Справа № 541/2580/19
Провадження №2/525/151/2020

У Х В А Л А

про забезпечення доказів у справі

16 квітня 2020 року сел. Велика Багачка

Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі: головуючого-судді Хоролець В.В., при секретарі Пархоменко Я.І., з участю позивача ОСОБА_1 , представника відповідача АТ «Полтаваобленерго» адвоката Берегун Т.М., розглянувши в межах проведення підготовчого засідання заяву позивача ОСОБА_1 (вихідний номер заяви 34 від 15.04.2020 року) про забезпечення доказів в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Полтаваобленерго», філія відповідача, із діяльності якої виник позов - Миргородська філія Акціонерного товариства «Полтаваобленерго», треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Новий стиль», Сату Кахконен та Антимонопольний комітет України про відшкодування завданих збитків, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Великобагачанського районного суду Полтавської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Полтаваобленерго», філія відповідача, із діяльності якої виник позов - Миргородська філія Акціонерного товариства «Полтаваобленерго», треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Новий стиль», Сату Кахконен та Антимонопольний комітет України про відшкодування завданих збитків.

Підготовче засідання у справі було призначено на 15.04.2020 року, в яке з`явилися позивач у справі ОСОБА_1 та представника відповідача АТ «Полтаваобленерго» адвокат Берегун Т.М.

15.04.2020 року до початку проведення підготовчого засідання у справі, до канцелярії суду від позивача у справі ОСОБА_1 надійшла заява за вихідним номером 34 від 15.04.2020 року забезпечення доказів в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Полтаваобленерго», філія відповідача, із діяльності якої виник позов - Миргородська філія Акціонерного товариства «Полтаваобленерго», треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Новий стиль», Сату Кахконен та Антимонопольний комітет України про відшкодування завданих збитків.

З доводів даної заяви вбачається, що з метою повного та всебічного розгляду даної цивільної справи, характеру спірних правовідносин, що виникли між сторонами позивач ОСОБА_2 просить про витребування у відповідача у справі АТ «Полтаваобленерго» завірених копій документів та про виклик в судове засідання свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Вбачається, що позивачем у справі до даної заяви додана квитанція про сплату судового збору.

В межах проведення підготовчого засідання 15.04.2020 року, в судовому засіданні суд розглянув дану заяву позивача Кримець про забезпечення доказів, заслухавши з цього приводу думки учасників справи, які з`явилися в дане підготовче засідання та прийшов до наступних висновків.

Відповідно до змісту статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі».

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України.

Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

У пункті 42 рішення «Бендерський проти України» від 15 листопада 2007 року Європейський суд з прав людини зазначив, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи (рішення ЄСПЛ у справі «Руїз Торійа проти Іспанії» від 09.12.1994 року).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України). Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з цим, відповідно до п.4 ч.5 ст.12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні це певна річ (об`єкт), щодо якої виник спір.

Предметом спірних правовідносин між сторонами в межах розгляду даного цивільного позову, поданого фізичною особою ОСОБА_1 , є відшкодування завданих збитків.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК України).

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України).

За нормами п.2 ч.1 ст.43 ЦПК України учасники справи мають право, зокрема, подавати докази.

Учасники справи зобов`язані, поряд з іншим, подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом та не приховувати докази (п.4 ч.2 ст.43 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

За нормою ч.1 ст.84 ЦПК України (витребування доказів), учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. При цьому, відповідно до ч.5 ст.84 ЦПК України, суд може уповноважити на одержання доказів заінтересованих осіб. Згідно ч.6 цієї статті, будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

Відповідно до ч.1 ст.116 ЦПК України, суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Одним із способів забезпечення доказів є витребування та (або) огляд доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів (ч.2 ст.116 ЦПК України).

Верховний Суд в своїй Постанові від 16.07.2018 року вказав, що вирішуючи спір по суті суд повинен дослідити матеріали справи та всі докази в їх сукупності (ч.1 ст.213,ст.229 ЦПК України), надати належну правову оцінку наявним у справі доказам (ст.89 ЦПК України) та ухвалити судове рішення згідно положень ЦПК України (ст.ст.259,263,264,265 ЦПК України). Тобто, виходячи з вищевикладеного, зокрема дослідження відповідних доказів у справі в їх сукупності (при розгляді конкретної справи вже по суті) є обов`язком суду, а не його правом.

Поряд з цим необхідно наголосити, що в силу імперативних положень ч.2 ст.43 ЦПК України, учасники справи, зокрема, зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом та судом, не приховувати докази.

Нормами ст.118 ЦПК України визначено порядок розгляду заяви про забезпечення доказів. У відповідності до положень ч.5 цієї статті, за результатами розгляду заяви про забезпечення доказів суд постановляє ухвалу про задоволення чи відмову у задоволенні заяви. У разі задоволення заяви суд в ухвалі зазначає доказ, а також дії, що необхідно вчинити для його забезпечення (ч.6 ст.118 ЦПК України).

Отже, виходячи з системного аналізу процесуальних норм ст.ст.12,13,43,76,77,81,83,116 ЦПК України, обов`язку суду сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, в контексті положень ст.116 ЦПК України, доводів та обґрунтувань заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення доказів, яка стосується характеру спірних правовідносин, що виникли між сторонами, процесуального права даної особи на подання такої заяви в межах розгляду даної цивільної справи, те, що сторона позивача на даний час не може надати суду доказів, які вважає такими, що мають значення для встановлення обставин справи, з метою реалізації права особи на звернення до суду, що гарантоване Конституцією України та положеннями ЦПК України, суд вбачає передбачені законом підстави для часткового задоволення вищевказаної заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів, яка надійшла до суду 15.04.2020 року в частині витребовування документів (доказів), які можуть знаходитися у володінні безпосередньо відповідача АТ «Полтаваобленерго» та які можуть бути видані саме даною юридичною особою.

Що стосується доводів заяви про витребування у відповідача у справі актів чинного законодавства, то суд вважає, що у разі, коли сторона позивача вказує на це посилання (без конкретизації яких саме актів законодавства), то необхідно виходити з того, що будь-які саме акти чинного законодавства України, які прийняті в Україні компетентними органами державної влади, маються в загальному доступі і позивач не позбавлений можливості ознайомитися з ними на відповідних ресурсах та сайтах як Верховної Ради України чи Кабінету Міністрів України, так і інших відомств.

При цьому суд відмічає, що важливим у процесуальному аспекті є той факт, що на даній стадії судового розгляду питання про забезпечення доказів, суд не перевіряє інформацію про належність, допустимість, достовірність чи достатність будь-яких доказів, а також на даній стадії суд може не володіти інформацією про наявність тих чи інших документів (потенційних доказів) у певному місці чи в певної особи та у відповідному їх обсязі, і розглядати питання про забезпечення доказів суд може виключно за ініціативою (клопотанням) однієї із сторін, яка має намір звернутися до суду з відповідним позовом або вже звернулася до суду з відповідним позовом.

У разі відсутності у певної особи документів чи інших доказів, які витребовуються у спосіб забезпечення доказів, дана особа повинна повідомити про відсутність у неї таких доказів, що випливає зі змісту положень ст.ст.43,83,84 ЦПК України.

Крім цього, з урахуванням іншої частини заяви позивача про забезпечення доказів (щодо виклику до суду ряду свідків), суд приходить до висновку, що з урахуванням суті та юридичного змісту ст.116 ЦПК України, підстав для допиту даних свідків безпосередньо у спосіб забезпечення доказів не вбачається, оскільки таких підстав стороною позивача саме в межах розгляду заяви про забезпечення доказів від 15.04.2020 року не вбачається. Однак, з урахуванням наведених стороною позивача доводів про необхідність допиту свідків, які зазначені в даній заяві (враховуючи предмет доказування та зміст заявлених позовних вимог), суд вбачає, що доводи сторони позивача про виклик певних свідків необхідно розглядати з позиції норм ст.91 ЦПК України (яка міститься у параграфі 2 Глави 5 ЦПК України), тому відповідних свідків необхідно викликати та допитати безпосередньо в ході судового розгляду справи по суті (в не в порядку забезпечення доказів).

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.ст.12,13,43,76,77,83,84,116-118,247,260,261,353 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Заяву позивача ОСОБА_1 (вихідний номер заяви 34 від 15.04.2020 року) про забезпечення доказів в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Полтаваобленерго», філія відповідача, із діяльності якої виник позов - Миргородська філія Акціонерного товариства «Полтаваобленерго», треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Новий стиль», Сату Кахконен та Антимонопольний комітет України про відшкодування завданих збитків задовольнити частково.

Витребувати у відповідача у справі Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» (юридична адреса м. Полтава, вулиця Старий Поділ, 5) в об`єктивно достатній та розумний строк до 15.05.2020 року: -належним чином завірені копії документів, якими підтверджується наявність у 2016 році у громадян ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 правових статусів уповноважених представників ПАТ «Полтаваобленерго», правового статусу уповноважених посадових осіб електропередавальної організації, на яких покладено згідно з законодавством та/або договором відповідні обов`язки, правового статусу відповідальних працівників ПАТ «Полтаваобленерго»; -належним чином завірених копій договорів, довіреностей, наказів про уповноваження ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 представляти інтереси ПАТ «Полтаваобленерго» перед третіми особами станом на 09.08.2016 року, 16.09.2016 року та 10.11.2016 року; -належним чином завірених копій договорів про покладання на ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обов`язків виконувати роботи з проведення технічної перевірки, роз пломбування та повторного опломбування приладів обліку ТОВ «Новий стиль»; - належним чином завірених копій чинних станом на 09.08.2016 року, 16.09.2016 року та 10.11.2016 року актів ПАТ «Полтаваобленерго» з визначення обсягу відповідальності ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 внаслідок виконання ними їх службових обов`язків, а також робіт з проведення технічної перевірки, роз пломбування та повторного опломбування приладів обліку ТОВ «Новий стиль».

В іншій частині заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення доказів-відмовити.

В порядку ст.91 ЦПК України, в ході судового розгляду даної цивільної справи по суті викликати для допиту в судовому засіданні в якості свідків громадян: ОСОБА_3 , жителя АДРЕСА_1 ; ОСОБА_4 , жителя АДРЕСА_2 ; ОСОБА_5 , жителя АДРЕСА_3 та ОСОБА_6 , жителя АДРЕСА_4 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її винесення 16.04.2020 року і підлягає негайному виконанню.

Строк пред`явлення ухвали до виконання - в межах строків, визначених Законом України «Про виконавче провадження» для пред`явлення виконавчого документа.

Оскарження ухвали про забезпечення доказів не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до п.п.п. 15.5 п.п. 15 п.1 Розділу XIII Перехідні положення ЦПК України, ухвалу може бути оскаржено протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Великобагачанський районний суд Полтавської області. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення особі відповідної ухвали суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Сторонам по справі роз`яснити, що відповідно до п.3 Розділ XII Прикінцевих положень ЦПК України, строк апеляційного оскарження, який встановлений в ухвалі, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Суддя Великобагачанського

районного суду В.В.Хоролець