БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 361/4949/18
провадження № 2/361/132/20
РІШЕННЯ

Іменем України

15 січня 2020 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого суддіПетришин Н.М.,
за участю секретаряПлиси В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації фізичної особи, спростування інформації та відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и в :

У серпні 2018 року до Броварського міськрайонного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про захист честі, гідності, ділової репутації фізичної особи, спростування інформації, відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 вересня 2018 року позовну заяву в частині вимог до ОСОБА_6 , в частині вимог до ОСОБА_4 та в частині вимог до ОСОБА_5 виділено по кожному вказаному відповідачу в самостійне провадження. Позовну заяву в частині до ОСОБА_2 залишено у даному провадженні у справі під номером 361/4949/18.

Зміст позовних вимог, з якими звертається позивач до ОСОБА_2 .

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що ОСОБА_2 у своєму письмовому зверненні від 18.06.2018р. (вхід. № 0375.10.18/1) Голові фракції Самопоміч у Верховній Раді України ОСОБА_7 та Голові Київської обласної організації політичної партії Об`єднання Самопоміч Сисоєнко І.В. назвала поведінку позивача у Броварській міській раді ганебною, безпідставно звинувативши ОСОБА_1 в діях щодо «сумнівної доцільності існування однойменної фракції в Броварській міській раді». Також, відповідач в грубій формі образила позивача, назвала «бандитом, який в 90-ті роки займався звичайним рекетом» та звинуватила в незаконних діях щодо створення комунального підприємства «Муніципальна варта» у вигляді «кишенькової армії». Крім того, відповідачка дозволила собі від імені «кожного мешканця нашого міста» принизити позивача, а саме: «Це просто сором та повне нехтування інтересів кожного мешканця нашого міста». Такі словесні дії відповідача грубо порушили немайнові права ОСОБА_1 : честі і гідності, та мають частково ознаки дрібного хуліганства, так як у такий спосіб відповідач характеризує свою схильність до нецензурної лайки у громадських місцях. Оприлюднена відповідачем інформація щодо позивача не відповідає дійсності, є недостовірною та підлягає спростуванню. Крім того, поширення негативних відомостей про позивача призвели до хвилювання останнього, до зміни в організації його життя при спілкуванні з оточуючими, необхідністю додаткових поясненнях, тощо. У такий спосіб відповідач завдала ОСОБА_1 моральну шкоду, яку він оцінює у розмірі 25 000 грн.

З огляду на викладені обставини, ОСОБА_1 звертається із позовними вимогами, в яких просить: визнати недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 , інформацію, поширену ОСОБА_2 у своєму письмовому зверненні від 18 червня 2018 року, а саме про поведінку в Броварській міській раді, безпідставність звинувачення позивача у діях щодо «сумнівної доцільності існування однойменної фракції в Броварській міській раді», в грубих образах позивача «бандитом, який в 90-ті роки займався звичайним рекетом», в звинуваченні позивача у незаконних діях щодо створення комунального підприємства «Муніципальна варта» у вигляді «кишенькової армії», та у самоправстві висловлювати від імені всіх мешканців міста думку шляхом приниження позивача, а саме: «Це просто сором та повне нехтування інтересів кожного мешканця нашого міста»; зобов`язати ОСОБА_2 протягом 3-х календарних днів з дня набрання рішення законної сили спростувати інформацію у спосіб, яким вона поширена, а саме - на ім`я Голови фракції Самопоміч у Верховній Раді України ОСОБА_7 та Голови Київської обласної організації політичної партії Об`єднання Самопоміч Сисоєнко І.В., скласти письмове звернення від власного імені із спростуванням наступного змісту: «Спростування: інформація, поширена мною, ОСОБА_2 , у моєму зверненні від 18.06.2018 р. (вихідний № 0375.10.18/1) про ганебну поведінку ОСОБА_1 в діях щодо сумнівної доцільності існування однойменної фракції в Броварській міській раді, в грубих образах ОСОБА_1 , а саме: бандит, який в 90-ті роки займався звичайним рекетом, в звинуваченні в незаконних діях щодо створення комунального підприємства Муніципальна варта у вигляді кишенькової армії', в неправдивості висловленої від себе, ОСОБА_2 думки, як від всіх мешканців міста, а саме: Це просто сором та повне нехтування інтересів кожного мешканця нашого міста, - є недостовірною та не підтвердилася за результатами її перевірки компетентними органами». Також, ОСОБА_1 просить стягнути із ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 25 000 грн.

Позиція відповідача щодо заявлених позовних вимог.

