Провадження № 2/201/939/2020
РІШЕННЯ

Іменем України

24 січня 2020 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Наумової О.С.,

за участю секретаря судового засідання Кисельвої В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ОТП Банк», ОСОБА_2 (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України) про звільнення майна з-під арешту,

ВСТАНОВИВ:

17.12.2019р. ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до АТ «ОТП Банк», ОСОБА_2 про звільнення майна з-під арешту, визначивши третьою особою без самостійних вимог на предмет спору Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (а.с. 2-7).

Ухвалою судді Наумової О.С. 18.12.2019р. відкрито провадження по справі і справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 38-39).

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що вона є спадкоємицею за заповітом та прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . В свою чергу, матір ОСОБА_3 була спадкоємицею після смерті батька позивачки - ОСОБА_4 (який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та прийняла спадщину, але не встигла оформити своїх спадкових прав. Інших спадкоємців після смерті батьків немає.

Спадковим майном, зокрема, є земельна ділянка кадастровий номер :03:240:0011, загальною площею 0,0936 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка за життя належала ОСОБА_4 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯА №538397 від 05.08.2005 року.

Під час оформлення права на спадщину з`ясувалося, що кадастровий номер земельної ділянки :03:240:0011 перебуває в обтяженні на підставі постанови Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП 50000823 від 14.09.2016р., згідно з якою боржником є ОСОБА_2 , яка передала зовсім іншу земельну ділянку в іпотеку банка - розміром 0,0965 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 - на підставі договору іпотеки №6591 від 11.07.2007р., укладеного нею з ЗАТ «ОТП Банк».

Вказує, що її батько ОСОБА_4 ніколи не передавав свою земельну ділянку у якості забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 , з останньою взагалі жодних взаємовідносин не мав. Але внаслідок невірного зазначенні кадастрового номеру :03:240:0011 і перенесення цього номеру у державні реєстри позивачці відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Вона зверталася до AT «ОТП Банк» з вимогою про виключення запису про кадастровий номер вказаної земельної ділянки з Державного реєстру іпотек та спеціального розділу про державну реєстрацію обтяжень, після чого відомості про іпотеку земельної ділянки кадастровий номер :03:240:0011 було виключено з Державного реєстру іпотек. Проте станом на 16.09.2019р. і до цього часу у Державному реєстрі прав на нерухоме майно та їх обтяжень зареєстровано обтяження земельної ділянки кадастровий номер :03:240:0011, розташованої за адресою АДРЕСА_2 , тобто порушення в повному обсязі не усунені.

На підставі викладеного, посилаючись на норми ст. 41 Конституції України, ст. ст. 15, 16, 319, 321, 391, 1225, 1268, 1297, 1297 ЦК України, ст.ст. 3, 5, 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» просить звільнити з-під арешту земельну ділянку - кадастровий номер :03:240:0011.

Відповідач АТ «ОТП Банк» позовні вимоги не визнав. 14.01.2020р. представник відповідача Захарченко І.В. (діє на підставі довіреності від 31.01.2019р. а.с. 48) надавав відзив на позовну заяву (а.с. 49-51), в якому вважав, що позивачкою невірно обраний спосіб захисту порушеного права. Зазначив, що на підставі абзаців 1-3 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» до запису до Державного реєстру прав можуть бути внесені зміни у разі виявлення технічної помилки за заявою правонабувача. Під час оформлення договірних іпотечних відносин між AT «ОТП Банк» та ОСОБА_2 дійсно мала місце технічна помилка, внаслідок якої був помилково зазначений кадастровий номер земельної ділянки позивачки замість кадастрового номеру земельної ділянки ОСОБА_2 .

У зв`язку з цим, AT «ОТП Банк» звернулось до приватного нотаріуса Дніпропетровського МНО Зайченко І.А. щодо виправлення зазначеної помилки і нотаріусом було підтверджено наявність помилки, були внесені відповідні зміни щодо іпотечного майна ОСОБА_2 перед AT «ОТП Банк». Таким чином, зі сторони AT «ОТП Банк» відсутні будь-які дії або бездіяльність, що можуть свідчити про порушення прав позивача. Тому відсутній предмет спору між позивачем та AT «ОТП Банк». Враховуючи викладене, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

22.01.2020р. представник відповідача - АТ «ОТП Банк» надав клопотання про долучення додаткових доказів копії іпотечного договору, укладеного між ЗАТ «ОТП Банк» і ОСОБА_2 від 11.07.2007р. (а.с. 66-72).

24.01.2020р. представник ОСОБА_1 адвокат Тесля А.М. (діє на підставі ордеру від 20.12.2019р.) надала суду заяву, в якій просила справу розглядати без її участі, без фіксації технічними засобами, позовні вимоги задовольнити повністю (а.с. 75).

24.01.2020р. представник АТ «ОТП Банк» Захарченко І.В. надав суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, без фіксації технічними засобами, у задоволенні позовних вимог відмовити (а.с. 76).

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання по справі не з`явилася, про дату, місце і час розгляду справи повідомлялася належним чином, але ухвала про відкриття провадження з матеріалами і судовою повісткою не були вручені, про що свідчить відстеження з офіційного сайта «Укопшти» (а.с. 55, 77).З огляду на приписи ч. 9 ст. 130 ЦПК України, відповідач вважається таким, що повідомлений про розгляд справи належним чином.

Представник третьої особи Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в судове засідання по справі не з`явився, про дату, місце і час розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 44).

З урахуванням того, що один з відповідачів - АТ «ОТП Банк» надав суду відзив на позовну заяву, клопотання про приєднання додаткових доказів, з яких вбачається позиція про незгоду із позовними вимогами, означене виключає сукупність підстав, передбачених ст. 280 ЦПК України для винесення заочного рішення, суд розглядає справу у порядку спрощеного провадження з винесенням судового рішення на загальних підставах.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази у справі відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст. 4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (а.с. 9) є спадкоємицею за заповітом, складеним на її ім`я її матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , посвідченим нотаріусом Дніпропетровського МНО Підберезною Н.В. від 22.06.2007р., зареєстрованого за № 2007 (а.с. 18).

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 17).

В свою чергу, матір позивачки - ОСОБА_3 є спадкоємицею після смерті батька позивачки - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 16).

За життя батьку позивачки ОСОБА_4 належало домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 178 від 10.05.2007р., право власності було зареєстроване КП «Дніпропетровське МБТІ» 14.05.2007р. (а.с. 19, 20).

Крім того, батьку позивачки ОСОБА_4 належала земельна ділянка кадастровий номер :03:240:0011, загальною площею 0,0936 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯА №538397 від 05.08.2005р. Право власності зареєстроване 24.09.2013р. у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Відомості про земельну ділянку внесені до Державного земельного кадастру під кадастровим номером :03:240:0011 (а.с. 22 - 27).

Постановою приватного нотаріуса Дніпропетровського МНО Підберезної Н.В. від 08.12.2018р. позивачці відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 і роз`яснено право на звернення до суду для вирішення питання про зняття арешту з нерухомого майна, заборони відчуження нерухомого майна та вилучення запису з реєстру іпотек щодо земельної ділянки кадастровий номер :03:240:0011 (а.с. 36).

Як видно з указаної постанови, підставлю для відмови стало те, що при проведенні перевірки відсутності заборони або арешту за даними Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо вище вказаного майна, нотаріусом було встановлено, що земельна ділянка, кадастровий номер :03:240:0011, перебуває під забороною (постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження за №50000823 від 14.09.2016р., видавник: Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України). Вказана земельна ділянка передана в іпотеку ЗАТ «ОТП Банк» за договором іпотеки від 11.07.2007р., посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО Зайченко І.А. 11.07.2007р. за реєстровим №6591.

Як встановлено з інших матеріалів справи, між ОСОБА_2 і ЗАТ «ОТП Банк» 11.07.2007р. було укладено договір іпотеки № РСL-300/0358/2007/1, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО Зайченко І.А. 11.07.2007р. за реєстровим №6591 (а.с. 67-72), на підставі якого в іпотеку банка було передано домоволодіння а також земельну ділянку під ним, що знаходиться за аресою: АДРЕСА_2 , площею 0,0965 га, яка належить ОСОБА_6 на підставі державного акта на землю серії ЯЕ № 159908 від 01.04.2003р., виданого Дніпропетровським МУЗР на підставі договору дарування земельної ділянки від 01.04.2003р. за реєстровим № 2-157, кадастровий номер земельної ділянки - :03:240:0011.

Отже, в іпотечному договорі помилково вказаний кадастровий номер земельної ділянки - :03:240:0011, яка належить спадкодавцю позивачки, що видно з того, що адреса земельної ділянки під цим номером взагалі не співпадає ані з адресою, ані з розміром земельної ділянки, яку позивачка бажає успадкувати - АДРЕСА_1 , площею 0,0936 га, а також взагалі не співпадає з даним правовстановлюючого документа (державного акта серії ЯА № 538397 від 05.08.2005р.), на підставі якого вона була передана у власність спадкодавця позивачки її батька ОСОБА_4 (а.с. 22).

Також встановлено, що земельна ділянки :03:240:0011 перебуває під обтяженням на підставі Постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Борейка М.В. ВП 50000823 від 14.09.2016р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні (а.с 34-35).

Як видно з указаної постанови, арешт накладений на підставі виконавчого листа № 206/4980/15-ц, виданого 15.12.2015р. Самарськийм районним судом м. Дніпропетровська, за рішенням якого, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перед ПАТ «ОТП Банк» за кредитним договором № ML-300/0358/2007 від 11.07.2007р., в загальній сумі 657 064,87 швейцарських франків (14 673 803,96 грн.), звернуте стягнення на предмет іпотеки, який за іпотечним договором № PCL-300/0358/2007/1, посвідченим 11.07.2007р. приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО Зайчепко Г.А. за реєстровим номером № 6591, що складається з: земельної ділянки площею: 0,0965 та, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Кадастровий номер :03:240:0011, що належить на праві приватної власності ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4

Відомості про обтяження 26.09.2016р. внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру Іпотек, заборон (а.с. 27-29).

Як вказує позивача, після її звернення до АТ «ОТП Банк» відомості про іпотеку земельної ділянки кадастровий номер :03:240:0011 було виключено з Державного реєстру іпотек, що видно також з переписки банка з приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО Зайченко І.А. (а.с. 50-51)..

Проте станом на 16.09.2019р. і на день звернення до суду із цим позовом в Державному реєстрі прав на нерухоме майно та їх обтяжень зареєстровано обтяження земельної ділянки кадастровий номер :03:240:0011, розташованої за адресою АДРЕСА_2 , що видно з Інформаційної довідки від 16.09.2019р. (а.с. 30-31).

Таким чином, у зв`язку з включенням до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень викривлених відомостей про обтяження земельної ділянки з неправильно зазначеним кадастровим номером, наявне безпідставне для позивачки обтяженням земельної ділянки, у зв`язку із чим порушується її право на спадкування.

Згідно із ч. 4. ст. 53 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті, та органам, що ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна.

Підстави зняття арешту з майна у виконавчому провадженні визначено статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до частин 4 та 5 статі 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом як законний спадкоємець нерухомого майна (земельної ділянки), який не може оформити своє спадкове права на майно через наявність обтяжувального запису в реєстрі речових прав, а не стягувач у виконавчому провадженні, з позовом у випадку, який регламентований Законом України «Про виконавче провадження», як «інший випадок».

На означене майно у вересні 2016 року накладено арешт на підставі постанови про арешт майна Відділу примусового виконання рішень Департамента ДВС Міністерства юстиції України у межах виконавчого провадження щодо примусового виконання рішень суду про стягнення заборгованості за кредитним договором, у справі, які не стосуються кредитних взаємовідносин між ОСОБА_1 та АТ «ОТП Банк».

Виходячи з системного тлумачення статей 16, 572, 589 ЦК України, статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», статті 1 Закону України «Про іпотеку» і роз`яснень, що надані судом у пункту 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016р. № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом до боржника ОСОБА_2 , особи, в інтересах якої накладено арешт -АТ «ОТБ Банк», як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, позивач визначила Департамента ДВС Міністерства юстиції України, що відповідає вимогам процесуального закону і вищенаведеним роз`ясненням ВССУ, а тому боржник ОСОБА_2 і АТ «ОТП Банк» є належними відповідачами у цій справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до вимог ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

На майно спадкоємця (який не може успадкувати майно через наявний арешт) накладено арешт, який перешкоджає його успадкувати, тому з метою усунення перешкод у набутті права володіння і розпорядження майном власником (не стягувача у виконавчому провадженні) позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

До подібних за змістом правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові 13.03.2019р. у справі № 815/2969/16 (провадження № 11-769апп18). Такий правовий висновок урахований Верховним Судом, зокрема і у постанові від 22.05.2019р. по справі № 310/5737/17-ц (провадження № 61-49120св18).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державним реєстратором є державний, приватний виконавець - у разі накладення/зняття таким виконавцем арешту на нерухоме майно під час примусового виконання рішень відповідно до закону.

За приписами ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Представник позивачки у поданій заяві від 24.01.2020р. не наполягав на компенсації судових витрат у вигляді сплаченого судового збору (а.с. 75).

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 223, ч.2 ст. 247, 259, 263-265, ч.ч. 2,3 ст. 274, ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ОТП Банк», ОСОБА_2 (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України) про звільнення майна з-під арешту - задовольнити.

Звільнити майно з під арешту шляхом скасування арешту нерухомого майна та виключення записів в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна (номер запису про обтяження: 16586796 (спеціальний розділ) дата, час державної реєстрації: 26.09.2016 17:19:33 Державний реєстратор: ОСОБА_8 , Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м. Київ, внесений на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 31573851 від 26.09.2016 17:19:48, ОСОБА_8 , Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м. Київ), накладеного на земельну ділянку - кадастровий номер :03:240:0011, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №50000823 від 14.9.2016р., видавник: Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя О.С. Наумова