Провадження №2/428/766/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2020 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у склаШді:

головуючого судді Кордюкової Ж.І.,

за участю секретаря Данько Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» про стягнення інфляційних втрат від несвоєчасно сплачених грошових коштів та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» (далі - ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот») про стягнення інфляційних втрат від несвоєчасно сплачених грошових коштів, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що в період з 28.06.1993 року по 14.04.2017 року перебувала в трудових відносинах з відповідачем, які були припинені на підставі ст. 38 КЗпП України. При звільненні їй не виплатили заробітну плату, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 9398 грн. Повний розрахунок був проведений відповідачем несвоєчасно. Просила суд стягнути з ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» на свою користь інфляційні втрати від несвоєчасно сплачених грошових коштів в сумі 89040,21 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 102720,24 грн.

02.12.2019 року судом постановлено ухвалу про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 перебувала в трудових відносинах з ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» в період з 28.06.1993 року по 14.04.2017 року, включно.

Трудові відносини припинились 14.04.2017 року за власним бажанням ОСОБА_1 на підставі ст. 38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки позивача НОМЕР_1 .

На момент звільнення ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі становила 9398,01 грн., про стягнення якої був виданий судовий наказ від 15.08.2018 року.

Згідно з ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Щодо вимог позивача про стягнення інфляційних втрат від несвоєчасно сплачених грошових коштів, суд відзначає наступне.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Статтею 1 та частиною 1 статті 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» встановлено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення); суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їхніх сімей і пенсій, які індексуються відповідно до закону за цими видами страхування; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, крім суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі.

Згідно з пунктами 2-4 «Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21 лютого 2001 року, компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року. Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: заробітна плата (грошове забезпечення). Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Отже, розмір інфляційних втрат від несвоєчасно сплачених грошових коштів відповідачем за період з травня 2017 року по жовтень 2019 року складає 1995,31 грн., виходячи з такого розрахунку:

травень 2017 року: інфляційні втрати = 9398,01 грн. (заборгованість) Х 101,3% (індекс інфляції за травень 2017 року) : 100% = 95,20 грн.;

червень 2017 року: інфляційні втрати = 9398,01 грн. (заборгованість) Х 101,6% (індекс інфляції за червень 2017 року) : 100% = 95,48 грн.;

липень 2017 року: інфляційні втрати = 9398,01 грн. (заборгованість) Х 100,2% (індекс інфляції за липень 2017 року) : 100% = 94,17 грн.;

серпень 2017 року: інфляційні втрати відсутні;

вересень 2017 року: інфляційні втрати = 9398,01 грн. (заборгованість) Х 102,0% (індекс інфляції за вересень 2017 року) : 100% = 95,86 грн.;

жовтень 2017 року: інфляційні втрати = 9398,01 грн. (заборгованість) Х 101,2% (індекс інфляції за жовтень 2017 року) : 100% = 95,11 грн.;

листопад 2017 року: інфляційні втрати = 9398,01 грн. (заборгованість) Х 100,9% (індекс інфляції за листопад 2017 року) : 100% =94,83 грн.;

грудень 2017 року: інфляційні втрати = 9398,01 грн. (заборгованість) Х 101,0% (індекс інфляції за грудень 2017 року) : 100% = 94,92 грн.;

січень 2018 року: інфляційні втрати = 9398,01 грн. (заборгованість) Х 101,5% (індекс інфляції за січень 2018 року) : 100% = 95,39 грн.;

лютий 2018 року: інфляційні втрати = 9398,01 грн. (заборгованість) Х 100,9% (індекс інфляції за лютий 2018 року) : 100% = 94,83 грн.;

березень 2018 року: інфляційні втрати = 9398,01 грн. (заборгованість) Х 101,1% (індекс інфляції за березень 2018 року) : 100% = 95,01 грн.;

квітень 2018 року: інфляційні втрати = 9398,01 грн. (заборгованість) Х 100,8% (індекс інфляції за квітень 2018 року) : 100% = 94,73 грн.;

травень 2018 року - серпень 2018 року інфляційні втрати відсутні;

вересень 2018 року: інфляційні втрати = 9398,01 грн. (заборгованість) Х 101,9% (індекс інфляції за вересень 2018 року) : 100% = 95,77 грн.;

жовтень 2018 року: інфляційні втрати = 9398,01 грн. (заборгованість) Х 101,7% (індекс інфляції за жовтень 2018 року) : 100% = 95,58 грн.;

листопад 2018 року: інфляційні втрати = 9398,01 грн. (заборгованість) Х 101,4% (індекс інфляції за листопад 2018 року) : 100% = 95,30 грн.;

грудень 2018 року: інфляційні втрати = 9398,01 грн. (заборгованість) Х 100,8% (індекс інфляції за грудень 2018 року) : 100% = 94,73 грн.;

