Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/3343/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2020 року м. Коростень Житомирської області

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Моголівця І.А., з секретарем Мишко В.В., розглянувшив підготовчому судовому засіданні цивільну справу №279/3343/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що їй на приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 . В будинку також зареєстрований відповідач - ОСОБА_2 , який вже більше 18 років не проживає за адресою реєстрації місця проживання. Просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.

Позивач в підготовче судове засідання не з`явилась, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, справу розглянути в її відсутність, подавши про це письмову заяву.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду в підготовче судове засідання не прибув, подав заяву, в якій проти задоволення позову не заперечив, просив розгляд справи провести без його участі.

За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін на підставі поданих доказів.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ст.247 ч.2 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши їх в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини щодо користування приміщенням квартири, власником якої являється позивач. Даний спір регулюється нормами цивільного законодавства - ст.ст.391, 405 ЦК України, відповідно до яких власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік він втрачає право на користування житлом.

Позивач являється власником будинку АДРЕСА_1 , в якому зареєстрований відповідач, який більше 18 років в будинку не проживає. Позивач неодноразово зверталась до відповідача з проханням добровільно знятись з реєстрації, на що останній відповідав відмовою.

Факт відсутності проживання ОСОБА_2 за місцем реєстрації, а сааме: по АДРЕСА_1 підтверджується актом який затверджений керівником спілки голів окружних будинкових комітетів №887 від 30.06.2020 року. Вказані обставини відповідачем не заперечені.

Відповідно до вимог статті 48 Закону України "Про власність", ст.ст.321, 386 Цивільного кодексу України: "власник володіє, користується, розпоряджається своїм власним майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні".

Згідно зі ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: позбавлення права власності на житлове приміщення; позбавлення права користування житловим приміщенням; про виселення; про визнання особи безвісно відсутньою; оголошення особи померлою.

За змістом ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідач в добровільному порядку знятись з реєстрації не бажає, чим чинить позивачу перешкоди в користуванні та розпорядженні своєю власністю на свій розсуд.

Таким чином, право позивача ОСОБА_1 , як власника, підлягає судовому захисту шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком по АДРЕСА_1 .

Водночас, відповідно до ст.7 Закону України №1382-IV "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

З огляду на викладене вище, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини: належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити, оскільки дані вимоги обґрунтовані, а їх законність стверджується документами та матеріалами, які знаходяться в справі.

Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст.141 Цивільного процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.81, 141, 263 - 265, 268, 272 - 273 ЦПК України, ст.ст.316-317, 321, 391 ЦК України, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк, який обчислюється з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення (складання), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , проживає та зареєстрована: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 від 17.04.2000 року, РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрований: АДРЕСА_1 .

Суддя Коростенського міськрайонного суду

Житомирської області І.А.Моголівець