Постанова

Іменем України

21 грудня 2020 року

м. Київ

справа №683/24/16-ц

провадження №61-23371св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Висоцької В. С. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Литвиненко І. В.,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Інтеравто СТ», регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України у Хмельницькій області, треті особи: ОСОБА_2 , відділ державної виконавчої служби Старокостянтинівського районного управління юстиції у Хмельницькій області, про визнання правочину недійсним, скасування державної реєстрації, визнання права власності та скасування арешту, за зустрічним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Інтеравто СТ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсною довідки-рахунку за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області

від 29 вересня 2016 року у складі суддіЗавадської О. П., додаткове рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 18 листопада 2016 року у складі суддіЗавадської О. П. та постанову Хмельницького апеляційного суду від 27 листопада 2019 року у складі колегії суддів: Талалай О. І. Корніюк А. П., П`єнти І. В.,

учасники справи:

позивач - відповідач за зустрічним позовом - ОСОБА_1 ,

відповідач - позивач зустрічним позовом - товариство з обмеженою відповідальністю «Інтеравто СТ»,

представник товариства з обмеженою відповідальністю «Інтеравто СТ» - Гненний Дмитро Анатолійович,

відповідач за позовом ОСОБА_1 -регіональний сервісний центру Міністерства внутрішніх справ України у Хмельницькій області,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , відділ державної виконавчої служби Старокостянтинівського районного управління юстиції у Хмельницькій області,

особа, яка подавала касаційну скаргу, - публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк»,

представник публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» - Корбут Андрій Анатолійович,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до товариства з обмеженою відповідальністю «Інтеравто СТ» (далі - ТОВ «Інтеравто СТ»), регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України у Хмельницькій області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , відділ державної виконавчої служби Старокостянтинівського районного управління юстиції у Хмельницькій області, з позовом, у якому, з урахуванням уточнень, просив визнати недійсним правочин купівлі-продажу спірного автомобіля, оформлений довідкою-рахунком серії ВІА № 366029

від 23 квітня 2014 року, виданою ТОВ «Інтеравто СТ», та скасувати державну реєстрацію автомобіля Volkswagen Caddy, реєстраційний номер НОМЕР_1 , оформлену свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 23 квітня 2014 року, визнати за ним право власності на вказаний автомобіль, а також зняти з нього арешт, накладений постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Старокостянтинівського районного управління юстиції Хмельницької області від 13 січня 2016 року (ВП №48748386).

Позовна заява мотивована тим, що у 2013 році ОСОБА_1 у

ТОВ «Інтеравто СТ» придбав автомобіль Volkswagen Caddy, 2005 року випуску, на підставі довідки-рахунку серії ААВ № 189828 від 05 серпня 2013 року, на підставі якої ним зареєстровано автомобіль на своє ім`я та отримано реєстраційний номер НОМЕР_1 . Вартість автомобіля згідно довідки-рахунку становила 23 000 грн. 01 серпня 2013 року позивачем у касу ТОВ «Інтеравто СТ» було сплачено 24 300 грн.

Вказував, що спірний автомобіль набутий ним під час шлюбу з

ОСОБА_2 , отже є спільною сумісною власністю подружжя.

23 серпня 2013 року він здійснив переобладнання автомобіля з вантажного у пасажирський і отримав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 23 серпня 2013 року на своє ім`я.

23 квітня 2014 року працівник ТОВ «Інтеравто СТ» забрав у нього свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу і на підставі довідки-рахунку серії ВІА № 366029 від 23 квітня 2014 року, виданої

ТОВ «Інтеравто СТ», цей автомобіль було перереєстровано на

ТОВ «Інтеравто СТ» (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 23 квітня 2014 року) попри те, що позивач жодного правочину щодо відчуження свого автомобіля не вчиняв.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_1 просив позов задовольнити.