січень 2019 року: інфляційні втрати = 9398,01 грн. (заборгованість) Х 101,0% (індекс інфляції за січень 2019 року) : 100% = 94,92 грн.;

лютий 2019 року: інфляційні втрати = 9398,01 грн. (заборгованість) Х 100,5% (індекс інфляції за лютий 2019 року) : 100% = 94,45 грн.;

березень 2019 року: інфляційні втрати = 9398,01 грн. (заборгованість) Х 100,9% (індекс інфляції за березень 2019 року) : 100% = 94,83 грн.;

квітень 2019 року: інфляційні втрати = 9398,01 грн. (заборгованість) Х 101,0% (індекс інфляції за квітень 2019 року) : 100% = 94,92 грн.;

травень 2019 року: інфляційні втрати = 9398,01 грн. (заборгованість) Х 100,7% (індекс інфляції за травень 2019 року) : 100% = 94,64 грн.;

червень 2019 року - серпень 2019 року: інфляційні втрати відсутні;

вересень 2019 року: інфляційні втрати = 9398,01 грн. (заборгованість) Х 100,7% (індекс інфляції за вересень 2019 року) : 100% = 94,64 грн.

Таким чином, позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню в сумі 1995,31 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку суд відзначає наступне.

Частиною 1 ст. 117 КЗпП України встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно з пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.1999 року № 13, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Визначаючи розмір середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку з позивачем, який підлягає стягненню на користь позивача, суд враховує, що позивач була звільнена 14.04.2017 року, в цей день вона знаходилася на роботі і оплата за цей робочий день була нарахована. Таким чином, розмір середнього заробітку за весь час затримки по день, фактичного розрахунку з позивачем, має обчислюватися з дня, наступного за днем звільнення позивача, і до дня проведення повного розрахунку, тобто за період з 15.04.2017 року по 01.10.2019 року, включно, в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08.02.1995 року № 100 (далі - Порядок).

Так, абзацом третім пункту 2 Порядку встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо.

Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 розділу IV Порядку).

Аналогічна позиція щодо розрахунку розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку викладена у постанові Верховного Суду України від 21.01.2015 року по справі № 6-195цс134.

Середньогодинна заробітна плата позивача ОСОБА_1 становить 20,61 грн., а середньомісячна кількість робочих годин - 167,2 год., що підтверджується довідкою ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» №38962 від 16.10.2019 року

Загальна кількість робочих годин за період з 15.04.2017 року по 01.10.2019 року, включно, становить 4935,6 год., яка складається з 9 робочих днів затримки у квітні 2017 року (167,2 год. : 19 робочих днів у квітні 2017 року х 9 робочих днів затримки = 79,2 год.), з 29 повних місяців затримки з травня 2017 року по вересень 2019 року (167,2 год. х 29 місяців = 4848,8 год.), з 1 робочого дня затримки у жовтні 2019 року (167,2 год. : 22 робочі дні у жовтні 2019 року х 1 робочий день затримки = 7,6 год.).

Загальна сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні становить 101722,72 грн. (визначається шляхом множення середньогодинної заробітної плати на кількість робочих годин затримки, тобто 20,61 грн. х 4935,6 год. = 101722,72 грн.).

Аналізуючи вищенаведений розрахунок, суд відзначає, що стягненню підлягає сума середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 15.04.2017 року по 01.10.2019 року, включно, у розмірі 101722,72 грн., який розрахований судом без урахування без утримання податків й інших обов`язкових платежів, оскільки цей розрахунок зроблений відповідно до Порядку. Таким чином, позовні вимоги і в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку в сумі 1017,24 грн.

Також з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 768,40 грн. за позовні вимоги про стягнення компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову з такими вимогами. Таким чином, надлишково сплачений позивачем судовий збір в сумі 890,40 грн. може бути повернутий судом за клопотанням позивача.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення в частині вимог про присудження заробітної плати, в межах стягнення за один місяць.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258 - 259, 263 - 265, 268, 272 - 273, 354-355, Перехідними положеннями ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати від несвоєчасно виплаченої заробітної плати за період з травня 2017 року по жовтень 2019 року, включно, в сумі 1995 (одна тисяча дев`ятсот дев`яносто п`ять) грн. 31 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 15.04.2017 року по 01.10.2019 року, включно, визначений без утримання податків й інших обов`язкових платежів, в сумі 101722 (сто одна тисяча сімсот двадцять дві) грн. 72 коп., та витрати по оплаті судового збору в сумі 1017 (одна тисяча сімнадцять) грн. 24 коп.

Відмовити в задоволенні решти позовних вимог.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» на користь держави судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Допустити негайне виконання рішення в частині вимог про присудження заробітної плати, в межах стягнення за один місяць.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Сєвєродонецьке об`єднання Азот», місцезнаходження: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Пивоварова, б. 5; ідентифікаційний код юридичної особи в .

Суддя Ж. І. Кордюкова