Справа № 766/600/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2020 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Єпішина Ю.М.,

секретар судового засідання Капітонова А.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Херсона цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Дніпровський районний відділ у м. Херсоні Управління Державної міграційної служби у Херсонській області,Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України. На підтвердження заявлених вимог вказав, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Уфа Башкирської АРСР в сім`ї ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Після досягнення 3-місячного віку заявник разом з батьками переїхав на постійне місце проживання до м. Херсона, де його сім`я проживала за адресою: АДРЕСА_1 . У період з 1 вересня 1989 року до 20.10.1991 року заявник навчався в загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 37 м. Херсона. Проживаючи в м. Херсоні, заявник перебував на обліку у медичному закладі КЗ «Херсонська міська клінічна лікарня ім. О.С. Лучанського». Батько заявника ОСОБА_3 прийняв громадянство України та отримав паспорт громадянина України. Маючи намір прийняти громадянство України заявник подав до Дніпровського РВ у м. Херсоні УДМС України в Херсонській області зобов`язання припинити іноземне громадянство та заяву про набуття громадянства України. Однак йому було відмовлено в оформленні документів для реєстрації громадянином України у зв`язку з відсутністю доказів постійного проживання на території України до 24 серпня 1991 року. Оскільки в позасудовому порядку вирішити питання про встановлення факту постійного проживання на території України неможливо, змушений звернутися до суду з цією заявою.

Ухвалою від 20.02.2019 року відкрито провадження по справі.

23.04.2019 року ухвалою залучено Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області.

Заявник надав заяву, якою заявлені вимоги підтримав та просив встановити факт свого проживання на території України до 24.08.1991 року.

Представник заінтересованої особи надав заяву, якою проти задоволення вимог заяви не заперечував.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Суд, дослідив матеріали справи, доходить висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, оскільки вони обґрунтовані і підтверджені доказами, доданими до матеріалів справи.

Відповідно до ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Уфа Башкирської АРСР у батьків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 12.05.1983 року Жовтневим відділом ЗАГС м. Уфи.

У період з 01.09.1989 року до 20.10.1991 року заявник навчався в загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 37 м. Херсона, проживав за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою N10-13/с-721 від 07.07.2017 року, виданою Архівом управління освіти Херсонської міської ради Херсонської області.

Батько заявника - ОСОБА_3 є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 виданий Дніпровським РВ ХМУ УМВС України 04.06.1997 року.

Відповідно до листа від 26.12.2018 року №10/13101 Дніпровського РВ у м. Херсоні УДМС України в Херсонській областіОСОБА_1. було відмовлено в оформленні документів для реєстрації громадянином України у зв`язку з відсутністю доказів постійного проживання на території України до 24 серпня 1991 року.

Відповідно до п.п. 1,2 ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є, зокрема усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України постійно проживали на території України, а також особи, які проживали в Україні і не були громадянами інших держав станом на 24 серпня 1991 року або прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року, що має підтверджуватись документами про прописку.

Як вбачається з роз`яснень, п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

З листа Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення вбачається, що суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Відповідно до п. 25 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України і виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, в редакції Указу Президента України від 27 червня 2006 року № 588/2006 зі змінами, для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша ст. 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами «а» - «в» п. 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях.

На підставі п.п. 7-9 Порядку встановити належність до громадянства України може особа, яка перебувала у громадянстві колишнього СРСР та не мала прописки, але фактично постійно проживала на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року.

Так, постійне місце проживання - місце проживання на території будь-якої держави не менше одного року фізичної особи, яка не має постійного місця проживання на території інших держав і має намір проживати на території цієї держави протягом необмеженого строку, не обмежуючи таке проживання певною метою, і за умови, що таке проживання не є наслідком виконання цією особою службових обов`язків або зобов`язань за договором (контрактом).

Відповідно до п. 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України № 215 від 27.03.2001 року, у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Встановлення даного факту заявнику необхідно з метою реалізації права на отримання паспорта громадянина України.

Таким чином, аналізуючи викладене та дослідив надані докази, суд вважає, що заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню, оскільки досліджені судом докази підтверджують фактичне проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на території України станом до 24 серпня 1991 року.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 273, 354 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Дніпровський районний відділ у м. Херсоні Управління Державної міграційної служби у Херсонській області,Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області, про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України до 24.08.1991 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, строк апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.М.Єпішин