У лютому 2016 року ТОВ «Інтеравто СТ» пред`явило зустрічний позов до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсною довідки-рахунку від 05 серпня 2013 року серії ААВ № 189828.

Зустрічна позовна заява мотивована тим, що спірний автомобіль перебував і перебуває у власності підприємства, його було надано лише у користування ОСОБА_1 , який надавав юридичні послуги підприємству. Перехід права власності на спірний автомобіль до ОСОБА_1 є незаконним, оскільки вчинений на підставі недійсного документа - довідки-рахунка серії ААВ № 189828 від 05 серпня

2013 року, яка підписана у порушення вимог статті 244 ЦК України не керівником підприємства, а неповноважною особою, менеджером на той час ОСОБА_3 .

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 24 лютого 2016 року позови об`єднані в одне провадження.

Короткий зміст судових рішень, ухвалених у даній справі

Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 29 вересня 2016 року та додатковим рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області

від 18 листопада 2016 року в позові ОСОБА_1 відмовлено. Зустрічний позов ТОВ «Інтеравто СТ» задоволено. Визнано недійсною довідку-рахунок серії ААВ № 189828, видану ТОВ «Інтеравто СТ»

05 серпня 2013 року на автомобіль Volkswagen Caddy, 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що сторонами не було належним чином оформлено договір купівлі-продажу спірного автомобіля, оскільки довідка-рахунок від 05 серпня 2013 року серії ААВ № 189828, на підставі якої ОСОБА_1 зареєстрував за собою право власності на спірний автомобіль, не містить підпису уповноважених посадових осіб на її посвідчення, а підпис у графі «касир» здійснений не уповноваженою на те особою, відсутній підпис особи, яка одержала транспортний засіб. Перереєстрація зазначеного транспортного засобу на ТОВ «Інтеравто СТ» 23 квітня 2014 року відбулась згідно вимог чинного законодавства, тому вимоги первісного позову не підлягають задоволенню

Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 31 січня

2017 року апеляційні скарги ОСОБА_1 задоволено, рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 29 вересня 2016 року та додаткове рішення від 18 листопада 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення.

Позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано недійсним договір купівлі-продажу автомобіля Volkswagen Caddy, 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , оформлений довідкою-рахунком серії ВІА № 366029 від 23 квітня 2014 року, виданою ТОВ «Інтеравто СТ». Скасовано державну реєстрацію автомобіля Volkswagen Caddy, реєстраційний номер НОМЕР_1 , оформлену свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 23 квітня 2014 року. Визнано за ОСОБА_1 право власності на автомобіль Volkswagen Caddy, 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та звільнено цей автомобіль з-під арешту, накладеного постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Старокостянтинівського районного управління юстиції у Хмельницькій області ВП 48748386 від 13 січня 2016 року. У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2019 року касаційні скарги ТОВ «Інтеравто СТ» і ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (особа, яка не брала участь у справі) задоволені частково. Рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 31 січня 2017 року в частині вирішення первісного позову скасоване і справа в цій частині направлена на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 27 листопада

2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області

від 29 вересня 2016 року, додаткове рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 18 листопада 2016 року в частині вирішення позову ОСОБА_1 скасовано, у цій частині ухвалено нове судове рішення про відмову в задоволення позову. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Інтеравто СТ» 2 645,76 грн судового збору за подання касаційної скарги у справі.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції неправильно визначився із суб`єктним складом учасників спірних правовідносин, внаслідок чого ухвалив судове рішення, яким вирішив питання про права та інтереси ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», що не було залучено до участі у справі, в інтересах якого постановою державного виконавця органу ДВС від 13 січня 2016 року накладений арешт на майно боржника (ТОВ «Інтеравто СТ»), у тому числі й на спірний автомобіль Volkswagen Caddy 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 . На стадії апеляційного провадження суд апеляційної інстанції не має процесуальних повноважень залучати до участі у справі будь-яких учасників судового процесу.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у грудні 2019 року, ОСОБА_1 просить скасувати рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 29 вересня 2016 року, додаткове рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області

від 18 листопада 2016 року в частині вирішення його позовних вимог та постанову Хмельницького апеляційного суду від 27 листопада 2019 року, ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що згідно висновку Верховного Суду та приписів частини четвертої статті 389 ЦПК суду апеляційної інстанції не потрібно було залучати до участі у справі ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», оскільки він вже був залучений до даної справи постановою Верховного Суду від 26 вересня 2019 року.

