Номер справи 623/5088/19
Номер провадження 2/623/285/2020
РІШЕННЯ

іменем України

30 січня 2020 року Ізюмський міськрайонний суд Харківської області

у складі: головуючого судді Бєссонової Т.Д.

за участю секретаря Ноль С. В.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в місті Ізюмі цивільну справу № 623/5088/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності та визнання особи втратившою право користування житлом,-

в с т а н о в и в :

23.12.2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності та визнання особи втратившою право користування житлом, в якій зазначив, що йому на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого в Ізюмській державній нотаріальній конторі 18 червня 2010 року та належним чином зареєстроване в Ізюмському міському БТІ. З його дозволу 18 липня 2012 року в належній йому квартирі було зареєстровано відповідача по справі ОСОБА_2 його сина. З 2014 року він в належній йому квартирі не мешкає. Участі в утриманні житла він не приймає. Втратив зв`язок з місцем реєстрації. В даний час знаходиться за межами України. Добровільно з реєстрації не знявся. Йому необхідно провести відчуження належної йому власності, але з вини ОСОБА_2 він не може цього зробити.

Просить суд визнати ОСОБА_2 , особою, що втратила право користування житлом за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до частин 2-6 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою і ціна позову не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку.

Враховуючи викладене, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Відповідач своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надав.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Згідно до ч. 1ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою суду від 28 грудня 2019 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та надано відповідачу для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18 червня 2009 року посвідченого державним нотаріусом Зелінською Т. І. Державної нотаріальної контори Харківської області та зареєстровано в реєстрі за № 1-625 та зареєстрованого в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 05.10.2010 року позивачеві ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира розташована за адресою: АДРЕСА_2 . (а.с. 6-7)

Згідно довідки директора Комунального підприємства «Благоустрій міста Ізюма» № 385 від 2012.2019 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не мешкає з 2014 року за адресою: АДРЕСА_2 . (а.с. 10)

Оскільки квартира за адресою: АДРЕСА_2 належить позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності, до правовідносин, що виникли між сторонами у зв`язку з користування цим житлом, зокрема, при розгляді спору щодо визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мають бути застосовані положення Цивільного кодексу України.

Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Частиною 3 ст.12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно ст. 76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідач втратив в установленому законом порядку право користування вказаним вище жилим приміщенням так як з 2014 року по день розгляду справи у суді в квартирі не проживає.

Відповідач порушуює права позивача тим, що не знявся з реєстрації як такий, що не проживає і не користується жилим приміщенням.

В зв`язку з тим, що відповідачем ОСОБА_2 не надано до суду заперечень проти позову, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими.

За таких обставин позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 7 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» втрата права користування житловим приміщенням є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп. залишити за позивачем.

Керуючись ст. ст.10, 11,12,13,19, 77,141, 258,263, 268, 273,274, 354 ЦПК України

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_1 виданий Ізюмським МРВ УМВС України в Харківській області 27.03.2002 року, таким що втратив право користування жилим приміщенням у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 (три).

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Ізюмський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі у 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Ізюмського міськрайонного суду

Харківської області Т. Д. Бєссонова