Справа № 182/553/20
Провадження № 2/0182/1191/2020
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2020 року м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Рибакова В.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Філії «Нікопольський райавтодор» Дочірнього підприємства «Дніпропетровській облавтодор» ВАТ «Державна Акціонерна Компанія «Автомобільні дороги України», Дочірнього підприємства Дніпропетровській облавтодор ВАТ «Державна Акціонерна Компанія «Автомобільні дороги України» про стягнення заборгованості по заробітній платі, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Філії «Нікопольський райавтодор» Дочірнього підприємства «Дніпропетровській облавтодор» ВАТ «Державна Акціонерна Компанія «Автомобільні дороги України», Дочірнього підприємства Дніпропетровській облавтодор ВАТ «Державна Акціонерна Компанія «Автомобільні дороги України» про стягнення заборгованості по заробітній платі.

Розглянувши заяву, приходжу до висновку, що позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням пунктів 5,8,9 ст. 175 ЦПК України, ч.5 ст.177 ЦПК України.

З позовної заяви вбачається, що позивач просить суд стягнути з відповідачів на свою користь заборгованість по заробітній платі в сумі 21174,42 грн., а також середній заробіток за весь час затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення.

Пунктом 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Тому, враховуючи зазначену норму права, позивач звільнена від сплати судового збору за вимоги позовної заяви щодо стягнення з відповідачів заборгованості по заробітній платі в сумі 21174,42 грн.

Щодо вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, суд зазначає наступне.

У відповідності до висновків, викладених у Постанові Верховного Суду від 30.01.2019 року по справі № 910/4518/16, за змістом приписів статей 94, 116, 117 Кодексу законів про працю України та статей 1, 2 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати. Пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Враховуючи викладене, позивачу у відповідності до вимог ст.4 Закону України «Про судовий збір» слід сплатити судовий збір за позовну вимогу щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку 840,80 грн.

Згідно ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

- не зазначено про наявність у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви;

- не зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

-всупереч п.п.4,5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивачем не викладено обставин та не зазначено підстав в обґрунтування своїх позовних вимог щодо стягнення сум заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку з обох відповідачів. Тому позивачу слід викласти обставини та зазначити підстави в обґрунтування заявлених позовних вимог, уточнити позовні вимоги щодо кожного з відповідачів;

-позивачем у позовній заяві зазначені місяці та суми заборгованості, однак не зазначено роки в яких виникла відповідна заборгованість. Тому позивачу необхідно уточнити зазначені обставини та надати докази на підтвердження цих обставин у відповідності до вимог ч. 5 ст. 177 ЦПК України.

Відповідно до ст.185 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у ст.ст. 175,177 ЦПК України, підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст.ст. 175,177,185,260 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Філії «Нікопольський райавтодор» Дочірнього підприємства «Дніпропетровській облавтодор» ВАТ «Державна Акціонерна Компанія «Автомобільні дороги України», Дочірнього підприємства Дніпропетровській облавтодор ВАТ «Державна Акціонерна Компанія «Автомобільні дороги України» про стягнення заборгованості по заробітній платі - залишити без руху.

Надати позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали для усунення вищевказаних недоліків.

У випадку не усунення вказаних недоліків заяву вважати не поданою і повернути її позивачу з усіма доданими документами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: В. В. Рибакова