РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2020 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі судді Бердія М.А.,

при секретарі Хлуд І.П.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Мелянчука В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача реєстратор комунального підприємства «Реєстраційний центр» Висоцької сільської ради Дубровицького району Рівненської області Ященко Віталій Олегович про визнання незаконним та скасування рішення про реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна, записів про право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на нового власника та відновлення попередніх записів про право власності на нерухоме майно за попереднім власником, суд

В С Т А Н О В И В:

В судовому засіданні представник позивача адвокат Нікольченко Б.Б. позовні вимоги позивача підтримав повністю з підстав викладених у позовній заяві, просив суд визнати незаконним рішення щодо набуття за АТ «Альфа-Банк» права власності на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером №101, загальною площею 66 кв.м., житловою площею 39,1 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 за АТ «Альфа-Банк» та скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційний центр» Висоцької сільської ради Дубровицького району Рівненської області Ященка В.О., індексний номер 47091879 від 29.05.2019 11:05:57 стосовно реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером №101, загальною площею 66 кв.м., житловою площею 39,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за АТ «Альфа-Банк», скасувати запис про право власності №31759469 від 27.05.2019 11:41:24, вчинений державним реєстратором Комунального підприємства «Реєстраційний центр» Висоцької сільської ради Дубровицького району Рівненської області Ященком В.О., яким проведена реєстрація права власності на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером №101, загальною площею 66 кв.м., житловою площею 39,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за АТ «Альфа-Банк» та поновити попередній запис про реєстрацію права власності на квартиру за реєстраційним номером №101, загальною площею 66 кв.м., житловою площею 39,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 .

Представник відповідача АТ «Альфа-Банк» Мелянчук В.А. в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, просив суд відмовити в задоволенні позову. Додатково суду пояснив, що на даний час заборгованості позивача перед відповідачем немає, оскільки АТ «Альфа-Банк» звернено стягнення на предмет іпотеки в позасудовий спосіб, а саме оформлено право власності на квартиру за реєстраційним номером №101, загальною площею 66 кв.м., житловою площею 39,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, набуло законної сили рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 27 грудня 2019 року по справі №569/1654/15-ц, яким стягнуто з позивача ОСОБА_2 на користь відповідача АТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором №1701/0808/71-119 від 06 серпня 2008 року в розмірі 44 036,83 доларів США.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача реєстратор комунального підприємства «Реєстраційний центр» Висоцької сільської ради Дубровицького району Рівненської області Ященко В.О., повідомлений належним чином про дату час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Заява про розгляд справи без його участі до суду не надходила.

Суд, заслухавши представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача АТ «Альфа-Банк» Мелянчука В.А., дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного:

Як було встановлено в судовому засіданні, 06 серпня 2008 року, між ВАТ «Сведбанк» (найменування якого, було змінено на ПАТ «Сведбанк», (далі - Кредитор або Банк), та ОСОБА_2 (надалі - Позивач або Позичальник), укладено кредитний договір №1701/0808/71-119 (надалі - кредитний Договір).

Відповідно до умов п.1.1. кредитного Договору, Відповідач в порядку та на умовах визначених цим Договором, взяв на себе зобов`язання надати Позичальнику кредитні кошти на строк: з «06» серпня 2008 року по «05» серпня 2023 року включно, у вигляді кредиту, в розмірі 66 000,00 доларів США.

06 серпня 2008 року між Банком та ОСОБА_3 було укладено Іпотечний договір №1701/0808/71-119-Z-1 (надалі - Іпотечний договір або Договір іпотеки), за умовами якого на забезпечення виконання основного зобов`язання за кредитним договором позивач передає банку належне йому на праві власності майно: трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 66,0 (шістдесят цілих нуль десятих) кв. м. і складається з трьох кімнат в придатному для житла стані.

Право власності на предмет іпотеки підтверджується договором купівлі-продажу квартири б/н від 06.08.2008 року укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Червук О.В., зареєстрованого в реєстрі за №1478.

Права вимоги за кредитним договором №1701/0808/71-119 від 06.08.2008 р. та Іпотечним договором №1701/0808/71-119-Z-1 від 06.08.2008 р. від ПАТ «Сведбанк» були передані ПАТ «Дельта Банк» на підставі Договору купівлі - продажу прав вимоги за кредитними договором від 25.05.2012 р.

В свою чергу, 15 червня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа Банк» укладено Договір купівлі - продажу прав вимоги за кредитним договором № 1701/0808/71-119 від 06.08.2008 року та Іпотечним договором №1701/0808/71-119-Z-1 від 06.08.2008 року.

У зв`язку з невиконанням позичальником ОСОБА_3 своїх зобов`язань за вказаним вище кредитним договором, 27.05.2019 року АТ «Альфа-Банк» в порядку передбаченому ст.37 ЗУ «Про іпотеку» набуло право власності на об`єкт нерухомого майна квартиру, загальною площею 66 кв. м., житловою площею 39,1 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , починаючи з 27.05.2019 року - значиться АТ «Альфа-Банк», . Підставою виникнення права власності для АТ «Альфа-Банк» зазначено кредитний договір, серія та номер: 1701/0808/71-119-Z-1, виданий 06.08.2008, видавник: приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Червук О.В., а підставою для внесення запису про право власності було Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 47091879 від 29.05.2019 11:05:57, Ященко В.О., Комунальне підприємство «Реєстраційний центр» Висоцької сільської ради Дубровицького району Рівненської області.

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом (стаття 3).

За приписами частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Положеннями статті 37 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, чинній на час укладення договору іпотеки) визначено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

Із внесенням змін до цієї норми згідно із Законом України від 25 грудня 2008 року № 800-VI «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва» норми статті 37 Закону № 898-IV передбачають, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Стаття 36 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, яка діяла на час укладення договору іпотеки) передбачала, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений у будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Після внесення Законом України «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва» змін до статті 36 Закону України «Про іпотеку» її нормами передбачено, зокрема, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Разом з тим відповідно до пункту 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (далі - Порядок), для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються:

1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі;

3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Згідно з пунктом 11 договору іпотеки, який кореспондується зі статтею 35 Закону № 898-IV, у випадку порушення кредитного договору позичальником або цього договору іпотекодавцем іпотекодержатель направляє іпотекодавцю і позичальнику письмову вимогу про усунення порушення. Якщо протягом тридцятиденного строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі почати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього договору.

З наведеного слідує, що згідно з умовами іпотечного договору підставами для задоволення вимог іпотекодержателя шляхом позасудового врегулювання є надсилання іпотекодавцю письмової вимоги про дострокове виконання зобов`язання за кредитним договором.

Як установлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивачу ОСОБА_2 було направлено лист - повідомлення вих. №756 від 28.03.2019 року «Про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням».

07 червня 2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», підпунктом 1 пункту 1 якого передбачено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

- таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

- загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

Згідно з пунктом 23 статті 1 Закону України 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів» (у редакції, що діяла на момент укладення кредитного договору та договору іпотеки) споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції.

Пунктом 4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» передбачено, що протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина друга статті 36 ЗУ «Про іпотеку»).

Отже, Закон України «Про іпотеку» прямо вказує, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, є одним зі шляхів звернення стягнення на предмет іпотеки.

Підписавши іпотечне застереження, сторони визначили лише можливі шляхи звернення стягнення, які має право використати іпотекодержатель. Стягнення є примусовою дією іпотекодержателя, направленою до іпотекодавця з метою задоволення своїх вимог. При цьому до прийняття ЗУ « Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки (як у судовому, так і в позасудовому порядку) залежало не від наявності згоди іпотекодавця, а від наявності факту невиконання боржником умов кредитного договору.

Водночас ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» ввів тимчасовий мораторій на право іпотекодержателя відчужувати майно іпотекодавця без згоди останнього на його відчуження.

Таким чином, квартира за реєстраційним номером №101, загальною площею 66 кв.м., житловою площею 39,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , не може бути примусово стягнута на підставі дії Закону № 1304-VII, у тому числі і шляхом реєстрації права власності за АТ «Альфа-Банк», як забезпечення виконання ОСОБА_2 умов кредитного договору від 06.08.2008 р. укладеного в іноземній валюті.

Отже, у державного реєстратора комунального підприємства «Реєстраційний центр» Висоцької сільської ради Дубровицького району Рівненської області Ященка В.О., були наявні підстави для відмови у проведенні державної реєстрації права власності на вказану квартиру за АТ «Альфа-Банк».

Аналогічний висновок щодо застосування положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 802/1340/18-а, постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 644/3116/18.

За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 слід задоволити.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по справі понесені позивачем по сплаті судового збору в розмірі 1536 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.7, 10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (місцезнаходження: м.Київ, вул.Десятинна, 4/6, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача реєстратор комунального підприємства «Реєстраційний центр» Висоцької сільської ради Дубровицького району Рівненської області Ященко Віталій Олегович (місцезнаходження: Рівненська обл., Дубровицький р-н, с.Висоцьк, вул..Б.Хмельницького, 20) про визнання незаконним та скасування рішення про реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна, записів про право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на нового власника та відновлення попередніх записів про право власності на нерухоме майно за попереднім власником, задоволити повністю.

Визнати незаконним рішення щодо набуття за АТ «Альфа-Банк» права власності на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером №101, загальною площею 66 кв.м., житловою площею 39,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за АТ «Альфа-Банк» та скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційний центр» Висоцької сільської ради Дубровицького району Рівненської області Ященка В.О., індексний номер 47091879 від 29.05.2019 11:05:57 стосовно реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером №101, загальною площею 66 кв.м., житловою площею 39,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за АТ «Альфа-Банк».

Скасувати запис про право власності №31759469 від 27.05.2019 11:41:24, вчинений державним реєстратором Комунального підприємства «Реєстраційний центр» Висоцької сільської ради Дубровицького району Рівненської області Ященком В.О., яким проведена реєстрація права власності на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером №101, загальною площею 66 кв.м., житловою площею 39,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за АТ «Альфа-Банк» та поновити попередній запис про реєстрацію права власності на квартиру за реєстраційним номером №101, загальною площею 66 кв.м., житловою площею 39,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 .

Стягнути з Акціонерного товариства «Альфа-Банк`на користь ОСОБА_2 судові витрати по справі понесені позивачем по сплаті судового збору в розмірі 1536 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд, або безпосередньо до Рівненського апеляційного суду (відповідно до п.п. 15.5 п.15 ч.1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147 - VIII від 03 жовтня 2017 року). Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Рівненського

міського суду Бердій М.А.