Провадження №2/521/3366/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 грудня 2020 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Мурзенко М.В.
при секретарі Корнієнко Л.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення,
У серпні 2020 року до Малиновського районного суду м.Одеси звернулась ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в якому просить суд усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні нерухомим майном, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , шляхом виселення ОСОБА_2 з квартири, яка складається в цілому з двох житлових кімнат, загальною площею 62,40 кв.м, житловою площею 29,80 кв.м без надання іншого житлового приміщення.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ОСОБА_1 є власницею квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка складається в цілому з двох житлових кімнат, загальною площею 62,40 кв.м, житловою площею 29,80 кв.м, що підтверджується витягом про реєстрацію пава вланості на нерухоме майно. Відповідач є колишнім сленом с`мї, який заселився до вкзаної квартири з дозволу позивачки, так як вони перебували у зареєстрованому шлюбі. 26.02.2018 року рішенням Малиновського районного суду м.Одеси шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу позивачки просила відповідача звільнити квартиру, однак він відмовився звільнити місце проживання. Крім того, зазначила, що відповідач має зареєстроване місце проживання у м.Одесі. 19.2.2017 року позивачка разом з сином вийшли до магазину, а коли повернулись було виявлено, що відповідач змінив замки вхідної двері квартири, та став вимагати залишити житло. Позивачка втратила можливість користуватись та розпоряджатись квартирою, та змушена орендувати квартиру. На даний час стосунки між сторонами є неприязні. Відповідач відмовляється звільняти самовільно зайняту квартиру, продовжує в ній проживати без правових підстав, своїми неправомірними діями чинить позивачу перешкоди у користуванні житловим приміщенням, в утриманні, ремонті, оплаті комунальних послуг участі не бере. Зважаючи на це, позивачка змушена звернитись до суду з даним позовом.
Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 06.08.2020 року позовна заява була залишена без руху, так як вона не відповідала вимогам ст.ст. 95, 175 ЦПК України.
Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 31.08.2020 року по справі було відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено справу до судового розгляду у підготовчому судовому засіданні на 28.09.2020 року.
Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 28.10.2020 року (протокольною) по справі було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 16.11.2020 року.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась, про місце, дату та час судового розгляду повідомлена належним чином.
В судовому засіданні представник позивача адвокат Василенко Т.В. позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду повідомлявся належним чином, шляхом направлення ухвал суду та судових повісток на адресу місця реєстрації згідно довідки Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, та за місцем фактичного проживання, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав.
За таких обставин суд, зі згоди представника позивача, ухвалює заочне рішення, згідно до ст.280 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представник позивача, допитавши свідків доходить висновку про задоволення позову з огляду на наступне.
Судом встановлено, що на підставі розпорядження Малиновської районної адміністрації № 1300/01-04 від 25.10.2004 року квартира АДРЕСА_2 передана ОСОБА_1 під реконструкцію і відбудову. (а.с.12-13)
Рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 23.12.2005 року по справі № 2-10258/2005 визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_2 , яка складається з двох житлових кімнат площею 29,8 кв.м., кухні пл. 11,8 кв.м., вбиральні пл. 3,6 кв.м, коридору пл. 6,9 кв.м, шафів пл. 0,3 кв.м і 0,2 кв.м, підсобного приміщення пл. 9,8 кв.м, всього загальною площею 62,4 кв.м. (а.с.14)

Право вланості було зареєстровано в КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» 15.03.2006 року. (а.с.15)

Також, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 20 липня 2007 року, заочним рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 26.02.2018 року шлюб між сторонами було розірвано. (а.с.19-20).

З довідки (виписки з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію) від 16.09.2019 року за № 1627 вбачається, що у квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_1 , 1975 р.н., ОСОБА_3 , 1998 р.н. (а.с.21)

З відповіді Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 25.08.2020 року вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 . (а.с.62)

З відповіді Хмельницького ВП Малиновського ВП Головного управління Національної поліції в Одеській області від 28.10.2020 року № 2810 вбачається, що при відвідувані квартири АДРЕСА_2 було встановлено, що в ній мешкає відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (а.с.87)

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 показали суду, що відповідач проживає у спірній квартирі, яку позивач була змушена покинути через скандали, що їх влаштовував відповідач, який також виганяв позивача із вказаної квартири.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

За положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК Української РСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Таким чином, право користування житловим приміщенням, що виникло у відповідача, є похідним від права власності позивача, не є абсолютним, може бути припинено у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 156 ЖК України, припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Водночас, відповідно до п. 4) ч. 1 ст. 406 ЦК України, сервітут припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту.

Враховуючи, що сімейні стосунки між сторонами припинені в 2018 році, відсутність доказів докладання відповідачем розумних зусиль для пошуку самостійного житла, характер поведінки відповідача, що вочевидь унеможливлює спільне проживання сторін по справі з дотриманням прав позивача на мирне володіння належним їй майном та порушує право позивача на повагу до приватного життя, спільне проживання сторін по справі після розірвання шлюбу в одній квартирі не відповідає інтересам позивача, з урахуванням принципу необхідності дотримання балансу інтересів сторін по справі, суд доходить висновку про необхідність захисту права власності позивача в обраний нею спосіб, а саме шляхом виселення відповідача з належної позивачу квартири.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 840 грн.840 коп.

Керуючись ст. 4, 5, 12, 13, 81, 89, 133, 141, 258-259, 268, 280-285 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення задовольнити.

Виселити ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ІПН: НОМЕР_1 ) з квартири АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ІПН: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_2 ) судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) 80 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Позивачем рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду в загальному порядку в тридцятиденний термін.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене загальному порядку.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільно-процесуальним Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлено 21 грудня 2020 року.

Головуючий: