позивач, встановлення факту польської національності необхідне для встановлення польського походження його роду, можливості скористатися пільгами та гарантіями, які надаються Республікою Польща громадянам України польського походження та їх нащадкам.

Статтею 269 ЦК України встановлено, що особисті немайнові права належать кожній особі за народженням або за законом.

Згідно із статтею 271 ЦК України зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері свого приватного життя.

Відповідно до статті 300 ЦК України фізична особа має право на збереження своєї національності, культури, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Статтею 3 Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин, ратифікованої Законом України № 703/97-ВР від 09.12.1997, визначено, що кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв`язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі.

Згідно ст.. 1, 3 Закону України від 26.06.1992 «Про національні меншини в Україні», чинний на сьогодення, Україна гарантує громадянам республіки незалежно від їх національного походження рівні політичні, соціальні, економічні та культурні права і свободи, підтримує розвиток національної самосвідомості й самовиявлення. Усі громадяни України користуються захистом держави на рівних підставах. При забезпеченні прав осіб, які належать до національних меншин, держава виходить з того, що вони є невід`ємною частиною загальновизнаних прав людини. До національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про національні меншини», громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Згідно ч. 1, 2, 3 ст. 49 ЦК України, актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків; актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» № 2398-VІ від 01 липня 2010 року, відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд, здійснюють, відповідно до законодавства та наданих повноважень, інші дії. Тобто функції та обов`язки по внесенню змін в актові записи, в тому числі змін щодо національності фізичної особи, покладені на відповідача.

Згідно частини 1 статті 22 Закону внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану, у висновку, вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану регулюється Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01. 2011 року № 96/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 року за №55/18793 із змінами і доповненнями.

За приписами п.п.1.7. та 1.15 Правил зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису. Відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів цивільного стану, їх поновленні та анулюванні може бути оскаржена в судовому порядку.

Пунктом 2.13 Правил зазначено, що підставою для внесення змін в актовому записі цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану.

Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача знайшли своє підтвердження під час розгляду справи по суті, а тому підлягають задоволенню, але частково, оскільки установити неправильність зазначення національності «українка» в актовому записі цивільного стану № 61 від 17 лютого 1972 року про народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 в розділі «Відомості про матір» замість правильного «полька» неможливо, у зв`язку з відсутністю доказів.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81-82, 89, 141, 223, 247, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Калинівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, Приазовського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області - про установлення неправильності в актовому записі цивільного стану - задовольнити частково.

Встановити неправильність зазначення національності «українець» в актовому записі цивільного стану № 61 від 17 лютого 1972 року про народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 в розділі «Відомості про батька» замість правильного «поляк».

Встановити неправильність зазначення національності «українець» в актовому записі цивільного стану № 6 від 31 січня 1960 року про реєстрацію 30 жовтня 2013 року шлюбу, укладеного між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розділі «Відомості про чоловіка» замість правильного « поляк ».

Встановити неправильність зазначення національності «українець» в актовому записі цивільного стану № 92 від 26 серпня 1961 року про народження ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_1 в розділі «Відомості про батька» замість правильного « поляк ».

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, апеляційної скарги.

Відповідно до п.п. 15.5) п.п. 15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України (в новій редакції), до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Судовий розгляд по справі завершився 28 січня 2020 року.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 03 лютого 2020 року.

Суддя Г.А. Васильцова