_________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/5318/20
Провадження № 2/947/2270/20
УХВАЛА

16.04.2020 року

Суддя Київського районного суду м. Одеси Калініченко Л.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

13 березня 2020 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Калініченко Л.В.

Суд зазначає, що згідно з ч.1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 28 ЦПК України, позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача. Позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Позивачем зазначено, що він та відповідачка за час перебування у шлюбі мають спільну неповнолітню дитину: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розірвання шлюбу залишиться мешкати з матір`ю.

Позивачем до позову не надано жодних доказів на підтвердження того. що дитина мешкає разом з ним, та доказів, що він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача, у зв`язку з чим підсудність цієї справи підлягає визначенню за правилами ч.1 ст.27 ЦПК України, а саме за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання або перебування відповідача по справі.

З метою перевірки зареєстрованих місць проживання сторін по справі, судом надані відповідні запити до відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України в Одеській області, на виконання яких отримані відповіді, відповідно до яких встановлено, що:

- позивач ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- відповідачка ОСОБА_2 , зареєстрованою чи знятою з реєстрації в місті Одесі та Одеській області не значиться.

На підставі викладеного, судом встановлено, що зареєстроване місце проживання або/чи перебування жодної зі сторін не відноситься територіально до Київського району міста Одеси, а відтак цивільна справа не підсудна Київському районному суду міста Одеси.

Також, позивачем надано до позову копію паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 26 квітня 2006 року Центрально-Міським РВ Горлівського МУ УМВС України в Донецькій області на ім`я ОСОБА_2 , з якого вбачається, що остання зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , що територіально відноситься до Куйбишевського району міста Донецьку.

Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України №1085-р від 07 листопада 2014 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» м. Донецьк, Донецької області відноситься до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Статтею 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Відповідно до п.1 Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.

Отже відповідачка по справі зареєстрована в місті Донецьку, Донецької області яке відноситься до тимчасово окупованої території України, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Позивачем не надано до позову доказів, що відповідачка є тимчасово переміщеною особою, а також доказів тимчасового місця її перебування.

Однак, згідно з розпорядженням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014№271/38-14 про визначення територіальної підсудності справ на підставі подань Державної судової адміністрації України на зміну територіальної підсудності судових справ, підсудних розташованим у районі проведення антитерористичної операції місцевим загальним та апеляційним судам (вх.№ 913/0/1-14 від 29 серпня 2014 року,вх.№ 10027/0/30-14 від 01 вересня 2014 року), визначаю територіальну підсудність цивільних справ, справ про адміністративні правопорушення, підсудних місцевим загальним судам, розташованим у районі проведення антитерористичної операції, адміністративних справ, підсудних місцевим загальним судам як адміністративним судам, апеляційним судам, розташованим у районі проведення антитерористичної операції, зокрема, суд, територіальна підсудність якого змінюється - Куйбишевський районний суд міста Донецька, суд, якому визначається територіальна підсудність справ - Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

З урахуванням викладеного, судом достеменно встановлено, що справа не підсудна Київському районному суду міста Одеси.

Одночасно судом враховується, що у відповідності до ч. 1 ст.124 Конституції України, правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. При здійсненні правосуддя судді незалежні і підкоряються лише закону (ч. 1 ст. 129 Конституції України). Виключно законами України визначаються судоустрій і судочинство.

Порядок здійснення правосуддя регламентується відповідним процесуальним законодавством України.

Згідно з ч. 2 ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, проте суди розглядають виключно спори, які виникають між учасниками певних правовідносин. Відсутність правовідносин виключає можливість судового захисту.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (Заяви № 29458/04 та № 29465/04) від 20 липня 2006 року зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» [див. рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. <…> фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках цей Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, «встановленим законом», національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Відповідно до ч.9 ст. 187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Відповідно до п.1. ч.1ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Зважаючи на вищевикладене, оскільки зареєстроване місце проживання відповідачки в місті Донецьку, який відноситься до тимчасово окупованої території України, суд доходить до висновку про підсудність справи Куйбишевському району міста Донецьку, територіальна підсудність якого змінена на Павлогардський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Відповідно до ч.3 ст. 31 ЦПК України, передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Згідно ч.2 ст. 32 ЦПК України, справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Керуючись ст. ст. 27, 28, 31, 32, 187, 354 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В:

Передати цивільну справу №947/5318/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за підсудністю до Павлогардського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на ухвалу судді протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), процесуальні строки щодо апеляційного оскарження ухвали суду продовжуються на строк дії такого карантину.

Передачу справи на розгляд іншому суду здійснити не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження.

Суддя Калініченко Л. В.