Апеляційний суд повинен був розглянути апеляційні скарги

ОСОБА_1 по суті з встановленням обставин у справі та прийняти законне і обґрунтоване рішення з посиланням на докази у справі, натомість обмежився скасуванням рішень суду першої інстанції з процесуальних підстав, які спростовуються матеріалами справи.

Висновки апеляційного суду про надання ОСОБА_1 з 2011 року по 2015 рік для ТОВ «Інтеравто СТ» юридичних послуг, і що у 2013 році йому був наданий в користування автомобіль марки Volkswagen Caddy, 2005 року випуску, державний номер НОМЕР_1 не ґрунтуються на доказах. Такі висновки суду є перекручуванням обставин справи, які не дозволяють встановити фактичні обставини справи.

Касаційна скарга містить посилання на те, що судом першої інстанції не надано правової оцінки недійсності правочину, оформленого довідкою-рахунком серії ВІА №366029 від 23 квітня 2014 року щодо купівлі-продажу автомобіля, який укладено ТОВ «Інтеравто СТ» з ТОВ «Інтеравто СТ». Підставою недійсності вказаного правочину є порушення відповідачем частин першої і п`ятої статті 203 ЦК України.

Аргументом касаційної скарги також указано те, що апеляційний суд вийшов за межі своїх повноважень прийнявши рішення в частині стягнення з заявника витрат на оплату судового збору на користь

ТОВ «Інтеравто СТ» за подання касаційної скарги, оскільки в судовому засіданні суду апеляційної інстанції 27 листопада 2019 року розглядались апеляційні скарги в частині вирішення первісного позову.

Доводи інших учасників справи

Інші учасники справи відзиву щодо вимог і змісту касаційної скарги до суду не направили.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Предметом діяльності ТОВ «Інтеравто СТ» є, зокрема, діяльність щодо торгівлі автомобілями, легковими автотранспортними засобами, торгівлі іншими автотранспортними засобами, технічного обслуговування та ремонту автотранспортних засобів, роздрібної торгівлі деталями та приладдям для автотранспортних засобів (пункт 2.2 статуту).

З 2011 року по 2015 рік ОСОБА_1 надавав товариству юридичні послуги, у зв`язку з чим у 2013 році йому в користування був наданий автомобіль марки Volkswagen Caddy, 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

При проведенні у товаристві інвентаризації матеріалів та товарів станом на 31 грудня 2013 року було виявлено нестачу, у тому числі спірного автомобіля марки Volkswagen Caddy, 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартістю 78 338,15 грн (акт інвентаризації матеріалів та товарів ТОВ «Інтеравто СТ», складений 31 грудня 2013 року).

05 серпня 2013 року ОСОБА_1 за підписом ОСОБА_4 від імені ТОВ «Інтеравто СТ» видана довідка-рахунок серії ААВ №189828, згідно з якою ОСОБА_1 за 23 000 грн проданий автомобіль марки Volkswagen Caddy.

23 серпня 2013 року ОСОБА_1 отримав свідоцтво серії НОМЕР_3 про реєстрацію транспортного засобу Volkswagen Caddy 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з відміткою про переобладнання автомобіля з фургона в пасажирський.

23 квітня 2014 року ТОВ «Інтеравто СТ» видало довідку-рахунок серії ВІА №366029, згідно з якою автомобіль Volkswagen Caddy 2005 року випуску, вартістю 32 000 грн проданий ТОВ «Інтеравто СТ».

13 січня 2016 року постановою державного виконавця відділу ДВС Старокостянтинівського районного управління юстиції в межах виконавчого провадження про стягнення коштів з ТОВ «Інтеравто СТ» на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» накладений арешт на майно боржника, у тому числі, на спірний автомобіль Volkswagen Caddy 2005 року випуску, кузов № НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_1 .

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України в редакції, чинній на момент подачі касаційної скарги, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої статті 400 ЦПК України в редакції, чинній на момент подачі касаційної скарги, під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (частина перша статті 11 ЦПК України у редакції, чинній на час звернення з позовом).

Для правильного вирішення спору та захисту порушеного права позивача суд повинен визначитися учасниками справи.

Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні та юридичні особи (частина друга статті 30 ЦПК України у редакції чинній на момент пред`явлення позову).

Позов може бути пред`явлений до кількох відповідачів. Участь у справі кількох відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є їхні спільні права чи обов`язки; 2)права і обов`язки кількох відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права й обов`язки (стаття 32 ЦПК України у редакції, чинній на час звернення з позовом).

Суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (частина перша статті 33 ЦПК України у редакції, чинній на час звернення з позовом).

Отже, визначення відповідачів є правом позивача.

Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (пункт 41 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

З наведеного слідує, що на суд покладено обов`язок визначити суб`єктний склад учасників спору залежно від характеру правовідносин і норм матеріального права, які підлягають застосуванню. Суд не має права вирішувати питання про права та обов`язки осіб, не залучених до участі у справі.

Пунктом першим частини першої статті 365 ЦПК України встановлено, що суддя-доповідач у порядку підготовки справи до апеляційного розгляду з`ясовує питання про склад учасників судового процесу. У разі встановлення, що рішення суду першої інстанції може вплинути на права та обов`язки особи, яка не брала участі у справі, залучає таку особу до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Апеляційний суд встановив, що вирішення спору у справі стосується прав ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», що не було залучено до участі у справі, в інтересах якого постановою державного виконавця органу ДВС від 13 січня 2016 року накладений арешт на майно боржника (ТОВ «Інтеравто СТ»), у тому числі й на спірний автомобіль Volkswagen Caddy 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Висновки суду апеляційної інстанції фактично зводяться до того, що

ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» має бути залучено до участі у розгляді справи в якості відповідача. Проте на стадії апеляційного провадження суд апеляційної інстанції не має процесуальних повноважень залучати до участі у справі відповідачів.

Зазначення апеляційним судом про те, що суд апеляційної інстанції не має процесуальних повноважень залучати до участі у справі будь-яких учасників судового процесу не спростовують висновку суду про те, що рішенням і додатковим рішенням суду першої інстанції вирішено питання про права та інтереси ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», що не було залучено до участі у справі.

З огляду на вищевикладене доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Доводи касаційної скарги про неправомірне стягнення з заявника на користь ТОВ «Інтеравто СТ» судового збору за подачу касаційної скарги не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Постановою Верховного Суду від 26 вересня 2019 року касаційні скарги ТОВ «Інтеравто СТ» і ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (особа, яка не брала участь у справі) задоволені частково. Рішення апеляційного суду Хмельницької області від 31 січня 2017 року в частині вирішення первісного позову скасовано і справа в цій частині направлена на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У підпункті в) пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України передбачено, що постанова суду касаційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Вказаною постановою суду касаційної інстанції не вирішувалось питання щодо розподілу судових витрат, понесених у зв?язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У постанові від 18 травня 2020 року у справі № 530/1731/16-ц (провадження № 61-39028св18) Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що постанова про передачу справи на новий розгляд не є остаточним вирішенням спору по суті, а тому висновки про розподіл судових витрат у такому випадку будуть вважатися передчасними.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а постанову Хмельницького апеляційного суду від 27 листопада 2019 року - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Хмельницького апеляційного суду від 27 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко