КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
єдиний унікальний номер справи 756/2949/19
номер апеляційного провадження: 22-ц/824/6112/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 грудня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Білич І.М.

суддів Іванченка М.М., Коцюрби О.П.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 28 січня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Оболонського районного суду м. Києва Луценко О.М.

по цивільній справі № 756/2949/19 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

в с т а н о в и л а :

У лютому 2019 року Акціонерне товариство КБ «ПриватБанк» звернулося з вищевказаним позовом до ОСОБА_1 . Обгрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач з метою отримання банківських послуг, підписала заяву №б/н від 05.10.2012р., згідно якої отримала кредит у розмірі 70 000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Зобов`язувалася повертати отриманий кредит, сплачувати відсотки за користування кредитними коштами в строк, встановлений графіком погашення кредиту, відсотків і винагороди. Свої зобов`язання позивач належним чином виконав. Оскільки відповідачем належним чином не виконувалисязобов`язання, встановлені кредитним договором, у неї виникла заборгованість, яка станом на 27.01.2019 року загалом становила 89 808,93 грн., з яких: тіло кредиту - 70 300 грн.; проценти за користування кредитом - 14756,12 грн.; а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн.- штраф ( фіксована частина), 4252, 81грн. штраф (процентна складова).

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 28 січня 2020 рокупозов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 05.10.2012 року в розмірі 89 808, 93 грн., а також судовий збір 1921 грн.

Не погодившись з рішенням, відповідач подала апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої ставила питання про скасування рішення та постановлення нового щодо відмови у задоволенні заявлених позовних вимог. Посилаючись на необґрунтованість та недоведеність заявлених вимог позивача, а також не взяття до уваги її заяви щодо застосування строків позовної давності. Зазначаючи що в матеріалах справи відсутні докази укладення між сторонами кредитного договору, передавання кредитних коштів відповідачу за цим договором, а також що надані позивачем до суду документи взагалі містили умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки ( пені, штрафів).

Також відповідач вважала, що Умови та Правила надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» не можна вважати складовими частинами укладеного між нею та позивачем кредитного договору.

Представником позивача подано відзив на апеляційну скаргу, за яким вказувалось на те, що доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду. Відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідач почала користуватися кредитними коштами 30.12.2017 року. Остання операція здійснена відповідачем датована 15.03.2019 року, а саме частковим погашенням заборгованості в розмірі 13 000 грн. А оскільки вони звернулися з позовною заявою в 2019 році до суду, то вважали строк позовної давності таким, що не пропущено.

Відповідно до ч. 1ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У порядку ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників процесу про розгляд справи.

Задовольняючи вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обґрунтованості.

Проте повністю погодитися з такими висновками суду не можна виходячи з наступного.

Судом при розгляді справи було встановлено, що ОСОБА_1 зверталася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг № б/н від 05.10.2012 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 70 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно ч. 4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Частиною 1 ст. 207 ЦК України, редакція якої діяла на момент укладення договору, передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Позивачем до позовної заяви додані Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті www.prіvatbank.ua, однак, вони не містять дати їх прийняття чи затвердження, а позивачем також не надано доказів, що саме вказані Умови та Правила існували на момент укладення з відповідачем кредитного договору.

Законодавець пов`язує момент укладення договору з моментом передання грошей у випадку укладення договору позики (ст. 1046 ЦК України). Однак кредитний договір є укладеним з моменту досягнення його сторонами у письмовій формі згоди з усіх істотних умов договору.

За змістом ст.1054 ЦК України такими умовами є розмір кредиту, порядок його повернення, розмір та порядок сплати процентів за користування кредитом.

Звертаючись з апеляційною скаргою, відповідач вказує зокрема на те, що в матеріалах справи відсутні докази укладення між сторонами кредитного договору, передавання кредитних коштів відповідачу за цим договором.

Колегія суддів вважає, що зазначені доводи відповідача не ґрунтуються на нормах діючого законодавства та матеріалах справи. Вказуючи на відсутність в матеріалах справи доказів щодо укладення кредитного договору, скаржник будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження даних обставин суду не надала. Хоча у відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Так, на підтвердження заявлених позовних вимог позивач надав суду копію анкети-заяви, підписану відповідачем 05.10.2012 року, про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк», а також розрахунок заборгованості.

Відповідно до п. 2.1.1.2.1 Умов та правил надання банківських послуг для надання послуг банк видає клієнту картку, її вид зазначений у пам`ятці клієнта/ довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладання договору є дата отримання картки, вказана у заяві.

Анкета-заява від 05.10.2012 року містить відмітку відповідача про бажання отримання кредитної картки «Універсальна». При цьому будь-який Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» до матеріалів справи з позовом не було додано.

При цьому, в графі «бажаний кредитний ліміт» позичальником заявлено - 8 000 гривень, у той же час в позовній заяві банк посилається на розмір кредитного ліміту 70 000 грн., на підтвердження встановлення якого не надав будь-яких належних та допустимих доказів в частині щодо зміни кредитного ліміту.

Згідно даного позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 27.01.2019 року заборгованість загалом становила 89 808,93 грн., з яких: тіло кредиту - 70 300 грн.; проценти за користування кредитом - 14756,12 грн.; а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн.- штраф ( фіксована частина), 4252, 81грн. штраф (процентна складова).

Колегія суддів вважає, що сам по собі розрахунок заборгованості без надання доказів про те, які умови кредитування, зокрема розмір процентної ставки за користування кредитними коштами, досягнуто між сторонами на час укладення договору, не дозволяють перевірити правильність такого розрахунку та визначити розмір заборгованості.

Крім того, зазначений розрахунок вказує про рух коштів на картці лише з 2017 року, в той час як договір між сторонами укладено 05.10.2012 року ( а.с. 5-8). При цьому матеріали справи не містять доказів, щодо умов договору, які б вказували на його безгрошову дію протягом п`яти зазначених вище років, та строки дії картки виданої в 2012 році.

Однак, і відповідач у ході розгляду справи не надала доказів на підтвердження повернення позивачу кредитних коштів у сумі 8 000 грн. що були обумовлені при підписанні нею анкети -заяви.

У той же час, у ході апеляційного розгляду справи знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги відповідача, щодо відсутності в матеріалах справи та умовах укладеного договору підстав та доказів, які б слугували підставою для нарахування відсотків та штрафних санкцій за неналежне виконання відповідачем мов договору.

Також матеріали справи не містять підтверджень того, що саме той витяг з Умов та правил, який доданий до позовної заяви, розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанку», а також того, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати відсотків та неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та Правил надання банківських послуг, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Роздруківка із сайту позивача не може виступати належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Зазначений висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

Надані до відзиву на апеляційну скаргу позивачем: виписка з рахунку та довідка про надання кредитних карток не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції як новий доказ у підтвердження позовних вимог, виходячи з наступного.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Згідно з ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до положень ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Звертаючись до суду з позовом, позивач був обізнаний, що зобов`язаний надати всі наявні у нього докази разом із позовною заявою.

За правилами ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Позивачем у апеляційній скарзі не зазначено, з яких підстав ним не було надано суду першої інстанції відповідних документів.

В апеляційній скарзі як і в суді першої інстанції відповідачем ставилося питання щодо відмови в задоволенні позову з підстав спливу строку позовної давності у відповідності до положень ст. 256 ЦК України.

Колегія суддів вважає, що така заява не підлягає до задоволення так як відповідач почала користуватися кредитними коштами починаючи з грудня 2017 року, позовна заява подана до суду в лютому 2019 року тобто в межах строку позовної давності.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду як таке що ухвалено з порушенням норм матеріального права підлягає скасуванню з постановленням нового за правилами ст. 376 ЦПК України про часткове задоволення вимог позивача щодо стягнення суми заборгованості за кредитним договором, виходячи з того, що фактично отримані та використані позичальником кошти в сумі 8 000 гривень, які у добровільному порядку банку не повернуті. З урахуванням того, що відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк ( термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відтак, на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір за подання позовної заяви пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме: 170,97 грн.

З позивача на користь відповідача підлягає стягненню сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги пропорційно задоволеним вимогам, а саме: 2625,05 грн.

Керуючись ст.ст. 7, 368, 374, 376, 381-384,390 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 28 січня 2020 року скасувати та прийняти нову постанову, за якою;

позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково;

стягнути зі ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (, К/р у НБУ № НОМЕР_2 , МФО 305299, юридична адреса: м. Київ, вулиця Грушевського, 1-Д) 8 000 ( вісім тисяч гривень) заборгованість за тілом кредиту згідно кредитного договору №б/н від 05.10.2012 року.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» сплачений судовий збір в розмірі 170,97 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 сплачений в суді апеляційної інстанції судовий збір в розмірі 2625,05 грн.

Постанова набирає чинності з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

суддя-доповідач:

судді: