30 січня 2020 року Київський районний суд м. Харкова у складі: головуючого - судді Лях М.Ю., при секретарі - Хомінської Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові питання про ухвалення додаткового рішення у справі за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім», Державної казначейської служби України, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову ОСОБА_3 , Департамент Патрульної поліції України Управління патрульної поліції в Харківській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -
Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 28.12.2019 позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім», Державної казначейської служби України, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову ОСОБА_3 , Департамент Патрульної поліції України Управління патрульної поліції в Харківській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково.

Разом з цим, при винесенні рішення судом не було вирішено вимогу позивача про розподіл судових витрат, а саме про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» та Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 , витрат на оплату правничої допомоги у розмірі 24 800,00 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і пояснення, не ухвалено рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. За вказаних обставин судом вирішено розглянути питання про ухвалення додаткового рішення за відсутністю сторін у судовому засіданні.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

З матеріалів справи вбачається, що позивачами в позовній заяві заявлено вимогу про стягнення пропорційно з відповідачів витрат на оплату правничої допомоги у розмірі 24 800,00 грн. В обґрунтування зазначають, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення ними на надання правничої допомоги було витрачено 11 700 грн., що підтверджується копіями договору, додатком до договору, квитанціями адвоката, актом виконаних робіт. Також у даній цивільній справі ними, на надання правової допомоги планувалося витратити 13 100,00 грн.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у числі інших, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Частиною 3 статті 4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Доказами того, що особа є адвокатом, виходячи з положень частини 1 статті 12, частини 1 статті 6 та статті 17 Закону № 5076 є свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю в поєднанні з витягом з Єдиного реєстру адвокатів України (що може бути сформований і в електронному виді) на момент подання клопотання про відшкодування правової допомоги.

Згідно пунктів 1, 2, 6 частини 1 та частини 2 статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Згідно частини 1 статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги можуть бути серед іншого: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер.

Відповідно до ст. 33 Правил адвокатської етики, схвалених Вищою кваліфікаційною комісією адвокатури при Кабінеті Міністрів України від 01 жовтня 1999 р. (далі Правила адвокатської етики), єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту є гонорар. Розмір гонорару та порядок його внесення мають бути чітко визначені в угоді про надання правової допомоги. Засади обчислення гонорару (фіксована сума, погодинна оплата, доплата гонорару за позитивний результат по справі тощо) визначаються за домовленістю між адвокатом та клієнтом і також мають бути закріплені в угоді.

Статтею 34 Правил адвокатської етики передбачено, що адвокат має право, окрім гонорару, стягувати з клієнта кошти, необхідні для покриття фактичних витрат, пов`язаних з виконанням доручення, якщо обов`язок клієнта з погашення цих витрат визначено угодою. В угоді про надання правової допомоги мають бути визначені види передбачуваних фактичних витрат, пов`язаних з виконанням доручення (оплата роботи фахівців, чиї висновки запитуються адвокатом, транспортні витрати, оплата друкарських, копіювальних та інших технічних робіт, перекладу та нотаріального посвідчення документів, телефонних розмов тощо), порядок їх погашення (авансування, оплата по факту в певний строк і т. ін.) та може бути визначений їх обсяг.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг, акти виконаних або отриманих послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому, недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів позивача ОСОБА_1 у адміністративній справі за ст. 124 КУпАП України при проведенні провадження в органах поліції, а також в суді першої та апеляційної інстанції здійснював адвокат Поліканов А.М., з яким відповідач уклав договір про надання правової допомоги від 02.10.2018 року.

На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано договір про надання правової допомоги (у адміністративному провадженні) від 02.10.2018 року; Додаток №2 від 02.10.2018 року до договору про надання правової допомоги (у адміністративному провадженні) від 02.10.2018 року; акт виконаних робіт від 27.02.2019 року; квитанція №13858 від 02.10.2018 року та квитанцію №13868 від 27.02.2019 року, що підтверджує оплату наданих послуг.

Також, представництво інтересів позивача ОСОБА_1 у цивільній справі за позовом до ПрАТ «Київський страховий дім», УПП у Харківській області, 3-тя особа - ОСОБА_3 про відшкодування шкоди внаслідок ДТП на стадії розгляду у суді першої інстанції здійснював адвокат Поліканов А.М., з яким відповідач уклав договір про надання правової допомоги від 27.02.2019 року.

На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано договір про надання правової допомоги в цивільному провадженні від 27.02.2019 року; Додаток №2 від 27.02.2019 року до договору про надання правової допомоги в цивільному провадженні від 27.02.2019 року; попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат; квитанція №13873 від 27.02.2019 року, що підтверджує оплату наданих послуг.

Розмір витрат на професійну правничу допомогу, які поніс позивач підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами: Договором про надання правової допомоги - адвокатських послуг від 31.01.2019 року, Додатковою угодою до договору про надання правової допомоги - адвокатських послуг від 31.01.2019 року, Актом приймання-передачі наданої правової допомоги-адвокатських послуг від 08.03.2019 року, та платіжним дорученням від 08.03.2019 року, у зв`язку з чим з позивача на користь відповідача підлягає стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 994, 60 грн.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 24800 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 270 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Ухвалити додаткове рішення по цивільній справі № 640/13492/19 (н/п 2/640/2471/19) за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім», Державної казначейської служби України, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову ОСОБА_3 , Департамент Патрульної поліції України Управління патрульної поліції в Харківській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Стягнути з Державної казначейської служби України (, 01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6) на користь ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_1 виданий Фрунзенським МВХМУУМВС України в Харківській області 02 грудня 2000 року, ІПН НОМЕР_2 ) витрати на оплату правничої допомоги адвоката у розмірі 24800 грн.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини додаткового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський районний суд м. Харкова.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя -