Справа № 682/2023/20
Провадження № 2/682/842/2020
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 грудня 2020 року Славутський міськрайонний суд Хмельницької області у складі: головуючого судді Шевчука В.В., за участю секретаря судового засідання Придачук Г.Л., представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Гапонюка В.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовною заявою позовом ТОВ «Акріс Агро» до ОСОБА_2 про визнання додаткової угоди до договору оренди укладеною,
30.09.2020 до суду надійшов позов ТОВ «Акріс Агро» до ОСОБА_2 про визнання додаткової угоди до договору оренди укладеною.
В обґрунтування поданого позову позивач вказує, що 23.02.2015 між ТОВ «Акріс Агро» та ОСОБА_2 укладено договір оренди землі строком на 5 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі, відповідно до умов договору, орендар повинен не пізніше ніж за 1 місяць до закінчення строку дії договору письмово повідомити про це орендодавця. Позивач протягом всього строку дії договору оренди належним чином виконувало зобов`язання за договором і 30.04.2020 було направлено лист повідомлення з пропозицією поновити договір оренди. Станом на момент подання позовної заяви відповідач не надав відповіді на вказаний лист. Оскільки позивачем здійснено всі необхідні дії для поновлення договору, останній звернувся до суду та просить визнати додаткову угоду до договору укладеною.
26.10.2020 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позову. Вказує, що 04.05.2020 направляв на адресу позивача лист-повідомлення від 01.05.2020 про намір припинити договірні відносини відносно оренди земельної ділянки, яка є предметом договору. Даний лист повідомлення за твердженням відповідача був надісланий на адресу позивача як реагування на лист від 26.03.2020 № АК-127-02-20. Оскільки для орендаря вже був направлений лист про намір припинити договір оренди, відповідач не вважав за необхідне відповідати на лист позивача від 30.04.2020.
В судовому засіданні представник позивача поданий позов підтримав з викладених у ньому підстав. Вказав, що 23 лютого 2015 року із відповідачем ОСОБА_2 укладено договір оренди земельної ділянки строком на 5 років. До закінчення строку дії цього договору ТОВ «Акріс Агро» надіслало відповідачу лист-повідомлення разом із текстом додаткової угоди до договору оренди. Станом на день розгляду справи ОСОБА_2 відповіді на зазначений лист не надав. Представник позивача вважає, що ТОВ «Акріс Агро» має переважне право на укладення договору оренди на підставі ст. 33 Закону України «Про оренду землі». Не надання відповіді на лист із додатковою угодою представник позивача розцінює як «мовчазну згоду» на укладення договору оренди.
Представник відповідача заперечував проти задоволення позову. В судовому засіданні пояснив, що відповідач ОСОБА_2 у 2019 та 2020 роках на адресу головного офісу ТОВ «Акріс Агро» надсилав листи-повідомлення, в яких вказував, що має намір самостійно обробляти земельну ділянку, яка належить йому на праві приватної власності. Враховуючи наведе, ОСОБА_2 не вважав за необхідне надавати відповідь на лист-повідомлення позивача, оскільки попередньо висловив своє заперечення позивачу щодо укладення договору оренди на новий строк.
Заслухавши учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
30.04.2020 на адресу ОСОБА_2 за вих. № АК-523-04-20 було надіслано лист-повідомлення про поновлення Договору оренди землі від 23.02.2015 та текст Додаткової угоди до Договору оренди земельної частки (паю) від 23 лютого 2015 року (а.с. 9, 10, 18). Вказаний лист був отриманий особисто ОСОБА_2 12.05.2020 (а.с. 19).
Як вказував у судовому засіданні представник позивача, відповідачем станом на день розгляду справи у суді відповіді на казаний запит не надходило.
Разом із тим до відзиву на позовну заяву долучено листи повідомлення від 01.05.2020 (який направлено до головного офісу ТОВ «Акріс Агро» 04.05.2020) та від 01.08.2019 (який направлено до головного офісу ТОВ «Акріс Агро» 06.08.2019), зі змісту яких вбачається, що ОСОБА_2 не має наміру продовжувати дію Договору оренди із позивачем, оскільки бажає самостійно здійснювати обробіток належної йому земельної ділянки (а.с. 37, 40). Вказані листи були отримані ТОВ «Акріс Агро» 07.05.2020 та 12.08.2019, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення (а.с. 37, 39).
Надаючи правову оцінку зазначеним обставинам, суд враховує наступне.
Оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності; договір оренди землі договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст.ст. 1, 13 Закону України «Про оренду землі»)
За змістом частини 2 статті 792 ЦК України, відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
У відповідності до ст. 33 Закону, по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).
При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.
Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.
У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.
Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку.
Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.
Із змісту викладених положень закону вбачається, що статтею 33 Закону України «Про оренду землі» регламентовано поновлення договору оренди землі на новий строк як у випадку реалізації переважного права орендаря перед іншими особами (частини 1- 5 цієї норми), так і у випадку, коли орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди (частина 6 цієї норми).
Правова конструкція, передбачена частинами 1-5 статті 33 Закону України «Про оренду землі», узгоджується з положеннями 777 ЦК України, яка встановлює загальний принцип реалізації переважного права наймача на продовження договору найму на новий строк. Згідно указаної статті ЦК України наймач, який належно виконує свої обов`язки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк. Наймач, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору найму на новий строк, зобов`язаний повідомити про це наймодавця до спливу строку договору найму у строк, встановлений договором, а якщо він не встановлений договором - в розумний строк.
У той же час, частиною 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі. Так, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).
Як вбачається з указаної норми, повідомлення орендарем орендодавця про намір скористатися правом на поновлення договору оренди землі у даному випадку не вимагається. При цьому, орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку оренди, а орендодавець, відповідно, не заперечує у поновленні договору.
Поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі», може бути здійснено виключно на тих самих умовах і на той самий строк. При цьому, договір оренди землі вважатиметься поновленим лише у разі укладення додаткової угоди, про що безпосередньо зазначено у частині 8 статті 33 Закону України «Про оренду землі». Відмову або зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.
У Постанові Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 159/5756/18 вказано, що аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що статтею ЗЗ Закону України «Про оренду землі» було визначено алгоритм дій орендаря та орендодавця за наявності наміру поновити договір оренди землі та визначено певні правові запобіжники для захисту орендаря, як більш уразливої сторони в цих правовідносинах, від умисного й безпідставного ухилення орендодавця від продовження орендних правовідносин за відсутності для цього підстав та за наявності добросовісної поведінки орендаря. При цьому законодавець ототожнив поняття «переважне право на укладення договору оренди землі на новий строк» та «поновлення договору оренди землі», використовуючи конструкцію «поновлення договору оренди землі» як для підстави такого поновлення, передбаченої частинами першою-п`ятою, так і для підстави, передбаченої частиною шостою цієї статті, що свідчить про їх логічну послідовність.
Так, дійсний орендар, який добросовісно виконував свої обов`язки за договором оренди землі, має переважне право перед іншими особами на продовження цих орендних правовідносин. Маючи такий намір, він (орендар) зобов`язаний до закінчення строку оренди землі (у строки, визначені частиною другою статті 33 вказаного Закону) повідомити про це орендаря та надіслати проект додаткової угоди. Мета такого повідомлення запобігання укладення орендодавцем договору оренди з іншою особою у зв`язку з відсутністю в нього інформації про наявність наміру в дійсного орендаря продовжувати орендні правовідносини.
У судовому засіданні встановлено, що у даній справі не йдеться про порушення переважного права на поновлення дії договору оренди, оскільки відповідач не має наміру продовжувати передавати належну йому земельну ділянку будь-кому у користування, про що повідомлявся позивач листом від 01.05.2020.
Крім того, суд звертає увагу на те, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ст. 15 ЦК України).
Право на захист власності викладено у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Частиною 1 ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Згідно ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_2 попередньо до закінчення строку дії договору двічі повідомляв ТОВ «Акріс Агро» про його намір самостійно обробляти належному йому на праві власності земельну та про небажання продовжувати дію договору оренди, який укладався строком на 5 років. Розглядаючи право позивача на користування спірною земельною ділянкою та право власності відповідача на таку, останнє переважає над правом орендаря користуватися земельною ділянкою у тому разі, коли власник заявляв про відсутність намірів продовжувати надавати земельну ділянку у користування.
В судовому засіданні представником позивача не спростовано твердження представник відповідача про те, що лист від 01 травня 2020 року був отриманий ТОВ «Акріс Агро».
Оцінивши наведене вище в комплексі, суд приходить до висновку, що незважаючи на не дотримання відповідачем вимог ст. 33 Закону України «Про оренду землі», за наявності доказів повідомлення орендодавця орендаря про намір припинити договір оренди та самостійно обробляти свою землю, право власності переважає над правом користування та не може бути обмежене з формальних підстав.
Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 5, 16, 316, 317, 319, 627, 792 ЦК України, ст.ст. 12, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд
У задоволенні позову відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги до Хмельницького апеляційного суду.

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Шевчук В. В.

Повний текст рішення складено 21.12.2020