ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер справи 654/3434/17 Головуючий в 1 інстанції Сіянко В.М.
Номер провадження 22-ц/819/126/20 Доповідач Орловська Н.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Орловської Н.В.,

суддів: Кутурланової О.В.,

Майданік В.В.,

секретар Литвиненко В.О.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Вуйка Віктора Анатолійовича, який діє від імені ОСОБА_1 , на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 21 листопада 2018 року у складі судді Сіянко В.М. у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2017 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулись з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні належними їм земельними ділянками площею 190 кв.м. та 300 кв.м., розташованих по АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання відповідачів знести частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивачам на праві власності належать земельні ділянки площею 190 кв.м. та 300 кв.м., розташовані по АДРЕСА_1 .

Відповідачі є власниками суміжної земельної ділянки на якій побудований житловий будинок, частина якого розташована на земельних ділянках, що належать позивачам.

Враховуючи вимоги планування і забудови міських та сільських поселень, для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої земельної ділянки від найбільш виступної конструкції стіни має бути не менше 1 метра, а також відсутність можливості здійснити перебудову будівлі, просили усунути перешкоди у користуванні земельними ділянками: площею 190 кв.м. по АДРЕСА_1 кадастровий номер :02:065:0200, що належить ОСОБА_2 , та площею 300 кв.м. кадастровий номер :02:065:0015 по АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 , шляхом зобов`язання відповідачів знести частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , яка знаходиться на земельній ділянці позивачів та на відстані один метр від межі земельних ділянок ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 21 листопада 2018 року позов задоволено частково. Ухвалено: усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, розташованою у АДРЕСА_1 площею АДРЕСА_3 квадратних метрів, кадастровий номер :02:065:0200, яка належить на праві власності ОСОБА_2 шляхом зобов`язання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 солідарно знести частину житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_2 , яка (частина) фактично знаходиться (побудована) на вказаній земельній ділянці, належній ОСОБА_2 .

Усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, розташованою у АДРЕСА_1 площею АДРЕСА_4 квадратних метрів, кадастровий номер :02:065:0015, яка належить на праві власності ОСОБА_3 шляхом зобов`язання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 солідарно знести частину житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_2 , яка (частина) фактично знаходиться (побудована) на вказаній земельній ділянці, належній ОСОБА_3 та на відстані 1 (один) метр від межі суміжних земельних ділянок, належних ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1600 гривень судових витрат за проведення судової експертизи.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 320 гривень судового збору.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 1600 гривень судових витрат за проведення судової експертизи.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 320 гривень судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Суд дійшов висновку про порушення прав позивачів у тому, що частина належного відповідачам житлового будинку фактично побудована із порушенням вимог ДБН на відстані меншій 1,0 метра від межі суміжних земельних ділянок, що належать ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Судове рішення мотивоване тим, що житлові будинки, які належать кожному із сторін на праві власності, розміщені на суміжних земельних ділянках. Обидва будинки розташовані майже по суміжній межі ділянки. Торцеві фасади змуровані впритул один до одного. На рівні першого поверху встановлено порушення межі суміжного землекористування з боку ОСОБА_1 .

Згоду ОСОБА_1 на будівництво споруд на суміжній межі надала лише ОСОБА_2 , а тому за відсутності порушень вимог ДБН, суд не встановив порушення будівельних норм з боку відповідачів через зведення належного їм будинку на відстані меншій одного метра від суміжної межі та відмовив у цій частині позову.

Проте, визнав порушеним права позивачів у тій частині, що частина, належного відповідачам житлового будинку зведена з порушенням вимог ДБН та фактично знаходиться на суміжних земельних ділянках, яка належить ОСОБА_3 , а тому підлягає знесенню.

Суд встановив технічну можливість розбирання цегляної огорожі та частини житлової будівлі № АДРЕСА_2 , належну ОСОБА_1 , що розміщена на частині земельної ділянки, на відстані 1.0 м від проектної лінії суміжної межі та на відстані 5,45 м. від лінії проектної суміжної межі, що належить ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі адвокат Вуйко Віктор Анатолійович, діючи від імені ОСОБА_1 , посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обгрунтування доводів апеляційної скарги послався на те, що під час проведення експертизи експертом невірно обрано методичний посібник для проведення відповідного дослідження, не відображені межі земельних ділянок, що є необхідним під час виконання обмірів об`єктів нерухомості з прив`язкою до земельних ділянок, експертом проведено обмір тільки однієї земельної ділянки, що належить ОСОБА_2 , висновки зроблені на підставі припущень та мають подвійне тлумачення, а тому такий висновок не може бути доказом при вирішенні даного спору.

У відзиві на апеляційну скаргу, поданому адвокатом Блонським Д.М., який діє в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посилається на необґрунтованість доводів скарги, оскільки відповідачі та їх представник не заявляли клопотання про проведення додаткової експертизи, тоді як посилання на порушення експертом Методики поділу будинку між співвласниками не спростовує висновку суду щодо факту порушення прав позивачів на користування належною їм на праві власності земельної ділянки.

Заслухавши доповідача, осіб, які приймають участь у розгляді справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегією суддів встановлені такі обставини.

Статтею 41Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб , що також передбачено ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК України.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК.

Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житловий будинок. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Зміст права власності на земельну ділянку, встановлений ст.78 ЗК України передбачає право володіти, користуватись і розпоряджатись нею.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. (ст.391 ЦК України)

На підставі статті 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку встановленому законом.

Частиною першою статті 91 ЗК України встановлено, що власники земельних ділянок, зокрема, зобов`язані не порушувати права власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, та дотримуватися правил добросусідства.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що на підставі державного акту від 22.01.2009р. ЯД 732626 ОСОБА_3 належала на праві власності земельна ділянка площею 190 кв.м, кадастровий номер :02:065:0200, розташована у АДРЕСА_1 , яка зареєстрована відділом Держгеокадастру у Голопристанському районі Херсонської області 22.01.2009р. У подальшому право власності на зазначену земельну ділянку набула ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 30.07.2010 року приватним нотаріусом Голопристанського районного нотаріального округу Херсонської області Маршаловою М.В., (а.с. 22-23 т.1, а.с 232 т.2).

ОСОБА_3 є власником земельної ділянки, розташованої у АДРЕСА_1 площею 300 квадратних метрів, кадастровий номер :02:065:0015. (а.с. 24-26 т.1).

Згідно інформації ГУ Держгеокадастру у Херсонській області від 21.02.2019р. технічна документація зі складання державних актів про право власності на вказану земельну ділянку (кадастровий номер :02:065:0015), зареєстровану на ОСОБА_3 , відсутня (а.с.52 т.2).

За інформацією ДП «Херсонгеоінформ» Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 18.11.2019р. повідомлено, що відомості про цю ж земельну ділянку у базі даних ДГК відсутні.

Під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю Управлінням ДАБІ у Херсонській області, проведеним 09.09.2016р. встановлено, що ОСОБА_2 збудувала двоповерховий житловий будинок без отримання дозвільних документів та на виконання припису подала повідомлення про початок виконання будівельних робіт від 28.03.2017р. та отримала будівельний паспорт № 14/01-19 від 13.03.2017р. на будівництво житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_1 , які після проведеної перевірки дотримання вимог містобудівного законодавства під час їх видачі були скасовані. (а.с.89-90 т.2)

Під час розгляду справи судом першої інстанції не були встановлені фактичні обставини відносно визначення меж земельних ділянок, право на яку підлягало захисту позивачами, а також були відсутні правовстановлюючі документи на споруди, зведені на земельних ділянках , належних позивачам.

Крім того, судом першої інстанції не досліджувались правовстановлюючі документи на об`єкти нерухомості, що належать на праві власності відповідачам.

Проте в ході апеляційного розгляду справи встановлено, що житловий будинок і господарські споруди, право власності на які зареєстровані за ОСОБА_2 , завершені будівництвом та набули статусу нерухомого майна згідно декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 11.12.2018р. та зареєстрований у Державному реєстрі речових прав 21.01.2019р. Вказаний об`єкт нерухомості розміщений на земельній ділянці, площею 190 кв.м, кадастровий номер :02:065:0200, власником якої є ОСОБА_2 .

За схематичним зображенням меж вказаної земельної ділянки із зазначенням поворотних точок та розміщення на ній зведеного житлового будинку, який введений у експлуатацію, вбачається, що зазначена споруда розміщена частково поза межами вказаної земельної ділянки.

Відповідач ОСОБА_1 є власником земельних ділянок : кадастровий номер :02:067:0013 та № :02:065:0263 загальною площею 200 кв.м. на якій розташований житловий будинок (адреса: АДРЕСА_2 ). Даний будинок є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_4 ( а.с.99-100).

Відповідно до технічної документації на житловий будинок, декларація про готовність об`єкта до експлуатації подана забудовником 09.10.2015р. та затверджена УДАБІ в Херсонській м області 28.10.2015р. ХС29 .

На підставі проведеного технічного обстеження від 11.09.2015р. виданий технічний паспорт ( а.с.91-100 т.2).

У ході апеляційного розгляду справи ОСОБА_3 та його представник пояснили, що на початку будівництва із відповідачами, подружжям Дуліцких, дійшли домовленості про будівництво двох зблокованих житлових будинків для чого обмінялись розписками про надання такої згоди. На час завершення будівництва і введення споруд в експлуатацію не заперечував проти зведення відповідачами цегляного паркану .

На підтвердження такої домовленості відповідачем надана копія розписки ОСОБА_2 , якою остання підтвердила відсутність заперечень проти будівництва ОСОБА_1 побудованої нею споруди на межі земельних ділянок по АДРЕСА_1 (а.с.241).

У ході розгляду справи зміст останньої та наявність домовленості ОСОБА_3 та його представник, адвокат Блонський Д.М., не заперечували.

Звертаючись до суду із позовом позивачі зазначали, що судовому захисту підлягає їх право на користування земельними ділянками, що належать їм на праві власності, порушення якого пов`язували із тим, що відповідачі збудували житловий будинок із порушенням п.3.25 ДБН 360-92 Містобудування, оскільки відповідачами не дотримано відстань не менше одного метра від найбільшої виступаючої конструкції стіни цього будинку до межі земельної ділянки ОСОБА_2 ОСОБА_3 .

Доказом такого порушення позивачем надано висновок експерта №17/374 від 03.10.2017р., згідно якого житлові будинки, належні ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зведені на суміжних земельних ділянках, конструктивно розміщенні майже по суміжній межі. Торцеві фасади змуровані упритул один до одного.

На рівні першого поверху встановлено порушення межі суміжного землекористувача ОСОБА_1 .. Частина її житлового будинку розміром 0,55х12,96 площею 7,1 кв.м та на рівні другого поверху частина будинку 0,06Х12,96, площею 0,8 кв.м розташовані на земельній ділянці, що належить ОСОБА_2 , кадастровий номер :02:065:0200. Інша частина цього ж житлового будинку на рівні першого поверху розміром 0,55х2,04, площею 1.1 кв.м. та на рівні другого поверху, розміром 0,06х2,04 площею 0,1 кв.м розміщені на земельній ділянці, яка належить ОСОБА_3 (кадастровий номер :02:065:0015).

Суд першої інстанції в основу свого висновку про порушення прав позивачів узяв саме цей доказ, проте, не врахував, що при проведенні експертизи не досліджувалась землевпорядна документація на земельну ділянку, належну ОСОБА_3 , через її відсутність. Також не досліджувались геодезичні вимірювання спірних земельних ділянок, які є необхідними згідно приписів ст. 79-1 та 198 ЗК України при формуванні земельних ділянок, як об`єкта цивільних прав, та відтворює геодезичне встановлення меж земельних ділянок.

Необхідність застосування такої інформації при проведенні експертиз зазначеної категорії відображено ч.2 п.6.1.2; п.6.1.3 р.6 Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України 8.10.1998р. № 53/5 в редакції наказу від 26.12.2012р. № 1950/5 із наступними змінами.

Ураховуючи, що вказане експертне дослідження таким вимогам законодавства не відповідає, а тому не може бути прийнято як належний та допустимий доказ порушення прав позивачів та можливість його відновлення запропонованим експертом способом.

Апеляційний суд, надаючи оцінку наведеним фактичним обставинам справи, а також з урахуванням попередньої домовленості сторін щодо будівництва зблокованих будинків на спільній межі, яка через щільну забудову обома землевласниками не могла бути встановлена без виконання топографо- геодезичного вимірювання з використанням геодезичного обладнання,призначив додаткову комісійну земельно-технічну експертизу, висновок у якій складено 14.08.2019 року.

За висновком останньої встановлено, що згідно представлених креслень кадастрового прану ДП « Херсонгеоінформ», даних Держгеокадастру спірні земельні ділянки, які перебувають у власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 не мають суміжної межі, оскільки між земельними ділянками встановлена земельна ділянка загальною площею 17,53 кв.м , або 0,00173 га кадастровий номер якої не визначався.

Забудови кожного із сторін по торцевій стіні перетинають межі відведених для будівництва земельних ділянок та розміщені на земельній ділянці, яка жодному із сторін не надавалась у встановленому порядку. Експертним дослідженням встановлено порушення меж з боку власника земельної ділянки к/№:02:067:0013 ( ОСОБА_1 ). вздовж правої бічної межі ( від фасаду у бік задньої межі) загальною площею 10,98 кв.м.

Також виявлені порушення меж земельної ділянки № :02:065:0200 виділеної під будівництво ОСОБА_2 , а також частина належного їй будинку розміщена на земельній ділянці к/№ :02:065:0015, яка належить ОСОБА_3 , що під будівництво і обслуговування житлового будинку ОСОБА_2 не виділялась, проте частина вказаної забудови розміщена поза межами цієї ділянки. Загальна площа зайнятої з порушенням меж забудови становить площу 6,18 га.

Отже, за викладених обставин справи доводи позивачів та їх представника про те, що житловий будинок ОСОБА_1 у найбільш виступаючих конструктивних елементах першого і другого поверхів перетинає межу земельних ділянок позивачів та спричиняє перешкоди у користуванні ними, спростовані зазначеним висновком експерта.

Апеляційний суд звертає увагу, що у разі встановлення недотримання забудовником необхідної відстані від суміжної межі із земельною ділянкою, яка перебуває у володінні іншої особи, суд має визначити можливі негативні наслідки знесення частини капітальної забудови, яка прийнята в експлуатацію у встановленому порядку. Та встановити чи не змінить таке знесення властивостей житлового будинку за яких він може використовуватись власником згідно цільового призначення. Крім того, суду належить з`ясувати інші можливі способи відновлення прав землекористування у випадку їх порушення, оскільки знесення частини житлового будинку можливо лише у виключних обставинах.

При розгляді даної справи апеляційний суд керується принципом пропорційності, тобто дотримання «справедливого балансу» прав та обов`язків сторін у спірних правовідносинах та враховує домовленості позивачів та відповідачів на стадії початку здійснення ними будівництва за взаємною згодою із відступом від вимог будівельних норм в частині дотримання належної відстані між спорудами на сусідніх земельних ділянках.

Також суд враховує, що кожний із зведених житлових будинків при введенні у експлуатацію відповідав встановленим будівельним нормам. На такі порушення, що відбулись після завершення будівництва позивачі не посилались.

Враховуючи встановлені апеляційним судом фактичні обставини справи, не можна визнати правильним висновок суду першої інстанції про встановлений ним факт порушення прав позивачів на користування земельними ділянками, що надані їм у власність та також необхідність відновлення їх прав шляхом знесення частини житлового будинку , належного на праві власності ОСОБА_1 .

Таким чином рішення суду першої інстанції належить скасувати у постановити нове про відмову у задоволенні позовних вимог із викладених вище підстав.

Крім того, згідно ст. 141 ЦПК України на користь ОСОБА_1 , підлягають стягненню понесені судові витати 14 444,2 грн.(із яких : 13 2919,2 грн. на оплату додаткової земельно-технічної експертизи та 1151 грн. оплату судового збору)

Керуючись ст.ст. 367, 374,376, 141 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Вуйка Віктора Анатолійовича, діючого від імені ОСОБА_1 , задовольнити

Рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 21 листопада 2018 року скасувати і постановити нове.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою відмовити.

Стягнути судові витати у сумі 14 444,2 грн. на користь ОСОБА_1 із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 7 222,10 грн. з кожного.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Дата складення повного судового рішення 29.01.2020 р.

Головуючий ______________ Н.В.Орловська

Судді: ______________ О.В.Кутурланова

______________ В.В.Майданік