Справа № 575/738/20
Провадження № 2/575/223/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2020 р. смт. Велика Писарівка

Великописарівський районний суд Сумської області

в складі: судді В`юник Н.Г.

за участю секретаря Кузьменко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Велика Писарівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю, визнання права власності на частку у спільному майні,

у с т а н о в и в:

Позивач просить встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу її - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в період з 2000 року до дня його смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визнати за нею право власності на Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 , як спільної сумісної власності. Свої вимоги мотивує тим, що після смерті ОСОБА_2 з заявою про прийняття спадщини звернувся брат померлого - ОСОБА_2 , як спадкоємець другої черги. Спадкоємці першої черги відсутні. До складу спадкового майна входить житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 , в якому вона разом з померлим ОСОБА_2 проживали як чоловік та дружина з 2000 року до дня його смерті. Крім того, даний будинок з господарськими будівлями вважає спільною сумісною власністю, оскільки разом закінчували будівництво будинку та будували господарські будівлі.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги обгрунтував обставинами, викладеними в позовній заяві.

Позивач ОСОБА_1 просить позовні вимоги задовольнити та пояснила, що з ОСОБА_2 стали спільно проживати та вести спільне господарство з 1995 року у будинку її батьків в АДРЕСА_2 році вирішили добудувати будинок по АДРЕСА_1 . Вона працювала в м.Харків, а кошти вкладала в будівництво. Будівництвом займався ОСОБА_2 . Крім того, після смерті її батьків розібрали господарські будівлі їх господарства, а матеріали використали для будівництва господарських будівель господарства по АДРЕСА_1 . Вважає, що оскільки будівництво проводили спільно, то побудоване за спільні кошти в період спільного проживання є їх спільною власністю. Крім того, у господарство по АДРЕСА_1 .Вільне перевезла меблі, які були у будинку батьків, разом придбали холодильник, телевізор та інші необхідні для проживання речі. Також зауважила, що до 2004 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 .

Представник відповідача ОСОБА_4 з позовною заявою не погодилась та зазначила, що будинок з господарськими будівлями в АДРЕСА_1 був побудований до 2000 року, а факт спільного проживання позивачки з померлим ОСОБА_2 може бути встановлений після набрання чинності Сімейним кодексом України 2004 року. При цьому посилається на відзив на позовну заяву.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав, пояснення свого представника підтримав.

У відзиві на позовну заяву, посилаючись на рішення Верховного Суду від 19 березня 2020 року у справі №303/2865/17, зазначає, що норми Сімейного кодексу України застосовуються до правовідносин, які виникли після 01 січня 2004 року, та вказує, що будівництво будинку було закінчено у 2001 році. Реєстрація права власності не є підставою набуття права власності, а лише офіційне визнання і підтвердження державою факту набуття особою права власності, як вбачається з ст.23 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Дана позиція викладена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі №911/3594/17. Просить у задоволенні позивних вимог відмовити (а.с.62-65).

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт.Велика Писарівка Великописарівського району Сумської області, що підтверджується копією свідоцтва про його смерть серії НОМЕР_1 ( а.с.12).

Відповідно до довідки Вільненської сільської ради Великописарівського району Сумської області ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , був постійним мешканцем АДРЕСА_1 . На момент смерті був зареєстрований та проживав один. Заповіт від його імені у виконкомі сільської ради не посвідчувався (а.с.13).

З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі слідує, що після смерті ОСОБА_2 зареєстрована спадкова справа (а.с.14).

З довідки виконкому Вільненської сільської ради Великописарівського району Сумської області слідує, що ОСОБА_1 , 1957 року народження, зареєстрована в АДРЕСА_3 , але з 2000 року фактично проживає на території Вільненської сільської ради, АДРЕСА_1 ( а.с. 15).

Відповідно до довідки, виданої Вільненським навчально-виховним комплексом Великописарівського району Сумської області, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , навчалась у Вільненській загальноосвітній школі з 01 вересня 2000 року по 12 вересня 2002 року ( а.с.16).

З відмітки в паспорті громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_1 , 1957 року народження, у графі сімейний стан зроблено відмітку про розірвання шлюбу з ОСОБА_1 26 жовтня 2004 року (а.с.8).

З свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22 жовтня 2004 року, виданого виконкомом Вільненської сільської ради, слідує, що житловий будинок в АДРЕСА_1 зареєстрований в комунальному підприємстві «Охтирське міське бюро технічної інвентаризації» та належить на праві приватної власності Ѕ частка ОСОБА_2 ( а.с. 17-18).

Вартість будинку відповідно до висновку про вартість майна складає 93590,00 гривень ( а.с.19).

З технічного паспорту на будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 слідує, що він складається з житлового будинку під літерою А1 у технічному паспорті, прибудови (л. а), тамбура (л. а1), які побудовані у 1999 році, та сараю-літня кухня (л. Б), сараю прибудова (л. б), навіс (л. б1), погріб (л. В), які побудовані 1997 році, ворота №1, огорожа №2, огорожа №3 ( а.с.20-24).

Будівельний паспорт виданий 28 березня 2001 року ОСОБА_2 на земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 ( а.с.25-26).

Будинок в АДРЕСА_1 прийнятий в експлуатацію, що підтверджується актом державної комісії про прийняття закінченого будівництвом об`єкта в експлуатацію від 10 квітня 2001 року (а.с.26-зворот).

Дозвіл на будівництво ОСОБА_2 на Ѕ частину будинку з 4 кімнат в АДРЕСА_1 надано рішенням виконкому Вільненської сільської ради Великописарівського району Сумської області № 64 від 20 березня 1984 року ( а.с.27-28).

До матеріалів справи додано копію заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Великописарівського районного нотаріального округу Васильченко Н.В. 16 січня 2012 року, з якого слідує, що ОСОБА_2 заповідає належну йому частину житлового будинку з частиною земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , а також цього ж дня 16 січня 2012 року цим же приватним нотаріусом Великописарівського районного нотаріального округу Васильченко Н.В. посвідчено заповіт від імені ОСОБА_2 , яким він належну йому частину будинку з часткою земельної ділянки в АДРЕСА_1 заповідає ОСОБА_2 (а.с.66-67).

Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що ОСОБА_2 та ОСОБА_2 є його двоюрідними братами. Будинок починав будувати їх батько на два ходи для двох братів. Допомагали у будівництві будинку родичі. Участі у будівництві будинку ОСОБА_1 не приймала, а також фактично проживала в м.Харків. Іноді приїздила в с.Вільне Великописарівського району Сумської області. У будинку в період її перебування у с.Вільне були поклеєні шпалери. Коштів у ОСОБА_2 не було. Він ловив рибу, що було його основним засобом для проживання. Крім того, він часто відвідував його та приносив продукти харчування, купував хліб та давав кошти. Погріб ОСОБА_1 закривала, про що неодноразово повідомляв брат та жалівся на ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 добре знає як односельців. ОСОБА_1 проживала в м. Харків. До ОСОБА_2 приїздила дуже рідко - раз у півроку. До 1998 року будівництво було завершене - побудований будинок та господарські споруди. Фактично будівництвом будинку займався батько ОСОБА_2 . ОСОБА_1 разом з ОСОБА_2 дійсно останні роки обробляли спільно город. Родичі ОСОБА_1 приїздили в с.Вільне погостювати.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що з 1984 року працювала секретарем Вільненської сільської ради, а в послідуючому - головою сільської ради. Будинок в с.Вільне Великописарівського району Сумської області по вул.Набережній будував ОСОБА_9 . Він звертався за нарядами на будівельні матеріали. У будівництві допомагали його родичі брати, племінники. Будинок будували близько 10 років. У 2000 році будинок був збудований. ОСОБА_1 разом з ОСОБА_2 користувалась городом її батьків. Крім того, зауважила, що ОСОБА_1 фактично проживала в с.Вільне разом з ОСОБА_2 , але була зареєстрована в м. Харків. Один період її донька проживала разом з ними та навчалась у Вільненській ЗОШ.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що живе по сусідству з ОСОБА_1 та її покійним чоловіком ОСОБА_2 . Вони разом прожили близько 20 років, разом будували прибудову, купували будівельний матеріал. Разом проводили ремонтні роботи у будинку. Крім того, посадили сад, спільно обробляли город, утримували господарство. Донька ОСОБА_1 ходила у Вільненську школу разом з її донькою.

Свідок ОСОБА_11 суду підтвердив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 разом прожили близько 20 років. Коли в господарство прийшла ОСОБА_1 , то будинок був побудований, але вони разом проводили внутрішні роботи, фарбували та здійснили поклейку шпалер. Зробили добудову до сараю, побудували баню, обнесли господарство огорожею. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 разом посадили сад, обробляли город, утримували підсобне господарство. ОСОБА_2 ніде не працював, але був будівельником, тому мав невеликі підробітки, а ОСОБА_1 працювала у м.Харків, а на вихідні приїздила до ОСОБА_2 . Проживали вони фактично за її кошти. Після виходу на пенсію вона постійно мешкала у господарстві ОСОБА_2 .

Свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживає по сусідству, знає їх з 1983 року. Разом вони прожили близько 15-20 років.

Під час спільного проживання ремонтували будинок, утримували живність, обробляли город, посадили сад. ОСОБА_1 часто їздила до м.Харків, а коли вийшла на пенсію, то стала проживати постійно в с.Вільне.

Відповідно до положень ст.ст.77,78,81 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (ч.2 ст. 3 СК України).

Відповідно до частин 1, 2 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Ст.25 цього Кодексу передбачено, що жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі.

Жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу.

Згідно із ч.1 ст.36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (ст.1264 ЦК України).

Аналіз наведених норм дає змогу зробити висновок, що для застосування положень вказаної статті необхідною умовою є встановлення факту неперебування осіб у будь-якому іншому шлюбі.

Отже, встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу позивачки зі спадкодавцем у період з 1998 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 , до розірвання шлюбу з ОСОБА_1 , суперечить вимогам ст.25 СК України.

У даному випадку мали місце відносини як чоловіка та жінки, проте не можуть свідчити про утворення родини та спільність побуту.

Дана позиція узгоджується з Постановою Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 755/18012/16-ц (провадження № 61-40658св18).

Як зазначив Конституційний Суд України у п.6 рішення від 3 червня 1999 року № 5-рп/99, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т. п.

Ч.1 ст.74 СК України вказує, що, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Отже, для визнання майна спільною власністю на підставі ст.74 СК України, потрібно підтвердити факт проживання осіб однією сім`єю без шлюбу - у той період, коли було придбане спірне майно. Для цього важливе підтвердження фактів ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та витрат, а також придбання іншого майна в інтересах сім`ї.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові ВСУ від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1026цс15, майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету; інше не встановлено письмовою угодою між ними. У зв`язку з цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю, слід установити не лише факт спільного проживання сторін у справі, а й обставини придбання спірного майна внаслідок спільної праці.

Отже, суд приходить висновку, що письмовими доказами, а саме довідками Вільненської сільської ради Великописарівського району Сумської області, копіями чеків на придбання ліків для лікування ОСОБА_2 , а також накладною, яка підтверджує витрати на організацію похорон, та показами свідків підтверджено факт спільного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 27 жовтня 2004 року по день його смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 . Разом з тим жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про участь ОСОБА_1 у будівництві будинку або істотному збільшенні його вартості, суду не надано.

Тому, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.4, 10, 12, 13, 76, 77, 78, 81, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 354, 355 ЦПК України,ст.ст.3, 21, 25, 36, 74 СК України, ст.ст.1264, 1268, 1269, 1296, 1297 ЦК України, ст.120 ЗК України, суд,

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю, визнання права власності на частку у спільному майні,- задовольнити частково.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки с.Вільне Великописарівського району Сумської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) та ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт.Велика Писарівка Великописарівського району Сумської області, однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 27 жовтня 2004 року по день його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Сумського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Великописарівський районний суд Сумської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 22 грудня 2020 року.

Суддя Н.Г. В`юник