Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/4567/19
Провадження №: 2/332/408/20
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 січня 2020 р. м.Запоріжжя
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді - Сінєльніка Р.В.,
при секретарі - Ковтун В.І.,
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь», Приватного акціонерного товариства «Запоріжвогнетрив» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я , що пов`язано з виконанням трудових обов`язків. В обґрунтування своїх доводів позивач в позові зазначив, що перебував у трудових відносинах з ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» з 15.12.2000 до 31.01.2018р. за професією «вогнетривник». Окрім того, в період з 01.02.18 по 18.09.18 перебував у трудових відносинах з ПрАТ «Запоріжвогнетрив» за тією ж професією. Умови праці на робочому місті не відповідають безпечним стандартам. 06.08.2018р. було складено акт розслідування хронічного професійного захворювання форми П-4, за яким встановлено діагнози: Хронічне обструктивне захворювання легень другої стадії (пілотоксичний бронхіт другої стадії, емфізема легень другої стадії). Згідно з актом причиною виникнення хвороби є:
- наявність на робочих місцях позивача на ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» (17 років 01 місяць 17 днів)шкідливих виробничих факторів,
- наявність на робочих місцях позивача на ПрАТ «Запоріжвогнетрив» (00 років 06 місяців) шкідливих виробничих факторів. Позивач неодноразово проходив лікування та обстеження.
Висновком МСЕК від 03.09.2018р. позивачу встановлено 30 % стійкої втрати професійної працездатності та третя група інвалідності.
Висновком МСЕК від 25.11.2019р. позивачу встановлено 50 % стійкої втрати професійної працездатності та третя група інвалідності.
В судовому засідання представник позивач адвокат Голованова Ю.А. позов підтримала та надала пояснення, аналогічні викладеним в позові.
Представник ПрАТ «Запоріжвогнетрив» Котовська Н.І. в судовому засіданні не визнала позовні вимоги та пояснила, що за такий короткий проміжок часу, а саме 104 робочих дні, які позивач фактично пропрацював на підприємстві, професійне захворювання виникнути не могло, тому просила у задоволенні позову відмовити, також надала суду письмовий відзив на позов (а.с.40-46).
Дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників процесу, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» з 15.12.2000 до 31.01.2018р. за професією «вогнетривник». Окрім того, в період з 01.02.18 по 18.09.18 перебував у трудових відносинах з ПрАТ «Запоріжвогнетрив» за тією ж професією, що підтверджується трудовою книжкою позивача (а.с.7-8).
06.08.2018р. було складено акт розслідування хронічного професійного захворювання форми П-4, за яким встановлено діагнози: Хронічне обструктивне захворювання легень другої стадії (пілотоксичний бронхіт другої стадії, емфізема легень другої стадії). Згідно з актом причиною виникнення хвороби є:
- наявність на робочих місцях позивача на ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» (17 років 01 місяць 17 днів)шкідливих виробничих факторів,
- наявність на робочих місцях позивача на ПрАТ «Запоріжвогнетрив» (00 років 06 місяців) шкідливих виробничих факторів. Позивач неодноразово проходив лікування та обстеження (а.с.12-14).
Аналогічні відомості містяться в Санітарно-гігієнічній характеристиці умов праці позивача від 14.06.18р. (а.с.15-17).
Висновком МСЕК від 03.09.2018р. позивачу встановлено 30 % стійкої втрати професійної працездатності та третя група інвалідності (а.с.18-19).
Висновком МСЕК від 25.11.2019р. позивачу встановлено 50 % стійкої втрати професійної працездатності та третя група інвалідності (а.с.26-27).
Позивач періодично лікується від наслідків професійного захворювання, що підтверджується виписками та медичними документами останнього (а.с.9-12).
Отже, внаслідок професійного захворювання позивач змушений тривалий час знаходитись на лікарняному, у зв`язку із чим було порушено його нормальні життєві зв`язки.
Статтею 153 Кодексу Законів про працю України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноваженого ним органу.
Статтею 237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань або втрати нормальних життєвих зв`язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв`язку між попередніми умовами.
Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року), згідно з ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.
За змістом ч.ч. 1-3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.
Оскільки на час звернення позивача до суду Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" не передбачено обов`язку Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України відшкодовувати потерпілому та членам їх сімей моральну шкоду, то таку шкоду позивачу, законні права якого порушено, повинен відшкодовувати роботодавець згідно з правилами ст. 1167, 1168 ЦК України.
Внаслідок отриманого професійного захворювання позивач змушений тривалий час знаходитися на лікарняному, проходити чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури, не може вести активний спосіб життя, зміни у життєвих відносинах викликають у нього моральні страждання, він переносить фізичні страждання. Отримане позивачем професійне захворювання призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків та вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд при визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, окрім глибини фізичних та душевних страждань, має також враховувати характер правопорушення, форму та ступінь вини особи, яка завдала моральну шкоду, а також інші обставини, які мають істотне значення.
При цьому згідно п.3 ч.1 ст.268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимоги про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я.
На підставі ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі, передбаченому Законом України «Про судовий збір», що складає по 384 грн. 20 коп. з кожного відповідача.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Запоріжвогнетрив» на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди грошові кошти у розмірі 500 (п`ятсот) гривень.
В задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Стягнути в дохід держави з Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.
Стягнути в дохід держави з Приватного акціонерного товариства «Запоріжвогнетрив» судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення виготовлено 31 січня 2020 року.
Суддя Р.В. Сінєльнік