Справа № 643/1417/20
Провадження № 2-о/643/181/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2020 року м. Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Крівцов Д.А., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Московський районний у місті Харкові відділ Державної реєстрації актів цивільного стану Міністерства юстиції України, про встановлення факту смерті, -

ВСТАНОВИВ:

31.01.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт смерті ОСОБА_2 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце смерті - Антрацитівський район, село Червона Поляна Луганської області.

В обґрунтування заяви зазначено, що заявник ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Червона Поляна Антрацитівського району Луганської області. Заявник отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану не має можливості, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Дослідивши отримані матеріали, судом встановлені недоліки заяви, які унеможливлюють відкриття провадження у справі та обумовлюють необхідність залишення заяви без руху, а саме.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦПК України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Виходячи із вказаних норм, на відміну від заяв про встановлення факту народження, які можуть бути подані до будь-якого суду за межами тимчасово окупованої території України, заява про встановлення факту смерті може бути подана до суду за межами такої території із дотриманням загальних правил підсудності, тобто за місцем проживання заявника.

Аналогічне тлумачення вказаних норм надано в Інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про окремі питання застосування Закону України від 04 лютого 2016 року № 990-VIII «Про внесення змін до цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України».

Так, у вказаному листі судом касаційної інстанції зазначено, що відповідно до абзацу 1 частини першої ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України може бути подана до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Водночас за змістом абзацу 2 частини першої цієї статті заява про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України може бути подана за місцем проживання (перебування) заявника до суду за межами такої території.

При цьому зміст відповідних положень ст. 257-1 ЦПК України в редакції, що діяла станом на час видання вказаного вище інформаційного листа, є ідентичним змісту положень с. 317 чинної редакції ЦПК України, яка визначає підсудність справ про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що заява про встановлення факту смерті особи, на відміну від заяви про встановлення факту народження особи, може бути подана виключно за місцем проживання заявника за межами тимчасово окупованої території України, а не до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Заявником всупереч положень ст. 13, 81 ЦПК України в заяві про встановлення факту не зазначено місце його проживання на неокупованій території України та не надано доказів того, що його зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) знаходиться на території Московського районного суду м. Харкова та, відповідно, що вказана заява підсудна Московському районному суду м. Харкова.

Суд роз`яснює заявнику, що такими доказами, які підтверджують факт проживання заявника на території Московського району м. Харкова, та, відповідно, підсудність справи Московському районному суду м. Харкова, може бути, зокрема, довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи із зазначенням місця проживання заявника за адресою, яка відноситься до території Московського району м. Харкова, або інші документи, передбачені чинним законодавством України.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Згідно роз`яснень, викладених в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, встановленим ст. 137 ЦПК, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим ст. 274 ЦПК. Якщо в заяві не зазначено, який конкретно факт просить встановити заявник, з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, якими доказами цей факт підтверджується або до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, суддя відповідно до ст. 139 ЦПК постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків. У разі невиконання цих вказівок заява вважається неподаною і повертається заявникові, про що суддя постановляє мотивовану ухвалу.

Враховуючи тотожність відповідних норм ЦПК України, які регулювали питання щодо форми та змісту заяви про встановлення фактів, що мають юридичне значення, станом на час прийняття Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року, та регулюють вказані питання станом на даний час, суд вважає за можливе врахувати вказані вище роз`яснення Верховного Суду України під час вирішення питання про можливість відкриття провадження в даній цивільній справі.

Таким чином, виходячи з положень ч. 3 ст. 294 ЦПК України, а також роз`яснень, викладених в Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року, заява про встановлення факту, що має юридичне значення, повинна відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, встановленим ст. 175, 177 ЦПК, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим ст. 294, 318 ЦПК України. Недотримання заявником вказаних вимог унеможливлює відкриття провадження у справі та є підставою для залишення заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, без руху.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

Всупереч вказаних вимог заявником в заяві не зазначений його реєстраційний номер облікової картки платника податків.

Згідно п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Положеннями ч. 5 ст. 95 ЦПК України також передбачено, що учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Заявником до заяви додані копії письмових доказів (документів), перелік яких наведений в позовній заяві. Проте всупереч вказаних положень законодавства в заяві не зазначено про наявність у заявника або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви.

Відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Всупереч вказаних вимог, в заяві відсутнє підтвердження заявника про те, що ним не подано іншої заяви (заяв) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Згідно ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку щодо необхідності залишення заяви без руху.

Способами усунення недоліків заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, є наступні:

1.Надати суду уточнену заяву, в якій крім вже зазначених відомостей додатково вказати:

- місце проживання заявника на неокупованій території України;

-підтвердження заявника про те, що ним не подано іншої заяви (заяв) з тим самим предметом та з тих самих підстав;

-зазначення щодо наявності у заявника або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви.

2.У відповідності до положень ч. 1 ст. 177 ЦПК України надати суду копію уточненої заяви для заінтересованої особи.

3.Надати суду докази, які підтверджують, що місцем проживання заявника є територія Московського району м. Харкова (довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи із зазначенням місця проживання заявника за адресою, яка відноситься до території Московського району м. Харкова, або інші документи, передбачені чинним законодавством України).

Керуючись ст. 175, 177, 185, 258-261, 315, 318, 353 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Московський районний у місті Харкові відділ Державної реєстрації актів цивільного стану Міністерства юстиції України, про встановлення факту смерті - залишити без руху, надавши ОСОБА_1 строк для усунення недоліків заяви десять днів з дня вручення цієї ухвали.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що якщо він відповідно до цієї ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, та усуне вказаній в цій ухвалі недоліки, заява вважатиметься поданою в день первісного її подання до суду. Якщо вона не усуне недоліки заяви у встановлений строк, заява вважатиметься неподаною та буде повернута. Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню в апеляційному порядку не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Д.А. Крівцов