№ 336/247/20
пр. № 2-зз/336/2/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2020 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Дмитрюк О.В., за участю секретаря Петрова С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , який діє від імені ОСОБА_2 , зацікавлена особа ОСОБА_3 , про скасування заходів забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

15.01.2020 р. адвокат Вельможко О.О., який діє від імені ОСОБА_4 звернувся до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з заявою, яку уточнив в процесі розгляду заяви, про скасування заходів забезпечення позову.

В заяві зазначає, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08.09.1998 р. по цивільній справі № 2-2556/98 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення боргу, в порядку забезпечення позову, було накладено арешт на 12/25 часток житлового будинку АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 ..

Рішенням Шевченківського районного суду від 22.10.1998 р. позов було задоволено в повному обсязі, з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 стягнуто 8918 грн.. Рішення набрало законної сили 03.11.1998 р..

Виконавчого провадження відносно ОСОБА_5 на теперішній час не має.

Претензій з приводу виконання вказаного судового рішення ОСОБА_3 не виказує більше 10 років. Таким чином, і строк на примусове виконання вказаного рішення сплинув.

На теперішній час арешт, накладений ухвалою суду, є чинним, що підтверджується інформаційною довідкою з «Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна» і це створює ОСОБА_5 перешкоди у розпорядженні його майном.

За заявою просить скасувати арешт на 12/25 часток житлового будинку АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_5 ,який накладено ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08.09.1998 р., та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис про арешт 12/25 часток житлового будинку АДРЕСА_1 .

Ухвалою від 16.01.2020 р. заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд заяви призначено на 21.01.2020 р..

21.01.2020 р. розгляд заяви відкладено на 23.01.2020 р. у зв`язку з зайнятістю судді у іншому процесі.

23.01.2020 р. у судову засіданні ОСОБА_1 підтримав заяву, просив її задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви про скасування арешту. Пояснив, що рішення суду від 22.10.1998 р. про стягнення з ОСОБА_2 на його користь боргу у сумі 8918 грн. на даний час не виконано. Твердження заявника, щодо відсутності до нього матеріальних претензій, є помилковим.

Вивчивши заяву та додатки, що до неї додані, заслухавши пояснення представника заявника та з`ясувавши думку заінтересованої особи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви, виходячи з наступного:

За положеннями ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. Відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову. У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Згідно до п.1 ч.1ст. 150 ЦПК України позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться ц нього чи інших майно осіб.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 р. № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Враховуючи, що рішення суду по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення боргу не виконане і на теперішній час ОСОБА_3 має матеріальні претензії до ОСОБА_5 , тому суд приходить до висновку, що підстав для скасування заходів забезпечення позову не має, у зв`язку з чим у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову слід відмовити.

Згідно ч.6 ст. 158 ЦПК України відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 150, 158, 258, 260, 261, 353 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , який діє від імені ОСОБА_2 , зацікавлена особа ОСОБА_3 , про скасування заходів забезпечення позову, відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

З урахуванням положень п. 15.5 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення через суд першої інстанції.

Суддя О.В. Дмитрюк