Справа №521/5950/19
Провадження №2/521/377/20
27 лютого 2020 року місто Одеса
Малиновський районний суд міста Одеси в складі:
головуючий суддя - Плавич І.В.,
секретар судового засідання - Дукіна Д.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за договором позики,
У провадженні суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за договором позики.
В обґрунтування позову сторона позивача вказує, що 15 березня 2018 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 з одної сторони, та - ОСОБА_3 з іншої сторони, було укладено договір позики, відповідно до умов якого позикодавці ОСОБА_1 та ОСОБА_2 передали позичальнику ОСОБА_3 грошову суму у загальному розмірі 200 000,00 доларів США на строк до 31 грудня 2018 року, а останній, в свою чергу, - зобов`язується повернути позику в строки та в порядку, що встановлені договором.
Однак, як зазначає представник позивачів, не зважаючи на взяті на себе зобов`язання, ОСОБА_3 умови договору не виконує, позику не повертає, у зв`язку з чим представник позивачів звернувся з позовом до суду, в якому просив стягнути з відповідача суму неповернутої позики в загальному розмірі 200 000,00 доларів США, витрати на правову допомогу та судові витрати.
Представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у відкрите судове засідання не з`явився, але від особи надійшла заява про підтримання заявлених вимог із клопотання про розгляд справи за відсутності сторони в порядку ст. 211 ч. 3 ЦПК України.
Відповідач ОСОБА_3 у відкрите судове засідання не з`явився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.
Згідно із ст. 280 ч. 1 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З огляду на неявку відповідача по даній цивільній справі, врахувавши позицію сторони позивачів, суд зважав можливим розглядати справу в заочному порядку.
Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення сторін, дослідивши письмові докази, надавши правовідносинам, що виниклі між сторонами у справі належну правову оцінку, суд доходить наступного висновку.
Під час розгляду справи судом було встановлено, що 15 березня 2018 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 з одної сторони, та - ОСОБА_3 з іншої сторони, було укладено договір позики, відповідно до умов якого позикодавці ОСОБА_1 та ОСОБА_2 передали позичальнику ОСОБА_3 грошову суму у загальному розмірі 200 000,00 доларів США на строк до 31 грудня 2018 року, а останній, в свою чергу, - зобов`язується повернути позику в строки та в порядку, що встановлені договором.
19 грудня 2018 року ОСОБА_3 було надіслано листа про необхідність виконання зобов`язань з повернення боргу за вищезгаданим договором.
Проте, як свідчив представник позивачів, відповідач суму позики не повернув.
Відповідно до ст. 509 ч. 1, 2 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. При цьому, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно із ст. 11 ч. 1, ч. 2 п. 1 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Як встановлює ст. 626 ч.1 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Щодо ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно із ст. 1046 ч. 1, 2 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Разом з тим, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
З урахуванням даних норм закону, а також на підставі встановлених фактів по справі, суд дійшов висновку, що між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виникли позикові правовідносини, що підтверджується змістом договору, укладеним 15 березня 2018 року.
Згідно із положеннями ст. 1049 ч. 1, 3 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Як вказує ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із ст. 530 ч. 1, 2 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Виходячи з положень договорів позики, боржник ОСОБА_3 отримав визначену суму позики в користування до 31 грудня 2018 року.
Згідно із ст. 612 ч. 1 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. А відповідно до ст. 614 ч. 1 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позичальник ОСОБА_3 прострочив виконання зобов`язання з повернення суми позики.
У силу ст. 533 ч. 1, 2 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Згідно із п. 12 постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин, у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Разом із тим як за пред`явлення позову, так і при його вирішенні судом, ціна якого визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується позивачем або стягується судом у гривнях із урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати.
Зважаючи на законодавчу регламентацію виниклих між сторонами у справі правовідносин, суд вбачає доцільним стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у рівних частках 200 000,00 доларів США.
Відповідно до ст. 141 ч.1 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, суд вважає обґрунтованим стягнути з відповідача на користь позивачів у рівних частках понесені судові витрати, а саме: суму оплаченого судового збору - у розмірі 9 605,00 гривень.
Крім того, слід зазначити, що відповідно до ст. 137 ч. 1-3 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках (ст. 13 ЦПК України).
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст. 16 ЦК України). Однак, за загальним правилом, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень та доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 12 ч.3, ст. 81 ч.1,6 ЦПК України).
Однак, стороною позивачів не надано до суду належних та допустимих доказів щодо обсягу сум, витрачених на правничу допомогу, у зв`язку із чим суд відмовляє у задоволенні вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивачів понесених витрат на правничу допомогу.
Керуючись ст. 10, 11, 12, 13, 19, 76, 81, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 281, 282, п. 8, 15.5 розділу ХІІІ ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за договором позики - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у рівних частках суму боргу за договорами позики від 15 березня 2018 року - у загальному розмірі 200 000,00 доларів США.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у рівних частках суму оплаченого судового збору - у розмірі 9 605,00 гривень.
У задоволенні інших вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 - відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано до Малиновського районного суду міста Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд міста Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повні відомості про сторін та інших учасників справи згідно статті 265 ч.5 п.4:
Позивач: ОСОБА_1 - місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Позивач: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , посвідка на постійне проживання серії № НОМЕР_2 , видана 26 липня 2016 року органом №5101
Відповідач: ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , посвідка на постійне проживання серії НОМЕР_3 , видана 18 квітня 2014 року органом №5101.
Суддя: І.В. Плавич /підпис/ ПРПППП