Справа№592/8298/19
Провадження №2/592/110/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2020 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі: головуючого-судді Катрич О.М., за участю секретаря - Коваленко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Суми позовну заяву ОСОБА_1 до Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Сумській області про стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом та уточненнями до нього, вимоги якого уточнив та мотивує їх тим, що йому протиправною бездіяльністю відповідача, що полягала у ненаданні відповіді на його звернення від 16.11.2017 року та залишення без розгляду його заяви про призначення захисника, завдана моральна шкода, що полягає у нервовому потрясінні та тривалій нервовій напрузі. Ці обставини порушили нормальній хід його життя, призвели до відчаю та посилили душевні страждання, що не сприяло покращенню психічного стану позивача, тому просить стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

Позивач та представник позивача -адвокат Думал О.С. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити.

Представник відповідача Рибалка О.К. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі за відсутністю належних доказів, посилаючись на відзив, згідно якого, позивач з 2015 р. по 2019 р. неодноразово звертався із заявами про надання безоплатної правової допомоги та з інформаційними запитами. На підставі звернення засудженого від 06 вересня 2017 року № 1464 про надання безоплатної вторинної правової допомоги, наказом директора Регіонального центру з основної діяльності від 13 вересня 2017 року № 4 -в «Про відмову в наданні безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_1 », було відмовлено в наданні такої допомоги на підставі положення пункту 4 частини першої статті 20 Закону України «Про безоплатну правову допомогу», яка зазначає, що особі може бути відмовлено в наданні безоплатної вторинної правової допомоги, якщо раніше було надано таку допомогу з одного і того ж питання. У своєму зверненні від 06 вересня 2017 року № 1464 засуджений зазначив як один з видів правових послуг надання безоплатної вторинноі правової допомоги з приводу звернення до Конституційного суду України. Регіональним центром засудженого ОСОБА_1 було проінформовано про можливість оскаржити зазначене рішення про відмову в наданні безоплатної вторинної правової допомоги у встановленому законом судовому порядку. За інформацією Регіонального центру, вказаного оскарження не відбулось.

На всі інформаційні запити Позивача, які надходили до Регіонального центру,

відповіді надавалися у строки, встановлені чинним законодавством, однак звернення позивача від 16.11.2017 року від Координаційного центру з надання правової допомоги за належністю не надходило, про що надані відповідні копії реєстраційного журналу за відповідні дати. (а.с.36-39)

Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін.

Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

16.11.2017 року позивач ОСОБА_1 , який є засудженим і відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі, звернувся до Координаційного центру з надання правової допомоги зі зверненням про надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Координаційний центр з надання правової допомоги надав позивачу відповідь від 24.11.2017 року №П-970 із роз' ясненнями тих питань, які ним ставилися. Зі змісту відповіді не вбачається, що звернення позивача від 16.11.2017 року було направлено за належністю до відповідача, тобто Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Сумській області, що також підтверджується витягом із журналу реєстрації звернень засуджених за період з жовтня 2017 року по грудень 2017 року. (а.с. 5-6)

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (ч. 1ст. 1167 ЦК України).

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Згідно з ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від глибини душевних страждань, ступеня вини особи, що завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості, а також майнового стану цивільного відповідача. З огляду на положення вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, зобов`язання відшкодувати моральну шкоду виникає за наявності: а) моральної шкоди як наслідку порушення особистих немайнових прав або посягання на інші нематеріальні блага; б) неправомірних рішень, дій чи бездіяльності заподіювача шкоди; в) причинного зв`язку між неправомірною поведінкою і моральною шкодою; г) вини заподіювача шкоди.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем не було здійснено жодних дій чи допущено бездіяльність відносно звернення позивача про надання йому безоплатної правової допомоги.

На всі інформаційні запити Позивача, які надходили до Регіонального центру,

відповіді надавалися у строки, встановлені чинним законодавством, однак звернення позивача від 16.11.2017 року від Координаційного центру з надання правової допомоги за належністю не надходило, про що надані відповідні копії реєстраційного журналу за відповідні дати.(а.с.40-70)

Судом не встановлено наявності вини відповідача в нервовому потрясінні та тривалій нервовій напрузі, порушенню нормального ходу життя позивача, що призвели до відчаю та посилили душевні страждання, що не сприяло покращенню психічного стану позивача. А тому у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити за необґрунтованістю.

Керуючись ст.ст. 13, 76, 141, 263, 265, 279, 280-282 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити за необгрунтованістю.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Катрич