Ухвала

22 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 345/2956/18/18

провадження № 61-18592 ск 20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Гавриленко Віктора Григоровича на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 09 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , законним представником яких є ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа - Служба у справах дітей Калуської міської ради, про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області

від 13 липня 2020 року вищевказаний позов ОСОБА_1 задоволено.

У рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за договором не відновлюваної кредитної лінії № 106/КВ-07 від 24 липня 2007 року

у розмірі 1 207 531,84 грн, звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: нежитлову будівлю (цегла), зазначену в плані літерою «А»; навіс (метал), зазначений у плані літерою «а»; майстерню (цегла), зазначену у плані літерою «Б»; нежитлову будівлю (цегла), зазначену в плані літерою «Б1», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , які згідно свідоцтв про право на спадщину за законом від 26 вересня 2017 року належать ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 кожному по 1/8 частині на праві часткової власності та ОСОБА_7 на праві власності на 1/2 частину нежилого приміщення на

АДРЕСА_1 , вартістю 518 000 грн, шляхом продажу вищевказаного нерухомого майна ОСОБА_1 , від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку», зазначивши початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації на нижче 518 000,00 грн, або за ціною встановленою за згодою сторін чи на підставі оцінки суб`єкта оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 09 листопада

2020 року апеляційні скарги ОСОБА_5 та законного представника ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задоволено частково, рішення Калуського міськрайонного суду від 13 липня 2020 року скасовано.

Ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , законним представником яких

є ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа - Служба у справах дітей Калуської міської ради, про звернення стягнення на предмет іпотеки, відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 судові витрати

у розмірі 14 407,50 грн, понесені у зв`язку із переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави в спеціальний фонд Державного бюджету України судові витрати в розмірі 14 407,50 грн, понесені у зв`язку із переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

09 грудня 2020 року представник ОСОБА_1 - адвокат Гавриленко В. Г. засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Івано-Франківського апеляційного суду

від 09 листопада 2020 року (надійшла до суду 14 грудня 2020 року), в якій просить скасувати вказане судове рішення в частині стягнення судових витрат та ухвалити нове, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 4 802,50 грн та на користь держави в спеціальний фонд Державного бюджету України 9 605,50 грн.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження

з огляду на наступне.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права

у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Гавриленка В. Г. не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Так, у касаційній скарзі заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надати суду уточнену редакцію касаційної скарги з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження, передбачену (передбачені) частиною другою статті 389 ЦПК України та надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки не дотримано вимоги частини третьої статті 392 ЦПК України.

Так, згідно із частиною третьою статті 392 ЦПК України касаційна скарга підписується особою, яка її подає, або представником такої особи.

До касаційної скарги, поданої представником, повинна бути додана довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника.

Як убачається із матеріалів касаційного провадження, касаційна скарга підписана представником Гавриленком В. Г. , який надав ордер № 102213 на надання правової допомоги, проте в ордері не вказано чи обмежуються права адвоката та не надано договір про надання правової допомоги чи витягу з такого договору.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Гавриленко Віктора Григоровича на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 09 листопада 2020 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали до 21 січня 2021 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Коломієць