3 грудня 2018 року від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання заперечує проти позовних вимог у повному обсязі та просить відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що 18 червня 2018 року звернулася із листом до ОСОБА_7 як члена політичної партії «Об`єднання «Самопоміч» та народного депутата від політичної партії «Об`єднання «Самопоміч», а також до ОСОБА_8 як Голови Київської обласної організації політичної партії «Об`єднання «Самопоміч» та народного депутата від політичної партії «Об`єднання «Самопоміч». Підставою для такого звернення стало те, що позивач був ініціатором створення КП «Муніципальна варта» в м. Бровари, а запропонований позивачем проект Статуту КП «Муніципальна варта» містив суперечливі положення, які на думку відповідача, є неприйнятними в сучасному демократичному суспільстві. Діяльність позивача з питань створення КП «Муніципальна варта» висвітлювалась в місцевих засобах масової інформації, зокрема на сайті «Бровари Трибуна». Також, проекти рішень міської ради «Про створення комунального підприємства Броварської міської ради «Муніципальна варта», з пояснювальними записками та проектом Статуту, авторства Позивача, опубліковані на офіційному сайті Броварської міської ради. Тобто, метою звернення відповідача до громадських і політичних діячів та посадових осіб органів державної влади було не розповсюдження недостовірної інформації щодо позивача, а реалізація відповідачем свого конституційного права, визначеного ст. 40 Конституції України, викликане наміром захистити інтереси громади та виконати свій громадський обов`язок. Висловлювання відповідача не були цілеспрямованими діями з метою принизити честь, гідність та ділову репутацію позивача. Відповідач не повідомляв конкретних фактичних даних, які вимагає спростувати позивач, а висловлював свої сумніви і переконання - резюмував результати своїх спостережень та власного розуміння подій, з критикою, оцінкою дій, припущеннями та особистою думкою. Звернення відповідача стосується позивача, який є депутатом Броварської міської ради та членом політичної партії «Об`єднання «Самопоміч», а інформація у зверненнях стосувалась діяльності відповідача та мала суспільний інтерес. За таких обставин позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 вересня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання (а.с. 66).

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 грудня 2018 року задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_9 щодо витребування у Голови Київської обласної організації політичної партії «Об`єднання «Самопоміч» Сисоєнко І.В. належним чином засвідчену копію звернення ОСОБА_2 (вхід. №0375.10.18/1) від 18.06.2018 року, та витребувати у Голови фракції «Самопоміч» у Верховній Раді України Березюка О.Р ОСОБА_10 належним чином засвідчену копію звернення ОСОБА_2 від 18.06.2018 року (а.с. 136).

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 грудня 2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті (а.с. 140).

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_9 позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_11 у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив у повному обсязі, просив у задоволенні позову відмовити.

Обставини справи, що встановлені судом.

18 червня 2018 року ОСОБА_2 звернулась до Голови фракції Самопоміч у Верховній Раді України ОСОБА_7 та Голови Київської обласної організації політичної партії Об`єднання Самопоміч ОСОБА_12 В. із письмовим зверненням (вхід. № 0375.10.18/1) такого змісту:

«Прошу Вас звернути увагу на ганебну поведінку Вашого депутата в Броварській міській раді Юрія Скотнікова, який не просто зганьбив ім`я « ОСОБА_13 » в міській раді, а взагалі поставив під сумнів доцільність існування однойменної фракції в Броварській міській раді,

Цей бандит, який в 90-ті роки займався звичайним рекетом, тепер планує цей рекет узаконити в межах створення спеціального комунального підприємства. Мова йде про КП «Муніципальна варта», яке нещодавно створили міські депутати за подачею ОСОБА_14 .

Вже майже рік ОСОБА_15 виношує ідею створити «кишенькову армію» за рахунок міського бюджету та очолити її. Незважаючи на зауваження поліції та комісії з питань регламенту, він «проштовхує» в Статуті свого підприємства такі трава як можливість заходити на територію будь-яких підприємств та організацій, проводити обшуки, вилучення та затримання. Він передбачає в Статуті для працівників підприємства навіть можливість використання вогнепальної зброї проти звичайних громадян - мешканців міста.

Це просто сором та повне нехтування інтересами кожного мешканця нашого міста. Якщо такі люди, як ОСОБА_15 будуть вирішувати долю нашого міста, в нас не може бути ніяких перспектив. Тому прошу Вас, шановні керівники, розглянути питання про дисціплінарну відповідальність депутата Юрія Скотнікова та ініціювати процедуру відклику його з числа депутатів Броварської міської ради.»

У листі виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області від 06.08.2018 року повідомлено адвокату Батечко О.І. про те, що проект рішення Броварської міської ради від 29.03.2018 року №871-39-07 «Про створення комунального підприємства Броварської міської ради «Муніципальна варта» був розроблений на підставі звернення ініціативної групи ветеранів АТО м. Бровари.

14 серпня 2018 року народним депутатом ОСОБА_16 надана відповідь на звернення ОСОБА_2 , де повідомлено, що її звернення щодо неправомірних дій депутата Броварської міської ради Юрія Скотнікова наразі детально вивчається, та у разі підтвердження невідповідності діяльності ОСОБА_14 задекларованим принципам «Самопомочі», будуть вжиті відповідні дії.

З письмових пояснень відповідача встановлено, що інформація щодо діяльності позивача з питань створення КП «Муніципальна варта» висвітлювалась в місцевих засобах масової інформації, зокрема на сайті «Бровари Трибуна» в наступних статтях:

- «КП «Муніципальна варта»: реальна безпека громадян чи кишенькова комунальна «охоронка»?» від 01.08.2017 року (https://brovary.net.ua/golovni-novyny/kp-munitsypalna-varta-realna-bezpeka-gromadyan-chy-kyshenkova-komunalna-ohoronka/).

- «Нова сесія старі запитання: Скотніков знову пропонує створити «Муніципальну варту» від 13.02.2018 року (https://brovary.net.ua/golovni-novyny/nova-sesiya-stari-zapytannya-skotnikov-znovu-proponuye-stvoryty-munitsypalnu-vartu/).

Проекти рішень міської ради «Про створення комунального підприємства Броварської міської ради «Муніципальна варта», з пояснювальними записками та проектом Статуту, авторства позивача, опубліковані на офіційному сайті Броварської міської ради:

- Проект рішення міської ради від 31.08.2017 «Про створення комунального підприємства Броварської міської ради «Муніципальна варта» (http://brovary-rada.gov.ua/documents/27757.html)

- Проект рішення міської ради «Про створення комунального підприємства Броварської міської ради «Муніципальна варта» від 18.01.2018 року (http://brovary-rada.gov.ua/documents/28545.html).

Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини.

Відповідно до Конституції України життя і здоров`я людини, її честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю.

Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань (стаття 34).

Разом із тим, відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту.

Відповідно до частини 1 статті 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу.

За змістом статей 94, 277 ЦК України, частини четвертої статті 32 Конституції України, статті 10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод кожному гарантується право на захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію.

Згідно з частиною 1 статті 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, гідність та честь фізичної особи є недоторканими і фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, викладених в п.п.15, 16 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27 лютого 2009 року, при розгляді справ зазначеної категорії (позови про захист честі та гідності) суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи. Проте судам необхідно враховувати, що повідомлення оспорюваної інформації лише особі, якої вона стосується, не може визнаватись її поширенням, якщо особа, яка повідомила таку інформацію, вжила достатніх заходів конфіденційності для того, щоб ця інформація не стала доступною третім особам.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватися незалежно від вини особи, яка її поширила.

Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації.

У випадку звернення особи із заявою до правоохоронних органів судам слід враховувати висновки, викладені у Рішенні Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року N 8-рп/2003 (справа про поширення відомостей).

Зі змісту звернення видно, що воно адресоване ОСОБА_7 як члену політичної партії «Об`єднання «Самопоміч» та народному депутату від політичної партії «Об`єднання «Самопоміч», а також ОСОБА_8 як Голові Київської обласної організації політичної партії «Об`єднання «Самопоміч» та народному депутату від політичної партії «Об`єднання «Самопоміч». У зверненні заявник просить вжити відповідних заходів щодо ОСОБА_1 .

Так, останнім підпунктом п. 8.9. Статуту Політичної партії «Об`єднання «Самопоміч» (розміщений на офіційному сайті партії https://samopomich.ua/ideology/), визначено, що член партії зобов`язаний не вчиняти дій, що дискредитують партію, членів партії та керівні органи партії. Відповідно до п. 8.10. вказаного Статуту, за невиконання вимог Статуту до члена партії можуть бути застосовані партійні стягнення, у тому числі припинення членства в партії.

Відповідно до п. 13 ст. 24 Закону України «Про статус народного депутата», народний депутат зобов`язаний розглядати звернення виборців відповідно до вимог та в порядку, встановленому Законом України «Про звернення громадян». Народний депутат розглядає всі одержані ним пропозиції, заяви та скарги виборців, узагальнює їх, за необхідності вносить відповідні пропозиції до Верховної Ради України та її органів, а також до органів державної влади та органів місцевого самоврядування. У разі необхідності народний депутат надсилає пропозиції, заяви та скарги громадян органам державної влади, органам місцевого самоврядування та їх посадовим особам, установам та організаціям, до повноважень яких входить розгляд звернень громадян чи вирішення порушених у них питань по суті. Про результати розгляду пропозицій, заяв та скарг громадян органи та посадові особи зобов`язані повідомити громадянина, від якого надійшло звернення, і народного депутата у терміни, встановлені Законом України «Про звернення громадян».

Таким чином, метою звернення відповідача до громадських і політичних діячів та посадових осіб органів державної влади було не розповсюдження недостовірної інформації щодо позивача, а реалізація відповідачем свого конституційного права, визначеного ст. 40 Конституції України, викликане наміром захистити інтереси громади та виконати свій громадський обов`язок.

Крім того, предметом даного спору є захист честі та гідності ОСОБА_1 , який є депутатом Броварської міської ради та членом політичної партії «Об`єднання «Самопоміч».

У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз`яснено, що при поширенні недостовірної інформації стосовно приватного життя публічних осіб вирішення справ про захист їх гідності, честі чи ділової репутації має свої особливості. Суди повинні враховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації (далі - Декларація), схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету Міністрів Ради Європи, а також рекомендації, що містяться у Резолюції 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканість приватного життя.

Зокрема, у названій Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі).

У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами.

У зв`язку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати.

Отже, ОСОБА_1 , як депутат Броварської міської ради та член політичної партії, є публічною особою, тому відкритий для суворої критики і пильного нагляду громадськості й межа допустимої критики щодо такої особи є значно ширшою.

Право на недоторканість ділової репутації та честь і гідність публічної особи підлягають захисту лише у випадках, коли політичний, державний або громадський діяч доведе, що інформація про нього була поширена з явним злим умислом, тобто з нехтуванням питання про їх правдивість чи неправдивість, а не з метою доведення до громадськості особистих тверджень про наміри і позицію таких політичних лідерів.

Такий висновок міститься в постанові Верховного Суду у справі № 757/33799/15-ц від 01.02.2018 року.

Відповідно до абз.1 ч.2 ст.30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

За таких обставин, згідно положень ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідачів, не можна перевірити на предмет їхньої відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і не можуть бути спростовані, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст.10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка висловлена, зокрема, у рішеннях цього суду у справах «Лінгенс проти Австрії» від 8 липня 1986 року та «Українська прес-група» проти України» від 29 березня 2005 року.

З огляду на викладене, інформація, яка викладена у зверненні: «… який не просто зганьбив ім`я « ОСОБА_13 » в міській раді, а взагалі поставив під сумнів доцільність існування однойменної фракції в Броварській міській раді», «Цей бандит, який в 90-ті роки займався звичайним рекетом, тепер планує цей рекет узаконити в межах створення спеціального комунального підприємства», «Вже майже рік ОСОБА_15 виношує ідею створити «кишенькову армію» за рахунок міського бюджету та очолити її.», «Це просто сором та повне нехтування інтересів кожного мешканця нашого міста» є лише критичною оцінкою певних фактів та діяльності позивача, який став депутатом Броварської міської ради, та не може бути витлумачена як така, що містить фактичні дані.

Висловлювання відповідача, описані у вказаному зверненні, не були цілеспрямованими діями з метою принизити честь, гідність та ділову репутацію позивача.

Судження, які описані в зверненні є суб`єктивним виразом власних думок та поглядів, які зумовлені власними переконаннями та ставленням до діяльності відповідача, та за своїм характером є оціночними.

Тобто, відповідач не повідомляв конкретних фактичних даних, які вимагає спростувати позивач, а висловлював свої сумніви і переконання - резюмував результати своїх спостережень та власного розуміння подій, з критикою, оцінкою дій, припущеннями та особистою думкою. Тому такі оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

У зв`язку з наведеним, суд приходить до висновку, що висловлювання відповідача, які вимагає спростувати позивач, містились у зверненні до політичних діячів та народних депутатів України, яке було реалізоване в рамках конституційних прав на звернення та свободу думки, та не мало на меті розповсюдження недостовірної інформації щодо позивача. При цьому, висловлювання, які вимагає спростувати позивач, є оціночними судженнями відповідача, які не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. При розгляді справи не встановлено фактів, які б доводили, що вищевказане звернення мотивовано цілеспрямованими діями відповідача з метою принизити честь, гідність чи ділову репутацію позивача. Відповідно позовні вимоги щодо визнання інформації недостовірної та зобов`язання відповідача спростувати таку інформацію є необґрунтованими та безпідставними.

Щодо відшкодування моральної шкоди.

За правилами ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Зазначені вимоги розглядаються у відповідності до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди (п.27 Постанови від 27.02.2009 року № 1).

Таким чином, підстави для покладення відповідальності на відповідача за спричинену позивачу моральну шкоду відсутні, оскільки останнім не надано суду безспірних доказів того, що ОСОБА_2 поширювала щодо позивача недостовірну інформацію або вчинила якісь протиправні дії.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 23, 94, 275, 277, 1167 ЦК України, ст. ст. 13, 76, 81, 89, 141, 263-265, 352 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації фізичної особи, спростування інформації та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя Н.М. Петришин