Справа № 689/2392/20
УХВАЛА

22 грудня 2020 року смт. Ярмолинці

Ярмолинецький районний суд Хмельницької області у складі: головуючого судді Кульбаби А.В., з участю: секретаря судового засідання Кушнір О.М.., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 , про забезпечення позову,

встановив:

21 грудня 2020 року позивач подала до суду заяву, в якій з метою забезпечення виконання рішення суду просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на транспортні засоби Шевроле Лачетті, р.н. НОМЕР_1 2011 року випуску, Пежо Партнер, р.н. НОМЕР_2 , 2012 року випуску, мотоцикл ГЕОН ДЖЕн 150-11, р.н. НОМЕР_3 , причіп РТ 1/09 (кафе) р.н. НОМЕР_4 , та доручити Ярмолинецькому РВ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального УМЮ м. Хмельницькицй провести опис та накласти арешт на майно, яке розташоване у причіпі РТ 1/09 (кафе), який знаходиться на території Ярмолинецького ринку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: кавовий апарат професійний, кавомолка, холодильник, морозильна камера, гриль 2 шт, мікрохвильова піч, ноутбук Леново, шуруповерт, мотокоса, мотопила.

В заяві зазначила, що є достатні підстави вважати, що відповідач може за час розгляду справи в суді розпорядитися спірним майном, оскільки стало відомо, що відповідач вже мажє намір відчужити вказані транспортні засоби. Такі дії можуть і неминуче призведуть до ускладнення чи неможливості виконання рішення суду та порушення мого законного права власності. Це, в свою чергу, є єдиною та достатньою підставою для забезпечення позову. Крім цього, вказана побутова техніка знаходиться у володінні відповідача, доступу до неї він їй не надає, техніка знаходиться у причіпі РТ 1/09 (кафе). Відповідач при спілкуванні щодо можливості добровільного розподілу вказаного майна зазначав, що пошкодить тв відчужить його без її згоди.

Дослідивши матеріали, додані до заяви, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Судом встановлено, що позивачем не надано суду доказів, які б свідчили про те, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, і що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову, а також поновленню порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Твердження заявника про те, що відповідач може за час розгляду справи в суді розпорядитися спірним майном, оскільки стало відомо, що відповідач вже має намір відчужити вказані транспортні засоби, нічим не обґрунтовані. Також не надано позивачаем належних і допустимих доказів, які б свідчили про те, що побутова техніка знаходиться у володінні відповідача і він не надає до неї доступу.

Тобто, позивач не надав суду достатніх доказів, які б свідчили про те, що внаслідок незабезпечення позову шляхом накладення арешту та проведення опису майна призведе до ускладнення чи неможливості виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути спів мірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Отже, суд приходить до переконання, що зазначені види забезпечення позову не є співмірними, і не відповідають змісту заявлених позовних вимог.

Таким чином, звертаючись із заявою про забезпечення позову, позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду про задоволення позовних вимог.

Отже, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви про забезпечення позову необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-153, 260 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити повністю.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду через Ярмолинецький районний суд протягом 15-ти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя А.В. Кульбаба