ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2095/20 Справа № 199/1604/18 Суддя у 1-й інстанції - Якименко Л. Г. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Каратаєвої Л.О.

за участю секретаря судового засідання Бондаренка В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2019 року по цивільній справі за позовом Громадської організації Дніпропетровська незалежна Правозахисна громадська організація в інтересах члена своєї громадської організації Співака Олександра Володимировича до Державної казначейської служби України, третя особа ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконною бездіяльністю посадової особи органу досудового розслідування в частині невиконання судового рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2018 року ГО «ДНПЦ» в інтересах члена своєї громадської організації ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Державної казначейської служби України, третя особа ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконною бездіяльністю посадової особи органу досудового розслідування в частині невиконання судового рішення.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2019 року позов ГО «ДНПЦ» в інтересах члена своєї громадської організації ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, третя особа ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконною бездіяльністю посадової особи органу досудового розслідування в частині невиконання судового рішення залишено без розгляду (т.2, а.с. 17).

Не погодившись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постановити окрему ухвалу про допущення суддею першої інстанції ОСОБА_3 внаслідок недбалості, порушення норм процесуального права під час здійснення правосуддя, що унеможливило реалізацію ОСОБА_1 законного права щодо захисту своїх прав, свобод та законних інтересів від незаконної бездіяльності.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів (т.2, а.с.32-32).

Перевіривши законність ухвали суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

З матеріалів справи вбачається, що ГО «ДНПЦ» звернулася до суду в інтересах члена своєї громадської організації ОСОБА_1 .

Згідно із ч.1 ст.56 ЦПК України вбачається, що у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб або державних чи суспільних інтересів та брати участь у цих справах. При цьому органи державної влади, органи місцевого самоврядування повинні надати суду документи, що підтверджують наявність передбачених законом підстав для звернення до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст.58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

З матеріалів справи вбачається, що ГО «Дніпропетровська незалежна Правозахисна громадська організація» у цій справі діє в інтересах члена своєї громадської організації Співака О.В.

ГО «ДНПЦ» не є особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи у відповідності до ст.56 ЦПК України, як і не є стороною у цивільному процесі у відповідності до ст.48 ЦПК України.

Окрім того, виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді. Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена (частини четверта та п`ята статті 131-2 Конституції України).

Відповідно до ч.1,2 ст. 60 ЦПК України можливість бути представником у суді мають адвокат або законний представник (стаття 59 ЦПК України); під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього кодексу.

Згідно із п.2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного та обґрунтованого висновку про залишення даного позову без розгляду, оскільки ГО «ДНПЦ» не має повноважень на пред`явлення позову і ведення справи від імені ОСОБА_1 .

При розгляді декількох справ за позовами ГО «ДНПЦ» в інтересах її члена Співака ОСОБА_4 . ОСОБА_5 , а саме при розгляді справ №199/1478/7 та №199/6713/14, Велика Палата Верховного Суду у постановах від 13.03.19 дійшла висновку, що з метою забезпечення інтересів правосуддя, виконання завдання цивільного судочинства ЦПК України не передбачає права громадської організації без статуту юридичної особи бути представником у суді, оскільки таке право належить лише адвокатові, законному представнику, а у спорах, що виникають з трудових відносин, та у малозначних спорах фізичній особі, яка досягла вісімнадцяти років і має цивільну процесуальну діяльність. Ці вимоги законодавства щодо цивільну процесуальну представництва у цивільному процесі є чіткими та передбачуваними для всіх сторін по справі.

Що стосується вимог апелянта щодо постановлення окремої ухвали відносно судді першої інстанції, то з врахуванням того, що за положеннями статті 262 ЦПК України правовими підставами постановлення окремої ухвали є виявлення під час розгляду справи порушень матеріального або процесуального закону та встановлення причин і умов, що сприяли вчиненню таких порушень, і за наявності цих двох правових підстав у сукупності суд має право постановити окрему ухвалу, вони задоволені бути не можуть.

Приведені в апеляційній скарзі доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Фактично доводи, викладені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці, проте, відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвалу слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Судді: