Справа № 646/7277/18
№ провадження 2/646/264/2020
Р І Ш Е Н Н Я

(заочне)

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.01.20 року м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Шелест І.М.,

за участю секретаря Хілінського М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Перша Харківська державна нотаріальна контора про визнання права власності та усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном, -

представника позивача адвоката Шафоростова В.О.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в обґрунтування якого зазначила, що є спадкоємцем майна свого батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та заповіт не складав. В межах строку для прийняття спадщини вона звернулася з заявою про прийняття спадщини. 25.12.2015 їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність у неї правовстановлюючих документів на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . У зв`язку з відсутністю у неї документа, який засвічує право власності на житловий будинок, вона на підставі ст. 392 ЦК України звернулася до суду з вимогою про визнання права власності на майно у порядку спадкування, а також усунення перешкод у розпорядженні майном шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим будинком.

Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова Теслікової І.І. від 19.10.2018 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначене підготовче засідання.

05.03.2019 року згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи, справа надійшла у провадження судді Шелест І.М.

26.03.2020 ухвалою судді Шелест І.М. дану справу прийнято у провадження та призначено підготовче судове засідання.

06.05.2019 ухвалою суду було призначений судовий розгляд по справі та витребувано у Першій Харківській нотаріальній конторі завірену копію свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24.05.2006 року № 6-605, яке міститься у спадковій справі № 10/0, що заведена після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 .

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, представник позивача ОСОБА_5 позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про причину неявки до суду не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлялася шляхом неодноразового направлення судової повістки та опублікуванням оголошення на офіційному сайті суду, крім того, відповідач отримала ухвалу про відкриття провадження у справі, позовну заяву з додатками у приміщенні суду 14.08.2019, ОСОБА_2 під розпис ознайомилася про розгляд справи на 08.10.2019. Своїм право на відзив на позов відповідач не скористалася.

Представник Першої Харківської державної нотаріальної контори представник в судове засідання не з`явився, про причину неявки до суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.

Суд, відповідно до ст. ст. 223 ч.4, 280-281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував і представник позивача по справі.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та докази, встановив наступні обставини.

Відповідно до даних свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 від 11.09.1974 року ОСОБА_6 є донькою ОСОБА_3 (а.с. 7).

Із Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища позивача від 05.02.2015 вбачається, що ОСОБА_6 змінила своє прізвище на « ОСОБА_7 » (а.с. 8).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 помер у м. Харкові та відкрилася спадщина (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 від 13.02.2015) а.с. 10.

Зі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24.05.2006 р. № 6-605 виданого Першою Харківською державною нотаріальною конторою вбачається, що на момент відкриття спадщини ОСОБА_3 належав на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 14).

Відомості про право власності на житловий будинок зареєстровано у Реєстрі прав власності на нерухоме майно, що підтверджується витягом КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 07.06.2006 р. та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с 16).

Згідно витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі 31.01.2015 р. після смерті ОСОБА_3 . Першою Харківською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 50/2015 (а.с. 11).

З матеріалів справи вбачається, що спадкодавець ОСОБА_3 мав двох спадкоємців доньку ОСОБА_1 (перша черга) та ОСОБА_2 (четверта черга) як особа, що проживала зі спадкодавцем однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу з 05.04.2011 по 18.10.2014, що встановлено рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03.05.2015 р. у справі 646/2443/15-ц (а.с. 17-18).

Донька спадкодавця ОСОБА_1 звернулася до Першої Харківської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та видачею свідоцтва про право на спадщину.

25 грудня 2015 року державним нотаріусом Першої Харківської державної нотаріальної контори Авер`яновою Л.П. було прийнято постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 34-35).

Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.12.2015 обґрунтована тим, що ОСОБА_1 як заявником не подано документи на нерухоме майно, що стверджують належність майна ОСОБА_3 та реєстрації права власності згідно діючого законодавства.

Надаючи правову кваліфікацію обставинам справи, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ч. 1 ст. 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 Цивільного кодексу України.

Статтею 1258 Цивільного кодексу України передачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Отже, позивач ОСОБА_1 має право на спадкування за законом у першу чергу як донька спадкодавця ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

У строк визначений ч. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України спадкоємець ОСОБА_1 звернулася до Першої Харківської державної нотаріальної контори, чим виконала усі залежні від себе дії для прийняття спадщини.

Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.12.2015 р. обґрунтована тим, що ОСОБА_1 як заявником не подано документи на нерухоме майно, що стверджують належність майна ОСОБА_3 та реєстрації права власності згідно діючого законодавства.

Матеріалами справи підтверджується, що у позивача відсутній оригінал правовстановлюючого документу на житловий будинок у вигляді свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24.05.2006 р. № 6-605 виданого Першою Харківською державною нотаріальною конторою.

Частиною 5 статті 1268 Цивільного кодексу України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1296 Цивільного кодексу України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно з ч. 1 ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06.05.2019 було витребувано з Першої Харківської державної нотаріальної контори завірену копію свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24.05.2006 р. № 6-605, який отримано судом та долучено до матеріалів справи з якого вбачається, що ОСОБА_3 є власником житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_4 .

Враховуючи те, що позивач, як донька спадкодавця, звернулася в межах строку для прийняття спадщини подано заяву про прийнятття спадщини, тому позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання право власності на житловий будинок є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Позивачем також заявлено вимогу про усунення перешкод у здійсненні позивачем права користування та розпорядження майном шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком.

Частиною 5 статті 1268 Цивільного кодексу України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

З матеріалів справи вбачається, що у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано місце проживання відповідача ОСОБА_2 .

Позивач на підставу порушення своїх прав зазначає, що факт реєстрації місця проживання ОСОБА_2 у житловому будинку та існуюче у неї право користування житловим будинком створює перешкоди у здійсненні позивачем права користування та розпорядження своїм майном.

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_2 не є членом сім`ї ОСОБА_1 та відсутні будь-які передбачені законодавством підстави, які надають ОСОБА_2 право користування житловим будинком.

Згідно із ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зазначена норма визначає право власника житлового будинку, вимагати усунення порушеного її права власності від будь-яких осіб, будь-яким передбаченим законом способом.

Визначальним для захисту такого права на підставі цієї норми є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у здійсненні власником своїх правомочностей. При цьому не має значення ким саме спричинено порушення права власності та з яких підстав.

Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї усунення порушень свого права власності у будь-який час та будь-яким передбаченим законом способом.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим будинком є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно з вимогами ст. 79, 80 Цивільного процесуального кодексу України надані позивачем докази суд визнає достовірними, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а також достатніми, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Статтею 2 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з вимогами ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також стягується сума судового збору, сплачена ним при подачі позову до суду у сумі 1409, 60 грн.

На підставі викладеного, згідно до ст.ст. 321, 391, 392, 1216, 1217, 1223, 1258, 1261, 1268, 1269, 1296, 1270 Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст. 2, 13, 79, 80, 263 Цивільного процесуального кодексу України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Перша Харківська державна нотаріальна контора про визнання права власності та усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання зареєстровано: 03.11.2004) такою, що втратила право користування житловим будинком з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнти з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь ОСОБА_1 , ідн. НОМЕР_3 судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1409 (одна тисяча чотириста дев`ять гривень) 60 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільно-процесуальним законодавством.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до апеляційного суду Харківської області.

Відповідно до вимог п.15 Перехідних положень ЦПК України( в ред. з 15.12.2017 року) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Червонозаводський районний суд м. Харкова, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1 , ідн. НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Третя особа: Перша Харківська державна нотаріальна контора (місцезнаходження: м. Харків, майдан Конституції, 1, Палац праці, 7 підїзд, 4 поверх.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 31.01.2020.

Суддя І.М. Шелест