РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 грудня 2020 рокуКиївський районний суд м.Харкова у складі:
головуючої судді Бородіної Н.М.,
за участю секретаря Кострової О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав,-
Позивач, ОСОБА_1 , звернулась у суд з позовом до відповідача, ОСОБА_2 , третя особа Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, в якому просить позбавити відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно своєї доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В судовому засідання представник позивача та позивачка позовні вимоги підтримали.
Відповідачем надано відзив на позов, в якому проти позовних вимог заперечує та зазначає, що у деякий період часу дійсно мали місце перерви з виплатою ним аліментів оскільки на утриманні відповідача ще двоє малолітніх дітей, однак все ж таки аліменти він сплачує та коли з`явилась можливість виплатив всю заборгованості по аліментам. Також зазначає, що після розірвання шлюбу донька проживає з позивачкою та має до матері більше прихильність, мати супротивилась зустрічам батька з донькою, однак відповідач бажає брати активну участь у житті своєї доньки та спілкуватись з нею, однак через негативні стосунки з позивачкою не має такої можливості.
В судовому засіданні відповідач та представник відповідача проти задоволення позову заперечували.
Третя особа в судове засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином, надала письмові пояснення, в яких справу просить розглядати без її участі, підтримує позовні вимоги.
Позивачкою надано відповідь на відзив, в якому вона зазначає, що відповідач ухилявся від сплати аліментів та з метою ухилення припинив підприємницьку діяльність. Твердження відповідача про перешкоджання йому у спілкування з донькою не підтверджено жодним доказом.
Суд, заслухавши доводи сторін, свідчення допитаних свідків, дослідивши надані докази, вважає, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного.
Судом встановлено, що позивачка та відповідач перебували у шлюбі. Заочним рішенням Московського районного суду від 04.08.2011 року шлюб між сторонами було розірвано.
Від шлюбу мають доньку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 15.02.2011р. стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання доньки в розмірі ј частика від доходу відповідача та аліменти на утримання позивачки в розмірі 1/8 частина заробітку (доходу) до досягнення дитиною трьох років.
Дитина зареєстрована та мешкає з позивачкою, що відповідачем не спростовується. Відповідач мешкає окремо.
Згідно ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.
Згідно ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини - п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України.
Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини.
Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позивачем на підтвердження позовних вимог надано наступні докази.
Так, згідно листа Харківської загальноосвітньої школи №164, де навчається дитина мати приділяє належну увагу навчанню та вихованню доньки, постійно підтримує зв`язок зі школою та класним керівником.
З листа КНП «Міська дитяча поліклініка №13», в якій спостерігається дитина, на прийом до педіатра в поліклініку дитину супроводжує мати або бабуся.
Однак, суд зазначає, що зазначені довідки не можуть бути беззаперечними доказами для позбавлення батьківських прав, оскільки містять загальні фрази та не розкривають всіх аспектів та змісту такої складної категорії, як участь у вихованні дитини, а тому самі по собі ці докази не є достатніми для позбавлення відповідача батьківських прав.
Також позивачкою надані копії постанов з матеріалів виконавчого провадження про стягнення аліментів та довідка розрахунок державного виконавця заборгованості відповідача по аліментам, згідно якої заборгованості по аліментам на 31.01.2018року з врахування сплаченої складає 66 302,79 грн.
Допитані в судовому засіданні свідки з боку позивача ОСОБА_5 та ОСОБА_6 надали свідчення про те, що відповідач участі у вихованні доньки не приймав та матеріальної допомоги не надавав, натомість свідки з боку відповідача ОСОБА_7 та ОСОБА_8 навпаки надали свідчення про те, що відповідач намагався приймати участь у вихованні доньки, однак позивачка перешкоджала цьому.
Враховуючи суперечливість показів свідків, суд не приймає їх до уваги.
Суд зазначає, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).
Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці.
На спростування доводів позивача відповідачем надано розрахунок державного виконавця по аліментам від 19.12.2019року, з якого вбачається, що станом на 30.11.2019року у відповідача борг по аліментам відсутній та переплата складає 2193,02 грн. Також з наданого розрахунку вбачається, що заборгованість по аліментам відповідачем була сплачена ще у 2018року тобто до подачі позову про позбавлення батьківських прав.
Згідно висновку Департаменту служби у справах дітей, останній вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 .
Відповідно ч.5,6 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Тобто, жоден висновок для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом з іншими доказами.
Згідно ч.1,ч. 2. ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Судом враховано, що засідання комісії відбулось без участі відповідача та до суду не надано документів, на підставі яких висновок був складений, у зв`язку з чим судом даний висновок як доказ позбавлення відповідача батьківських прав не приймається.
У ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.
Згідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Безсумнівних доказів які свідчать про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків відносно доньки, його винної поведінки, свідомого нехтування своїми обов`язками позивачем суду не надано.
В судовому засіданні була вислухана думка дитини, яка зазначила, що біологічного батька ОСОБА_2 ніколи не бачила, не спілкувалась з ним та не бажає спілкуватись. Вважає батьком маминого нового чоловіка, з яким вони мешкають однією сім`єю, також з ними мешкає її сестра.
Дослідивши вказане, суд зазначає, що важливими при врахуванні думки дитини, є ті обставини, що дитиина довгий час мешкає разом із матір`ю, її новим чоловіком та сестрою, також враховується міра набуття дитиною знань, досвіду і розуміння дійсності, усвідомлення сутності проблеми враховуючи її вік, а тому її поглядам надається менша значимість при оцінці найкращих інтересів, наприклад в порівнянні з більш дорослою людиною. Тому, суд наголошує, що думка дитини хоч і має значення, але в сукупності з іншими обставинами не є вирішальною.
Причиною негативного ставлення дитини до свого батька суд вважає не тільки бездіяльність останнього, але і деякий психологічний вплив з боку позивача, який якщо навіть не виявлявся в її активній поведінці, але з кожним роком міцнів через сталі сімейні зв`язки, які склались між нею, новим чоловіком та дитиною.
Однак це не свідчить про те, що біологічний батько не має права спілкуватись зі своєю донькою. Сама по собі довготривала розлуки батька та дитини не виключає можливість відновлення дитячо-батьківських відносин, особливо з врахуванням того, що відповідач категорично заперечує проти позбавлення його батьківських прав та наполягає на підтримання відносин з донькою.
У рішенні ЄСПЛ у справі "Mandet c. France" 11 років бездіяльності батька не розглядалась Європейським судом як обставина, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Навпаки, суд зазначив, що існує потенційна вигода майбутніх дитячо-батьківських відносин, оскільки поновлення цього зв`язку надає дитині можливість отримати більше, ніж втратити.
Таким чином, в даній конкретній ситуації, суд, співставляючи інтереси окремої особи в право якої здійснюється втручання (відповідача), враховуючи суспільні інтереси та інтереси дитини, знаходить, що не позбавлення батьківських прав відповідача буде кращим заходом для дитини ніж зворотне.
Суд зазначає, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці (висновок ВС, який викладений в постанові № 753/2025/19 від 06.05.2020року).
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є не доцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна, а тому вважає за необхідне у позові відмовити повністю.
Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд -
Апеляційнаскарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з
дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Повний текст рішення виготовлений 21.12.2020року.
Суддя Бородіна Н.М.