ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

21 грудня 2020 року

м. Харків

справа № 629/1584/20

провадження № 22-ц/818/3710/20

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Бурлака І.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря - Кравченко О.О.,

учасники справи:

заявники - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

зацікавлена особа - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Херсонській області Управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 - представника ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 13 травня 2020 року в складі судді Харабадзе К.Ш.,

у с т а н о в и в :

14 квітня 2020 року ОСОБА_1 , ОСОБА_4 в особі свого представника ОСОБА_3 звернулися до суду з заявою про встановлення факту реєстрації шлюбу та поновлення актового запису про шлюб.

Заява мотивована тим, що 27 червня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів про шлюб реєстраційної служби Євпаторійського міського управління юстиції у Автономній Республіці Крим, актовий запис № 358. Після укладання шлюбу ОСОБА_1 змінила прізвище на « ОСОБА_1 ». 07 липня 2014 року приватним нотаріусом м. Лозова Харківської області Даниленко Н.В. було видано нотаріальний переклад свідоцтва про шлюб з російської на українську мову, а 09 липня 2014 року Лозівським РВ ГУДМС України в Харківській області було видано паспорт серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася дитина - син ОСОБА_7 , в свідоцтві про народження зазначено місце народження м. Євпаторія, Автономна Республіка Крим, Україна. Свідоцтво про народження дитини було видано на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 27 січня 2020 року по справі № 759/877/20. 16 березня 2020 року заявники звернулися до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Херсонській області Управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із адвокатським запитом про внесення до Державного реєстру актів цивільного стану громадян актового запису 358 про шлюб ОСОБА_2 та ОСОБА_1 від 27 червня 2014 року, складеного Відділом державної реєстрації актів про шлюб реєстраційної служби Євпаторійського міського управління юстиції у Автономній Республіці Крим, але їм було відмовлено у поновленні актового запису про шлюб та повідомлено, що їм потрібно особисто звернутись до відділу РАЦС. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявникам для підтвердження родинних стосунків та реалізації громадянських прав щодо проживання на Україні.

Посилаючись на вказані обставини, заявники просили суд встановити факт реєстрації шлюбу, укладеного 27 червня 2014 року Відділом державної реєстрації актів про шлюб реєстраційної служби Євпаторійського міського управління юстиції у Автономній Республіці Крим 27 червня 2014 року, актовий запис № 358, який був укладений між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Україна, місто Євпаторія Республіки Крим, громадянина України, паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Євпаторійським МВ ГУ МВС України в Криму 16 січня 2007 року, зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , та ОСОБА_1 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , Україна, місто Лозова Харківської область, громадянка України, паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Лозівським РВ ГУДМС України в Харківській області 09 липня 2014 року, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ; зобов`язати Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Херсонській області Управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) поновити актовий запис про укладання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 13 травня 2020 року у задоволенні заяви відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано відсутністю правових підстав для задоволення заяви про встановлення факту укладення шлюбу на тимчасово окупованій території України органами, які утворені цією окупаційною владою, оскільки всі документи, складені органами окупаційної влади, є недійсними та незаконними (в тому числі - і з точки зору міжнародного права), не створюють юридичних прав і обов`язків та не можуть визнаватися на території інших держав (України зокрема) як офіційні.

01 червня 2020 року ОСОБА_3 - представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував практику Європейського суду з прав людини, сформульовану у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН у справі так званого «намібійського винятку» де вказано, що документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Недійсність не може бути застосована до таких дій, як наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Зібрані по справі докази вказують на наявність підстав для задоволення заяви про встановлення факту реєстрації шлюбу, що передбачено пунктом 4 частини першої статті 315 ЦПК України. У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказано, шо суди можуть встановити факти реєстрації шлюбу, якщо в органах РАГСу не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту цивільного стану. Зазначає, що суд першої інстанції також не прийняв до уваги практику Європейського суду з прав людини. Відповідно до свідоцтва про шлюб - заявники звернулись з заявою до українського ДРАЦС на окупованій території, їм було видано українське свідоцтво про шлюб та поставлена українська печатка, однак станом на 27 червня 2014 року був закритий реєстр українських актових записів про шлюб, у зв`язку з чим свідоцтво не зареєстроване в реєстрі.

30 червня та 04 серпня 2020 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Херсонській області Управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) подано відзиви на апеляційну скаргу, в яких зазначено, що вони не мають компетенції щодо поновлення актового запису відповідно до пункту 1.2 розділу І Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5, поновлення актових записів цивільного стану, складених органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану державної реєстрації актів цивільного стану в разі втрати цих записів.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункт 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з частинами першою, другою, п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначені вимоги закону залишились поза увагою суду першої інстанції.

Матеріали справи свідчать, що на підтвердження факту укладення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 шлюбу, заявники надали копію свідоцтва про шлюб, серія НОМЕР_3 , виданого Відділом державної реєстрації актів про шлюб реєстраційної служби Євпаторійського міського управління юстиції в Автономній Республіці Крим від 27 червня 2014 року (а. с. 24).

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у поновленні актового запису про шлюбу було відмовлено, що підтверджується довідкою Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Херсонській області Управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а. с. 36).

Відповідно до частини третьої статті 49 Цивільного кодексу України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені та смерть.

Пункт 5 частини другої статті 293 ЦПК України передбачає, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до пунктів 4,7 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема: реєстрації шлюбу; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Статтею 317 ЦПК України передбачено право про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України та встановлення факту смерті особи на цій території.

Колегія суддів вважає, що відсутність на даний час особливостей провадження у справах про встановлення реєстрації шлюбу, не може бути законною підставою для позбавлення осіб, які проживають на тимчасово окупованій території України, також встановлення факту реєстрації шлюбу за наявності відповідних доказів та норм, передбачених ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Відповідно до статей першої та третьої Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Автономна республіка Крим є тимчасово окупованою територією. Тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Згідно з пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року « Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі статею 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду.

Згідно з частиною першою та другою статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до частини першої та другої Розділу 2 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 24 грудня 2010 року № 3307/5) зареєстровані в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за №719/4940 - для державної реєстрації шлюбу жінкою та чоловіком особисто подається заява про державну реєстрацію шлюбу до органу державної реєстрації актів цивільного стану за їх вибором.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» визначено, що суди можуть встановлювати факти реєстрації усиновлення (удочеріння), шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах реєстрації актів громадянського стану не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадянського стану.

Як передбачено частинами другою та третьою статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Таким чином, свідоцтво про шлюб, видане 18 липня 2015 року Відділом запису актів цивільного стану Нахімовського району м. Севастополя Управління ЗАГС м. Севастополя, є недійсним на території України і не створює правових наслідків.

Відповідно до статтей 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з Консультативним висновком Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою невизнаного на міжнародному рівні державного утворення. Тому, виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Ця недійсність не може бути застосовна до таких дій, як наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18 грудня 1996 року, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10 травня 2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23 лютого 2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10 травня 2001 року, §96).

За змістом статей 2,17,18 ЗУ Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» внаслідок збройної агресії Російської Федерації, визначено особливості діяльності державних органів в умовах режиму окупованої території, які застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та прав на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

За таких підстав, колегія суддів вважає, що застосування норм Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та норм міжнародного права буде сприяти відновленню законних прав та інтересів позивачів, шляхом відновлення факту шлюбу, який мав місце 27 червня 2014 року, про що є достатньо достовірних та переконливих доказів.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішення суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина 1 статті 376 ЦПК України).

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про часткове задоволення заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та встановлення факту реєстрації шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладеного 27 червня 2014 року Відділом державної реєстрації актів про шлюб реєстраційної служби Євпаторійського міського управління юстиції у Автономній Республіці Крим 27 червня 2014 року, актовий запис № 358.

Позов в частині зобов`язання відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Херсонській області Управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про поновлення актового запису про укладання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Поновлення актових записів цивільного стану органами реєстрації актів цивільного стану проводиться як досудове вирішення зазначеного питання, якщо факт реєстрації підтверджується відповідними документами.

Питання поновлення актових записів цивільного стану у разі їх втрати врегульовано Положенням про порядок зміни, доповнення, поновлення та анулювання актових записів цивільного стану, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 26 вересня 2002року № 86/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 10 грудня 2007 року № 1227/5), зареєстрованим в Міністерстві юстиції 26 вересня 2002 року за № 786/7074 (далі - Положення).

Відповідно до пункту 3.1 Положення заява про поновлення втраченого актового запису цивільного стану за встановленою формою подається до відділу реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника за умови пред`явлення паспорта (паспортного документа).

Громадяни України, які переселилися з тимчасово окупованої території України, подають заяву про поновлення актового запису цивільного стану до відділу державної реєстрації актів цивільного стану на їх вибір.

Відділ реєстрації актів цивільного стану не вправі відмовити громадянину в прийнятті та розгляді заяви про поновлення актового запису цивільного стану (п.3.2. Положення).

Пунктом 3.8 Положення передбачено, що до заяви додаються: витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про відсутність актового запису, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану за місцезнаходженням втраченого запису; виписка з паспорта або паспортного документа; документи (виписки з них), які підтверджують дані, необхідні для поновлення актового запису; копії свідоцтв про реєстрацію актів цивільного стану (про народження, смерть, шлюб, розірвання шлюбу тощо); інші необхідні документи.

Слід зазначити, що поновлення втрачених актових записів про шлюб, зміну прізвища, власного імені, по батькові, розірвання шлюбу, смерть провадиться тільки за наявності документів, які підтверджують, що відповідний актовий запис був раніше складений в органах реєстрації актів цивільного стану України (свідоцтво про реєстрацію акту цивільного стану, його копія, засвідчена нотаріально, штамп про реєстрацію акту цивільного стану в паспорті або паспортному документі), або на підставі рішення суду (пункт 3.5 Положення).

При відсутності документального підтвердження факту реєстрації акту цивільного стану, законодавством передбачено судовий порядок поновлення актового запису цивільного стану.

Так, відповідно до статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема: родинних відноси між фізичними особами, народження особи у певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження, реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення, а також інших фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів (частина друга статті 319 ЦПК України).

Пунктом 3.17 Положення передбачено, що рішення суду про встановлення факту реєстрації актів цивільного стану є підставою для поновлення актового запису цивільного стану у відділі реєстрації актів цивільного стану за місцем складання втраченого актового запису, крім випадку зберігання запису на тимчасово окупованій території України.

Враховуючи викладене, правові підстави для поновлення актового запису відсутні.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 2, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - представника ОСОБА_2 , ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 13 травня 2020 року - скасувати та ухвалити нову постанову.

Заяву ОСОБА_3 - представника ОСОБА_2 , ОСОБА_1 задовольнити частково.

Встановити факт реєстрації шлюбу укладеного 27 червня 2014 року Відділом державної реєстрації актів про шлюб реєстраційної служби Євпаторійського міського управління юстиції у Автономній Республіці Крим 27 червня 2014 року, актовий запис № 358, між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Україна, місто Євпаторія Республіки Крим, громадянином України, паспорт серії НОМЕР_2 виданий Євпаторійським МВ ГУ МВС України в Криму 16 січня 2007 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та ОСОБА_1 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , Україна, місто Лозова Харківської область, громадянка України, паспорт серії НОМЕР_1 виданий Лозівським РВ ГУДМС України в Харківській області 09 липня 2014 року, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

В задоволенні заяви в іншій частині - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 22 грудня 2020 року.

Головуючий - А.В. Котелевець

Судді - І.В. Бурлака

В.Б. Яцина