Справа № 755/9215/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" грудня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Чех Н.А.,

за участю секретаря судових засідань - Кузьменко А.М.,

учасники справи:

представник позивача - Зоря А.С.,

представник відповідача - ОСОБА_3.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві, в спрощеному порядку, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, суд,

у с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження посилаючись на те, що 17.07.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений Договір на надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0, відповідно до якого позичальник отримала кредит в сумі 10 368,00 доларів США, строком до 17.08.2014 року. В якості забезпечення виконання зобов`язання позичальником передано в приватне обтяження транспортний засіб «Daewoo», модель Matiz, 2007 року випуску, об`єм двигуна 796, № кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , що є власністю ОСОБА_1 . Заставна вартість предмету застави - 52 360,00 грн. 20.04.2015 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено Договір факторингу № 17, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 0 перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія». 30.11.2016 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Актив+» укладено Договір про відступлення права вимоги № 279/ФК-16, за умовами якого право вимоги за кредитним договором № 0 перейшло ТОВ «ФК «Актив+». 16.10.2018 року між ТОВ «ФК «Актив+» та ТОВ «Глобал Спліт» було укладено Договір Факторингу № 1610/ФК-1, внаслідок чого ТОВ «Глобал Спліт» набув статус кредитора та право вимоги до боржника за кредитним договором № 0 від 17.08.2007 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 . Позивач просить в рахунок погашення боргу за кредитним договором № 0 від 17.08.2007 року звернути стягнення на предмет застави шляхом продажу автомобіля на прилюдних торгах ДП «Сетам», оскільки позичальник взяті на себе зобов`язання не виконав, та має борг у розмірі 281 093,78 грн., яка складається з простроченого основного боргу - 147 958,45 грн., прострочені відсотки - 133 135,33 грн. 26.05.2017 року було вчинено виконавчий напис, який в подальшому рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 31.05.2018 року визнано таким, що не підлягає виконанню. Виконавчий напис був пред`явлений до виконання, однак заставне майно не було реалізовано через перешкоджання боржником примусового виконання.

В судовому засіданні представник позивача підтримав викладені в позовній заяві обставини, позовні вимоги, просив їх задовольнити. Вважав, що строк позовної давності не пропущено, оскільки нотаріусом був вчинений виконавчий напис, який пред`явлений до виконання, але в подальшому боржником оспорений та скасований судом. Крім того, був пред`явлений позов до Деснянського районного суду м. Києва, що свідчить про переривання строку.

Представник відповідача позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні, вважав, що позивач пропустив строки звернення до суду з даним позовом. Вчинення виконавчого напису не передбачає переривання строків. Останній платіж сплачено в 2011 році. Крім того, позивач і після закінчення строку виконання зобов`язання продовжує нараховувати заборгованість.

Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Даний позов зареєстровано в Дніпровському районному суді м. Києва 20.06.2018 року.

20.06.2018 року проведено автоматизований розподіл судової справи між суддями.

26.06.2018 року здійснено запит до Електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» щодо місця реєстрації проживання відповідача.

02.07.2018 року надійшла відповідь з Електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА».

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 03.07.2018 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

07.02.2019 року постановлено ухвалу з питань забезпечення позову.

13.02.2019 року виправлено описку в ухвалі від 07.02.2019 року.

19.03.2019 року постановлено ухвалу про залучення правонаступника.

07.10.2019 року подано заяву про застосування строків позовної давності.

В суді встановлено, що 17.08.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0, за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 10 368,00 доларів США, на термін до 17.08.2014 року, зі сплатою відсотків у розмірі 12 % річних за їх користування. Кредитні кошти надано для особистих потреб - на придбання автомобіля - «Daewoo», 2007 року випуску. Автомобіль позичальником передано в заставу з метою забезпечення виконання грошового зобов`язання.

20.04.2015 року між ПА «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено Договір факторингу № 17 щодо передачі грошової вимоги за кредитним договором № 0 від 17.08.2007 року.

30.11.2016 року право вимоги за кредитним договором № 0 від 17.08.2007 року передано ТОВ «ФК «Актив+» згідно Договору про відступлення права вимоги № 279/ФК-16, укладеного між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Актив+».

16.10.2018 року право вимоги за кредитним договором № 0 від 17.08.2007 року передано ТОВ «Глобал Спліт» згідно Договору факторингу № 1610/ФК-1, укладеного між ТОВ «ФК «Актив+» та ТОВ «Глобал Спліт».

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається.

Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до статей 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

По даній справі позивач просить суд звернути стягнення на предмет застави - «Daewoo», модель Matiz, 2007 року випуску, посилаючи на те, що позичальник умови договору не виконав, має заборгованість у розмірі 281 093,78 грн., яка складається з: прострочений борг за кредитом - 147 958,45 грн., прострочені відсотки - 133 135,33 грн.

Відповідно до ст.ст. 256, 257, 264 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дій, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення.

Аналізуючи норми законодавства, які визначають права та обов`язки правовідносин, що склалися між сторонами, суд приходить до наступних висновків.

Встановлено, що позичальник належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання, останній платіж згідно розрахунку боргу здійснено 09.09.2011 року. Згідноумов кредитного договору - кредит видано на термін - не пізніше 17.08.2014 року.

З матеріалів справи установлено, що 15.03.2013 року ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості, в сумі 85 809,59 грн. (справа № 754/4856/13-ц). 28.04.2014 року ухвалено рішення про задоволення вимог та стягнення боргу. 19.01.2015 року рішення скасовано, та 19.09.2016 року позов залишено без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача до суду. Ухвала набула законної сили. Встановлено, що ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» було залучено до справи в якості правонаступника 20.07.2015 року.

ТОВ «ФК «Актив+» звернулось до приватного нотаріуса КМНО Швець Р.О. щодо вчинення виконавчого напису, та 26.05.2017 року нотаріусом видано виконавчий напис за реєстровим № 3884, яким стягнуто заборгованість за спірним кредитним договором за період з 17.08.2007 року по 20.04.2015 року у розмірі 281 093,73 грн. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 31.05.2018 року виконавчий напис нотаріуса визнано таким, що не підлягає виконанню. 04.02.2019 року Київський апеляційний суд апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Актив+» в частині рішення по суті спору відхилив.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку про те, що позивач пропустив строк звернення до суду з даним позовом.

Європейський суд з прав людини у справах «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» та «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей: забезпечувати юридичну визначеність та остаточність, а також захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в тому випадку, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що відбувалися в далекому минулому, спираючись на докази, які вже могли втратити достовірність та повноту із плином часу.

Значення позовної давності полягає в тому, що цей інститут забезпечує визначеність та стабільність цивільних правовідносин. Він дисциплінує учасників цивільного обігу, стимулює їх до активності у здійсненні належних їм прав, зміцнює договірну дисципліну, сталість господарських відносин.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Згідно із ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Вказаний висновок щодо строку позовної давності наведено в постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 457/462/16-ц, провадження №61-21807св19.

Відповідно до положень ч.3 та ч. 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Частинами першою та третьою статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ухвалою суду від 07.02.2019 року розглянуто заяву представника позивача про забезпечення позову, та передати предмет спору - автомобіль марки «Daewoo», модель «Matiz», державний номер НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_1 на зберігання ДП «Сетам».

Згідно статті 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Враховуючи, що відсутні підстави для задоволення позову, заходи забезпечення позову належить скасувати.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 81, 141, 158, 258, 259, 264, 265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволені позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження - відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову, накладені згідно ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 07.02.2019 року, та повернути предмет спору -автомобіль «Daewoo», модель «Matiz», 2007 року випуску, об`єм двигуна 796, № кузова НОМЕР_4 , державний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 ), який передавався на зберігання ДП «Сетам».

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного судового рішення - 17.12.2020 року.

Суддя: