Справа № 570/4119/18
Номер провадження 2/570/77/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2020 року

Рівненський районний суд Рівненської області в особі:

судді Красовського О.О.

з участю:

секретаря судових засідань Беднарчук Г.П..

позивача ОСОБА_1 ,

відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

представника третьої особи Рачкилюк М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне (в порядку спрощеного позовного провадження) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та як до законного представника ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - служба у справах дітей Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області про усунення перешкод у користуванні майном шляхом виселення та вселення, -

в с т а н о в и в :

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що йому на підставі спадкового договору укладеного між ним та його батьками №2-63 від 27.01.2006, посвідченого державним нотаріусом Рівненської районної державної нотаріальної контори Дацюк С.Г., належить будинковолодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

На даний час, у вищезазначеному житловому будинку проживають без належного на це права відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 . Однак жодної згоди на проживання ним не надавалось. Більше того, позивач категорично заперечує проти користування та проживання відповідачів у житловому будинку яке належить йому на праві приватної власності.

В поточному році, позивачем було укладено договір оренди на даний житловий будинок з 01.03.2018 року, про що відповідачі у письмовій формі були попереджені. Однак орендарі не змогли заселитись у будинковолодіння, оскільки відповідачі не виселились, та чинили перешкоди у доступі до приміщення.

Таким чином, позивач позбавлений можливості вільно користуватись своєю власністю. А тому вимушений звертатись до суду з даним позовом, відповідно до якого просить: усунути перешкоди у користуванні будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом виселення ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та її малолітнього сина ОСОБА_3 з будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 та вселити в зазначений будинок ОСОБА_1 .

16.05.2019, позивачем було подано позовну заяву в новій редакції, відповідно до поданої заяви позовні вимоги заявлені в наступному вигляді: усунути перешкоди у користуванні будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом виселення ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та її малолітнього сина ОСОБА_3 з будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 , та вселити в зазначений будинок ОСОБА_1 . Також просить судові витрати покласти на відповідачів.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Додатково пояснив, що відповідачі мають власний будинок, що знаходиться по АДРЕСА_2 . Вони проживають у його будинку без законних підстав, добровільно виселятись не бажають.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала. Пояснила, що іншого житла не має, а будинок, що по АДРЕСА_2 - незавершене будівництво, тому він не придатний для проживання.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов не визнав, оскільки іншого житла він не має.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнав.

ВідповідачкаОСОБА_3 в судовому засіданні позов визнала.

Представник служби у справах дітей Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області вирішення даного питання покладає на розсуд суду.

Судом приймається до уваги, що за положеннями ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст. 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення своїх позовних вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи, та, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Як встановлено в судовому засіданні, позивачу ОСОБА_1 на підставі спадкового договору укладеного між ним та його батьками №2-63 від 27.01.2006, посвідченого державним нотаріусом Рівненської районної державної нотаріальної контори Дацюк С.Г., на праві приватної власності належить будинковолодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказане підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, номер витягу 39130536 (а.с.3).

На даний час, у вищезазначеному житловому будинку проживають, без належного на це права, відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та її малолітній син ОСОБА_3 .

Жодної згоди на проживання у вищезазначеному будинку відповідачам надано не було. Більше того, позивач категорично заперечує проти користування та проживання відповідачів у житловому будинку, яке належить йому на праві приватної власності. В добровільному порядку відповідачі не бажають виселятись з будинку позивача.

Водночас, як вбачається з відповіді відділу обліку та моніторингу інформації реєстрації місця проживання УДМС України в Рівненській області, місце реєстрації місця проживання відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 .

Крім того, як встановлено судовому засіданні, в жовтні 2015 року позивач вже звертався до суду в позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 21 вересня 2017 року

в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - відмовлено.

Однак, рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 28.11.2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 21 вересня 2017 року скасовано, а позов ОСОБА_1 - задоволено. Зокрема, усунуто перешкоди в користуванні ОСОБА_1 житловим будинком, що за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

В 2018 році позивачем було укладено договір оренди на даний житловий будинок з 01.03.2018 року, про що відповідачі у письмовій формі були попереджені. Однак орендарі не змогли заселитись у будинковолодіння, оскільки відповідачі не виселились та чинили перешкоди у доступі до приміщення.

Таким чином, позивач позбавлений можливості вільно користуватись своєю власністю.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд виходив з наступного.

Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч.1-2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

За змістом ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Тлумачення статті 391 ЦК України свідчить, що негаторний позов застосовується для захисту права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння коли право власності може бути порушено без безпосереднього вилучення майна у власника. У постанові Верховного Суду України від 27 травня 2015 року у справі № 6-92цс15 зроблено висновок, що положення статті 391 ЦК України підлягають застосуванню лише в тих випадках, коли між сторонами не існує договірних відносин і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі укладеного з позивачем договору.

Враховуючи, що ОСОБА_1 є власником будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 , а відповідачі проживають у ньому без дозволу позивача, без реєстрації місця проживання або укладення відповідного договору, суд вважає, що відповідачі перешкоджають позивачу у повній мірі реалізовувати своє право власності, тому права позивача підлягають захисту відповідно до статті 391 ЦК України.

Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. До прав, які підлягають цивільно-правовому захисту, відносяться всі майнові й особисті немайнові права, які належать суб`єктам цивільного права.

При розгляді цивільних справи підлягає з`ясуванню, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення.

При розгляді справи було встановлено, що права позивача є порушеними. За таких умов позов про виселення відповідачів підлягає до задоволення.

В той же час суд приходить до висновку про необхідність захисту порушеного права позивача шляхом вселення його в будинок АДРЕСА_1 .

Порядок розподілу судових витрат відбувається за правилами ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 12, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та як до законного представника ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - служба у справах дітей Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області про усунення перешкод у користуванні майном шляхом виселення та вселення - задоволити частково.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та її малолітнього сина ОСОБА_3 з будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 та вселити в зазначний будинок ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 по 192 грн. 10 коп., з кожного - судових витрат (судовий збір).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня проголошення, або безпосередньо до Рівненського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканець: АДРЕСА_3 )

Відповідачка: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП суду невідомий, мешканка: АДРЕСА_1 )

Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП суду невідомий, мешканець: АДРЕСА_1 )

Відповідач: ОСОБА_4 (1987 р.н., РНОКПП суду невідомий, мешканець: АДРЕСА_1 )

Відповідачка: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП суду невідомий, мешканка: АДРЕСА_1 )

Суддя Красовський О.О.

Повний текст судового рішення складено 01.02.2020