Справа № 2н-1336/2008
Провадження № 6/524/49/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2020 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі: головуючого судді - Нестеренка С.Г., при секретарі - Бельченко Н.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчук в Полтавській області заяву АТ «Полтаваобленерго» про видачу дублікату судового наказу, виданого 20 травня 2008 року Автозаводським районним судом м. Кременчука за заявою ВАТ «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької філії про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 коштів по оплаті вартості за спожиті послуги з цетралізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, та поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання судового наказу, -

В С Т А Н О В И В:

03 січня 2020 року до суду надійшла заява АТ «Полтаваобленерго», в якій заявник просив видати дублікат судового наказу, виданого 20 травня 2008 року Автозаводським районним судом м. Кременчука за заявою ВАТ «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької філії про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 коштів по оплаті вартості за спожиті послуги з цетралізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, та поновити пропущений строк для пред`явлення до виконання зазначеного судового наказу.

У судове засідання представник заявника АТ «Полтаваобленерго» Ланг О.О., заінтересована особа ОСОБА_1 не прибули, про час, дату та місце розгляду заяви повідомлені належним чином, їх неявка не перешкоджає розгляду заяви.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне.

20 травня 2008 року Автозаводським районним судом м. Кременчука видано судовий наказ за заявою ВАТ «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької філії про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 коштів по оплаті вартості за спожиті послуги з цетралізованого опалення та централізованого постачання гарячої води.

За судовим наказом з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької філії стягнуто заборгованість за надані послуги в сумі 15668,32 грн. станом на 01 травня 2008 р. та судові витрати в розмірі 15 грн., що були сплачені останнім при подачі заяви у вигляді витрат на «інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи».

Згідно повідомлення Автозаводського ВДВС м. Кременчука ГТУЮ у Полтавській області від 13 листопада 2019 року за №91080 виконавче провадження завершено 26 травня 2011 року на підставі п.2 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент ухвалення рішення). Відомості щодо направлення виконавчого документу відсутні, оскільки виконавче провадження знищено відповідно до Порядку. Станом на 13 листопада 2019 року виконавчий документ повторно до виконання не надходив.

З матеріалів заяви постає, що виконавчий документ на адресу стягувача не надходив, а отже його було втрачено.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до п.1ч.1ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з ч. ч. 3 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Згідно з п. 17.4 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК Україниу разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Згідно ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого іншими органами (посадовими особами), подається до суду за місцем виконання відповідного рішення. Заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк. Про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.09.2015 року за №8 "Про узагальнення практики розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах", заява про видачу дубліката виконавчого листа повинна містити необхідні відомості для вирішення питання видачі дубліката виконавчого листа. У таких заявах потрібно зазначати назви сторін виконавчого провадження, підстави для видачі дубліката виконавчого листа; посилання на докази, якими підтверджувались би втрата виконавчого листа.

Отже, єдиною підставою для видачі судом дублікату виконавчого листа є його втрата.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.11.2019 в справі № 2-1053/10 (провадження № 61 - 18169св18) зроблено висновок, що «при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, викрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист».

До того ж при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявники повинні подати докази, а суди мають обов`язково перевірити, чи не були виконані втрачені судові рішення, судові накази, чи не втратили вони законної сили.

Отже, підставами для видачі дубліката виконавчого листа є, насамперед, доведеність втрати оригіналу виконавчого листа.

Конституційний Суд України в рішенні від 27.01.2010 № 3рп/2010 (справа № 1-7/2010) у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положення пункту 18 частини першої статті 293 ЦПК України 2004 року у взаємозв`язку зі статтею 129 Конституції України (про апеляційне оскарження ухвал суду) констатував, що відмова у видачі дубліката виконавчого листа фактично унеможливлює виконання прийнятого судового рішення, яке набрало законної сили.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду, тобто судді зобов`язані застосовувати рішення Європейського суду з прав людини» як джерело права на всіх етапах провадження нарівні з Законами України та підзаконними нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Сферою регулювання статті 6 Конвенції є також виконання судового рішення. Зокрема Європейський суд з прав людини зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції («Право на справедливий суд») гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов`язків; таким чином, ця стаття проголошує право на доступ до суду, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 Конвенції детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства Права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження», визначає виконавче провадження як завершальну стадію судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів.

У рішенні Європейського суду «Горнсбі проти Греції» від 10.03.1997 р. (п.40) зазначено, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «суду».

За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність задоволення заяви з тих підстав, що заявником було доведено, що оригінал виконавчого документа втрачено з незалежних від нього причин, а судом встановлено, що судовий наказ, як рішення суду не є виконаним.

Крім того, суд вважає, що причина пропуску строку пред`явлення судового наказу до виконання є поважною, а тому необхідно поновити заявнику пропущений строк для пред`явлення до виконання зазначеного судового наказу.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 81, 258-261, 263, 354, 433, п. 17.4 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву «Полтаваобленерго» - задовольнити.

Видати дублікат судового наказу у цивільній справі № 2н-1336/08, виданого 20 травня 2008 року Автозаводським районним судом м. Кременчука за заявою ВАТ «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької філії про стягнення з ОСОБА_1 коштів по оплаті вартості за спожиті послуги з цетралізованого опалення та централізованого постачання гарячої води.

Поновити пропущений строк для пред`явлення до виконання судового наказу, виданого 20 травня 2008 року Автозаводським районним судом м. Кременчука у цивільній справі за № 2н-1336/08 за заявою ВАТ «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької філії про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 коштів по оплаті вартості за спожиті послуги з цетралізованого опалення та централізованого постачання гарячої води.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом п`ятнадцяти діб з дня проголошення. Ухвала набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги або розгляду справи Апеляційним судом, якщо ухвалу не скасовано.

Суддя: