Дата документу 21.01.2020
Справа № 320/9609/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі головуючого - судді Ковальової Ю.В., секретар судового засідання Левандовська О.М.,

розглянувши у відкритому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи: Товариства з обмеженою відповідальністю «УМВЕЛЬТ Мелітополь», про визнання договору позики недійсним,

за участі:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

представника третьої особи Кашуби В.І., -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати недійсним договір позики, оформлений розпискою від 08.04.2015 між ним- ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 через його удаваність.

Зазначає, що він з 15.04.2011 по 10.04.2015 працював на посаді директора ТОВ «Ремондіс-Мелітополь», здійснював виконання організаційно-розпорядчих обов`язків, укладав угоди, пов`язані із діяльністю підприємства, виконував обов`язки відповідно до Статуту підприємства та умов контракту.

Відповідач є співзасновником ПП «ГАЛС-СВ» і виконував обов`язки, пов`язані з діяльністю підприємства, зокрема, щодо укладання договорів, фінансових розрахунків між сторонами тощо, представляв інтереси підприємства при вирішенні будь-яких питань, пов`язаних з фінансовою діяльністю ПП «ГАЛС-СВ».

31.07.2014 між ТОВ «Ремондіс-Мелітополь» (далі Постачальник) та ПП «ГАЛС-СВ» (далі Покупець) був укладений договір поставки № 02/07/-2014, за умовами якого ТОВ «Ремондіс-Мелітополь» поставляло чорний металобрухт, а ПП «ГАЛС-СВ» приймало товари та сплачувало їх вартість. Пунктом 1.1 договору встановлено, що підготовчі роботи (транспортування, вантажно-розвантажувальні роботи, різання, зважування, тощо) в тому числі із використанням спеціальної техніки здійснюється Покупцем за рахунок Постачальника. На виконання умов договору від 31.07.2014 № 02/04-2014 між ним та відповідачем було досягнуто згоди щодо поставки металобрухту з території ТОВ «Ремондіс-Мелітополь» у період з 30 березня по 10 квітня 2015 року.

Підготовчі роботи було розпочато Покупцем наприкінці березня 2015 року. Враховуючи велику габаритність товару, його транспортування покупцю здійснювалося у декілька етапів представниками покупця ПП «ГАЛС-СВ» у супроводі членів комісії від постачальника ТОВ «Ремондіс-Мелітополь», до складу якої входив він як директор підприємства постачальника, ОСОБА_5 менеджер із закупівель та ОСОБА_6 спеціаліст з охорони праці. Оплата вартості товару повинна була здійснитися покупцем після вивезення повного обсягу товару за фактичною вагою.

08.04.2015, під час першого етапу транспортування товару Покупцю, між сторонами були досягнуті домовленості: 1) відповідач передає йому, як фізичній особі, на відповідальне зберігання в строк до 10.04.2015 (кінцева дата остаточного вивезення товару з території ТОВ «Ремондіс-Мелітополь») грошові кошти у розмірі 39 150,00 грн, згідно даних попереднього зважування повного обсягу товару, як гарантію виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором від 31.07.2014 № 02/04-2014; 2)отримання ним коштів оформлюється договором позики (розпискою) як гарантія виконання зобов`язань щодо поставки повного обсягу товару. На виконання цих домовленостей відповідачем в присутності ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , а також директора ПП «ГАЛС-СВ» Ємельянової ОСОБА_7 було передано йому, як фізичній особі фактично на відповідальне зберігання грошові кошти у розмірі 39 150,00 грн, згідно даних попереднього зважування. Передача коштів була оформлена договором позики (розпискою) від 08.04.2015. Після чого грошові кошти, отримані за розпискою, він передав в присутності відповідача та членів комісії на збереження головному бухгалтеру ТОВ «Ремондіс-Мелітополь» ОСОБА_8 , яка після вивезення останньої партії металобрухту, уточнення загального обсягу поставки, підписання сторонами акту виконаних робіт та здійснення остаточних розрахунків вищезазначені кошти повинна була повернути ОСОБА_2 . Після повного виконання зобов`язань щодо фінансових розрахунків за договором, надана ним розписка підлягала знищенню відповідачем.

10.04.2015 він був звільнений з посади директора ТОВ «Ремондіс-Мелітополь» та остаточні фінансові розрахунки за договором здійснювалися за безпосередньою участю генерального директора ТОВ «Ремондіс-Мелітополь» ОСОБА_9 . Пізніше йому стало відомо, що зобов`язання за договором № 02/04-2014 від 31.07.2014 виконані в повному обсязі 22.07.2015. А отже, надана ним розписка підлягала знищенню, тому він не наполягав на її поверненні, сподіваючись на порядність відповідача.

На початку 2018 року відповідач почав телефонувати йому, погрожував йому та членам його родини розправою, вимагати з нього кошти за розпискою у розмірі 39 150,00 грн, які він ніколи не брав у відповідача в борг. Крім цього, 04.04.2018 ОСОБА_2 звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до нього про стягнення боргу за договором позики, тобто за розпискою від 08.04.2015.

Оскільки фактично договір позики від 08.04.2015 був лише гарантією виконання сторонами зобов`язань за договором поставки від 31.07.2014, укладеного між ТОВ «Ремондіс-Мелітополь» та ПП «ГАЛС-СВ», а зобов`язання за цим договором виконані в повному обсязі, просить визнати договір позики недійсним.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 06 грудня 2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

12.04.2019 від ОСОБА_2 до суду надійшла заява по суті справи (а.с.76), в якій зазначив, що він позов не визнає у повному обсязі та просить відмовити у його задоволенні, зазначає, що він є співзасновником ПП «ГАЛС-СВ», іншим співзасновником та керівником (підписантом) є ОСОБА_10 , тобто за ведення господарської діяльності та бухгалтерського обліку, укладання договорів та інше відповідає ОСОБА_10 . Твердження позивача, що він, будучи співзасновником ПП «ГАЛС-СВ», виконував обов`язки щодо діяльності підприємства, у тому числі укладення договорів, фінансових розрахунків, інших питань, пов`язаних з фінансовою діяльністю підприємства не відповідають дійсності та є особистою думкою позивача та не підтверджено документально.

Зазначає, що 31.07.2014 між ПП «ГАЛС-СВ» і ТОВ «Ремондіс-Мелітополь» було укладено договір поставки № 02/07/-2014, за умовами якого ТОВ «Ремондіс-Мелітополь» поставляло чорний металобрухт, а ПП «ГАЛС-СВ» приймало товар та сплачувало його вартість. Договір було підписано директором ТОВ «Ремондіс-Мелітополь» ОСОБА_1 та директором ПП «ГАЛС-СВ» ОСОБА_10 . Пунктом 1.1 договору було передбачено, що підготовчі роботи (транспортування, вантажно-розвантажувальні роботи, різання, зважування, тощо) в тому числі із використанням спеціальної техніки здійснюється Покупцем за рахунок Постачальника. Вказаний пункт договору було включено до умов договору на підставі Додаткової угоди від 16.02.2015. Крім того, п.3.4. Договору було викладено у новій редакції: «Постачальник сплачує вартість підготовчих робіт, передбачених абзацом другим пункту 1.1. Договору, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Покупця протягом десяти банківських днів з дня виставлення рахунку та калькуляції покупцем». Також Договір було доповнено п. 3.5, наступного змісту «Оплата товару Покупцем здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника протягом двадцяти банківських днів з моменту повного розрахунку останнього за виконання Продавцем підготовчих робіт, передбачених абзацом другим пункту 1.1. цього Договору». Як вбачається з умов договору, його положення не передбачають ніяких внесень грошових коштів готівкою. Твердження позивача про те, що саме між ними було досягнуто згоди щодо поставки металобрухту з території ТОВ «Ремондіс-Мелітополь» у період з 30 березня по 10 квітня 2015 року; підготовчі роботи були початі наприкінці березня 2015 року; перший етап транспортування металобрухту було розпочато 08.04.2015, - не відповідають дійсності, оскільки він не відповідає за фінансову діяльність ГТП «Галс-СВ» та не вирішує питання, пов`язані з його господарською діяльністю. Особисто між ним та ОСОБА_1 не могло бути ніяких домовленостей. Твердження позивача, що 08.04.2015 був перший етап транспортування товару також не відповідає дійсності, та спростовується наданими самим позивачем документами, а саме: Специфікацією №1 від 9.04.2015; накладною № РН-000001 від 09.04.2015р; актом приймання №27/4 від Калькуляцією від 09.04.2015; актом здачі-прийняття виконаних робіт від 09.04.2015; Рахунком-фактурою № 0000003 від 9.04.2015. Тобто, вся господарська за вказаним договором відбулась саме 9.04.2015, а не раніше. Також позивачем не надано жодних доказів в підтвердження того, що ОСОБА_1 передав отриману готівку головному бухгалтеру підприємства, а вона потім повернула її йому - ОСОБА_2 . Чому саме така сума була позичена у нього ОСОБА_1 саме 8.04.2015 йому невідомо, та це відбулось за день до передачі металобрухту його підприємству.

Також звертає увагу на п.3.4 Договору, відповідно до якого: «Постачальник сплачує вартість підготовчих робіт, передбачених, абзацом другим пункту 1.1. Договору, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Покупця протягом десяти банківських днів з дня виставлення рахунку та калькуляції покупцем». Саме це і було зроблено ТОВ «Ремондіс-Мелітополь», згідно до умов договору, та підтверджується наданими позивачем документами. А п.3.5 Договору встановлює, що «Оплата товару Покупцем здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника протягом двадцяти банківських днів з моменту повного розрахунку останнього за виконання продавцем підготовчих робіт, передбачених абзацом другим пункту 1.1. цього Договору». Ця умова договору також було виконана.

Наголошує, що ним 8.04.2015 були позичені кошти в сумі 39 150,00 грн. позивачу як фізичній особі, а не як гарантію виконання директором ТОВ «Ремондіс-Мелітополь» умов договору, про що була складена розписка, яка є предметом розгляду в іншій цивільній справі за його позовом про стягнення боргу за договором позики. Вважає, що позивач грубо зловживає своїми процесуальними правами, затягує розгляд як цієї справи, так і іншої.

Від представника третьої особи ТОВ «УМВЕЛЬТ Мелітополь» надійшов відзив на позовну заяву (а.с.83-85), в якому зазначає, що 23 листопада 2015 року відбулася Державна реєстрація змін до установчих документів: змінилось найменування з Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕМОНДІС- Мелітополь» на Товариство з обмеженою відповідальністю «УМВЕЛЬТ Мелітополь», . Організаційно-правова форма, ідентифікаційний код, юридична адреса залишилися без змін.

ТОВ «УМВЕЛЬТ Мелітополь» (попередня назва - ТОВ «РЕМОНДІС-МЕЛІТОПОЛЬ») на протязі 2014 - 2015 р. р. мало фінансово-господарські взаємостосунки з Приватним підприємством «ГАЛС - СВ», код за , відповідно до Договору поставки № 02/07-2014 від 31 липня 2014 р. та Додаткової угоди № 1 від 26 лютого 2015 р. до Договору поставки від 31 липня 2014 р. № 02/07-2014 щодо поставки брухту, стружки сталевої та відходів чорних металів

Виконання умов Договору поставки № 02/07-2014 від 31 липня 2014 р. між Сторонами підтверджуються наступними документами:

Специфікацією № 1 від 09 квітня до Договору поставки від 31 липня 2014 р. № 02/07-2014;

Видатковою накладною № РН-0000001 від 09 квітня 2015 р.; Актом приймання металів чорних (вторинних) № 27/4 від 09 квітня 2015 р.; Калькуляцією робіт по демонтажу металобрухту по ООО «Ремондіс - Мелитополь» від 09.04.2015 р.;

Актом № Га-0000001 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 09 квітня 2015 р.;

Рахунок-фактура № Га-0000001 від 09 квітня 2015 р.

Обов`язки Сторін за Договором поставки № 02/07-2014 від 31.07.2014 р. виконано повністю.

За даними бухгалтерського обліку, заборгованість між Сторонами станом на 23 липня 2015 р. відсутня, що підтверджується наступними документами:

листом ТОВ «Ремондіс - Мелітополь» від 01.07.2015 р. № 332 «Про розгляд та підписання Акту зарахування зустрічних однорідних вимог»;

Актом зарахування зустрічних однорідних вимог від 01.07.2015 р.; Актом звірки взаємних розрахунків станом на 27.05.2015 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ремондіс - Мелітополь» та Приватним підприємством «ГАЛС - СВ»;

Банківською випискою ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» від 22 липня 2015 р. про перерахування ПП «ГАЛС - СВ» на користь ТОВ «УМВЕЛЬТ Мелітополь» 19005,00 грн. (39150,00 грн.(вартість металобрухту) - 20145,00 грн. (вартість послуг по демонтажу металобрухту) = 19005,00 грн.

Всі фінансово-господарські документи та Договір поставки № 02/07-2014 від 31 липня 2014 р. та Додаткової угоди № 1 від 26 лютого 2015 р. до Договору поставки від 31 липня 2014 р. № 02/07-2014 р. від імені Приватного підприємства «ГАЛС - СВ» підписувалися його директором ОСОБА_11 . Фінансово-господарських взаємостосунків ТОВ «УМВЕЛЬТ Мелітополь» (попередня назва - ТОВ «РЕМОНДІС-МЕЛІТОПОЛЬ») за весь час своєї діяльності з фізичною особою ОСОБА_2 не мало. 10 квітня 2015 року відповідно до наказу № 14-КЗ від 10.04.2015 ОСОБА_1 було звільнено з посади директора ТОВ «РЕМОНДІС-МЕЛІТОПОЛЬ».

В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позов за обставинами, в ньому викладеними. Зазначили, що оспорюваний договір позики фактично є удаваним, оскільки вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, а саме-завдатку в рахунок подальшої оплати товару за договором поставки.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову за обставинами, викладеними у заяві по суті спору від 12.04.2019. також зазначав про пропуск позивачем строку позовної давності для звернення з позовом до суду.

Представник третьої особи в судове засідання 21.01.2020 не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи.

Судом встановлено наступне.

08.04.2015 відповідач ОСОБА_2 , як позикодавець, та ОСОБА_1 як позичальник, уклали договір позики, згідно якому останній отримав грошові кошти в розмірі 39 150,00 грн., та зобов`язався повернути їх до 10.04.2015. Підтвердженням отримання позики є розписка. (а.с. 7).

Відповідно до ч. 3, 5 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 235 ЦК України визначено, що удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

У пункті 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», роз`яснено, що за удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі ст. 235 ЦК України має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним. До удаваних правочинів наслідки недійсності, передбачені ст. 216 ЦК України, можуть застосовуватися тільки у випадку, коли правочин, який сторони насправді вчинили, є нікчемним або суд визнає його недійсним як оспорюваний.

Тобто, якщо стороною заявлено про удаваний правочин, він може бути визнаний судом нікчемним або недійсним лише за умови доведення, що правочин вчинено для приховання іншого правочину.

Позивач, посилаючись на визнання правочину удаваним та заявивши вимогу про визнання оспорюваного правочину недійсним, не довів: спрямованість волі сторін в удаваному, на думку позивача, правочині на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені правочином, тобто відсутність у сторін іншої мети, ніж приховати інший правочин; настання між сторонами (фізичними особами) інших прав та обов`язків, ніж ті, що передбачені удаваним правочином, а також підстави (статті Закону) для визнання недійсним удаваного, на думку позивача, правочину.

Так, згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, керівником ПП «ГАЛС-СВ" та підписантом станом на 08.04.2015 була ОСОБА_10

31.07.2014 між ТОВ «Ремондіс-Мелітополь» (далі Постачальник) в особі ОСОБА_1 та ПП «ГАЛС-СВ» (далі Покупець) в особі директора Ємельянової Г.С. був укладений договір поставки № 02/07/-2014, за умовами якого ТОВ «Ремондіс-Мелітополь» поставляло чорний металобрухт, а ПП «ГАЛС-СВ» приймало товари та сплачувало їх вартість. Пунктом 1.1 договору, враховуючи зміст додаткової угоди № 1 від 31.07.2014 до договору поставки, встановлено, що підготовчі роботи (транспортування, вантажно-розвантажувальні роботи, різання, зважування, тощо) в тому числі із використанням спеціальної техніки здійснюється Покупцем за рахунок Постачальника.

Відповідно до п.3.4 Договору, Постачальник сплачує вартість підготовчих робіт, передбачених, абзацом другим пункту 1.1. Договору, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Покупця протягом десяти банківських днів з дня виставлення рахунку та калькуляції покупцем»; п.3.5 Договору встановлює, що «Оплата товару Покупцем здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника протягом двадцяти банківських днів з моменту повного розрахунку останнього за виконання продавцем підготовчих робіт, передбачених абзацом другим пункту 1.1. цього Договору» (а.с.8-12)

10.04.2015 ОСОБА_1 було звільнено з посади директора ТОВ «Ремондіс-Мелітополь», що не заперечується сторонами.

Виконання умов Договору поставки № 02/07-2014 від 31 липня 2014 р. між Сторонами підтверджуються наступними документами:

специфікацією № 1 від 09 квітня до Договору поставки від 31 липня 2014 р. № 02/07-2014;

видатковою накладною № РН-0000001 від 09 квітня 2015 р.; актом приймання металів чорних (вторинних) № 27/4 від 09 квітня 2015 р.; калькуляцією робіт з демонтажу металобрухту по ТОВ «Ремондіс - Мелітополь» від 09.04.2015р.; актом № Га-0000001 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 09 квітня 2015 р.;рахунком-фактурою № Га-0000001 від 09 квітня 2015 р.; листом ТОВ «Ремондіс - Мелітополь» від 01.07.2015 р. № 332 «Про розгляд та підписання Акту зарахування зустрічних однорідних вимог»;актом зарахування зустрічних однорідних вимог від 01.07.2015 р.; актом звірки взаємних розрахунків станом на 27.05.2015 р. між ТОВ «Ремондіс - Мелітополь» та ПП «ГАЛС - СВ»; банківською випискою ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» від 22 липня 2015 р. про перерахування ПП «ГАЛС - СВ» на користь ТОВ «УМВЕЛЬТ Мелітополь» 19005,00 грн. (39150,00 грн.(вартість металобрухту) - 20145,00 грн. (вартість послуг по демонтажу металобрухту) = 19005,00 грн.(а.с.13-22).

Отже, обов`язки Сторін за Договором поставки № 02/07-2014 від 31.07.2014 р. виконано повністю, що також не заперечується сторонами.

Посилання позивача на схожість суми за договором позики та заборгованості між юридичними особами, яка виникла в процесі здійснення господарських операцій, як підтвердження належного доказу удаваності оспорюваного правочину, за відсутності (не надання) інших об`єктивних та допустимих доказів, суд знаходить неспроможними з огляду на відсутність підтвердження обставин, вказаних у позовній заяві, які входять до предмета доказування.

Як вбачається з умов договору поставки, його положення не передбачають ніяких внесень грошових коштів готівкою.

Твердження позивача, що 8.04.2015 був перший етап транспортування товару також не підтверджуються жодними доказами та спростовуються наданими самим позивачем вищенаведеним документами, а саме: Специфікацією №1 від 9.04.2015; накладною № РН-000001 від 09.04.2015р; актом приймання №27/4, Калькуляцією від 09.04.2015; актом здачі-прийняття виконаних робіт від 09.04.2015; Рахунком-фактурою № 0000003 від 9.04.2015.

Також позивачем не надано жодних доказів в підтвердження того, що ОСОБА_1 передав отриману готівку головному бухгалтеру підприємства, а вона потім повернула її ОСОБА_2 .

Крім того, слід зазначити, що всі фінансово-господарські документи та Договір поставки № 02/07-2014 від 31 липня 2014 р. та Додаткової угоди № 1 від 26 лютого 2015 р. до Договору поставки від 31 липня 2014 р. № 02/07-2014 р. від імені ПП «ГАЛС - СВ» підписувалися його директором ОСОБА_10 . Доказів наявності Фінансово-господарських взаємостосунків ТОВ «УМВЕЛЬТ Мелітополь» (попередня назва - ТОВ «РЕМОНДІС-МЕЛІТОПОЛЬ») з ПП«ГАЛС - СВ» саме в особі ОСОБА_2 суду не надано.

В судовому засіданні також були допитані свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , однак їх показання не підтверджують обставини, зазначені позивачем в позовній заяві щодо удаваності договору позики.

Так, свідок ОСОБА_6 пояснив, що у 2015 році працював разом з ОСОБА_1 у ТОВ «Ремондіс-Мелітополь» та входив до комісії зі здачі- прийняття металобрухту, який ТОВ «Ремондіс-Мелітополь» поставляло ПП «ГАЛС-СВ». Зазначив, що процес здачі металобрухту відбувався протягом 2-3 днів. В перший день у кабінеті ОСОБА_2 ОСОБА_1 , написав розписку про отримання грошей. Свідок зрозумів, що гроші передаються як завдаток в рахунок подальшої оплати. Разом з тим, свідок сам текст розписки не бачив, при наступній передачі Колесником вказаних грошей бухгалтеру ТОВ «Ремондіс-Мелітополь» присутній не був.

Свідок ОСОБА_5 пояснив, що у 2015 році працював разом з ОСОБА_1 у ТОВ «Ремондіс-Мелітополь» та входив до комісії зі здачі- прийняття металобрухту, який ТОВ «Ремондіс-Мелітополь» поставляло ПП «ГАЛС-СВ». Зазначив, що процес здачі металобрухту відбувався протягом 2-3 днів. В перший день у кабінеті ОСОБА_2 ОСОБА_1 , написав розписку про отримання грошей. Свідок зрозумів, що гроші передаються як завдаток в рахунок подальшої оплати. Разом з тим, свідок сам текст розписки не бачив, яку суму було передано ОСОБА_1 він не знає. Зазначив, що коли вони повернулися до ТОВ «Ремондіс-Мелітополь», ОСОБА_1 передавав гроші бухгалтеру, однак перерахунку грошей не бачив, що говорив ОСОБА_1 бухгалтеру він не чув , однак припускає, що то були ті гроші, які ОСОБА_1 взяв у ОСОБА_2 .

Тобто, показання свідків жодним чином не підтверджують той факт, що договір позики, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був удаваним правочином з метою приховати інший правочин, а саме- гарантією виконання сторони зобов`язань за договором поставки від 31.07.2014 чи завдатком в рахунок подальшої оплати товару за договором поставки, як зазначено представником позивача у суді.

За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищевикладене, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, суд прийшов до висновку про недоведеність позивачем підстав, передбачених ст. ст. 215, 235 ЦК України, для визнання оспорюваного договору позики недійсним внаслідок його удаваності, а відтак у задоволенні позовних вимог у обраний позивачем спосіб слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76, 81, 141, 263-265, 279, 352-355 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи: Товариства з обмеженою відповідальністю «УМВЕЛЬТ Мелітополь», про визнання договору позики недійсним відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області шляхом подачі в 30-денний строк апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «УМВЕЛЬТ Мелітополь», юридична адреса: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. О. Невського, буд. 115.

Повний текст рішення складено 27.01.2020.

СУДДЯ: Ю.В. Ковальова