Провадження № 2/201/836/2020
РІШЕННЯ

Іменем України

23 січня 2020 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Наумової О.С., за участю секретаря судового засідання Кисельової В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про стягнення в порядку спадкування недоотриманої суми пенсії,

ВСТАНОВИВ:

07.11.2019р. ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - ГУ ПФУ) про стягнення в порядку спадкування недоотриманої суми пенсії (а.с. 3-5).

Ухвалою судді від 08.11.2019р. позовну заяву було залишено без руху у зв`язку із несплатою позивачем судового збору і позивачеві був наданий строк для усунення її недоліків (а.с. 20).

Після усунення позивачем недоліків і сплати судового збору (а.с. 23) ухвалою судді від 21.11.2019р. відкрито провадження по справі та відповідно до положень ч. 2, 3 ст. 274, ч. 5 ст. 279 ЦПК України призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, витребувано у відповідача докази (а.с.-25-26).

Цією ж ухвалою за клопотанням позивача від ГУ ПФУ була витребувана довідка про розмір недоплаченої пенсії після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що його батько, ОСОБА_2 перебував на обліку як внутрішньо переміщена особа у Покровському відділі обслуговування громадян ГУ ПФУ у Дніпропетровській області. ІНФОРМАЦІЯ_1 . батько помер, після його смерті відкрилася спадщина у вигляді недоотриманої пенсії.

Позивач звернувся із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса, яким до ГУПФУ був направлений запит про залишок недоотриманої пенсії. Відповіддю №1054/04.23-09 від 29.12.2018р. нотаріусу повідомлено, що розмір недоотриманої пенсії батька за період з 13.02.2016р. по 30.06.2018р. склав 115 887,31 грн.

02.04.2019р. позивач отримав свідоцтво про право на спадщину на недоотриману пенсію за період з 13.02.2016р. по 30.06.2018р. в сумі 115 887,31 грн.

10.04.2019р. звернувся із заявою про виплату до Покровського відділу обслуговування громадян ГУ ПФУ у Дніпропетровській області.

Документи були прийняті, виплачена допомога на поховання у розмірі двох пенсій, однак, виплату здійснено лише 21.06.2019р., оскільки у свідоцтві про смерть був відсутній запис прописом цифри два у році. Він звернувся до РАЦСу про виправлення помилки, після чого свідоцтво було надане до ПФУ. Однак у відділенні поштового зв`язку у червні 2019 року отримав разове доручення на недоотриману пенсію, яку виплачено у розмірі 102 000 грн.

25.07.2019р. він звернувся з письмовою заявою до відповідача, де просив роз`яснити з яких причин виплата недоотриманої пенсії батька була проведена не у повному обсязі, просив провести доплату та повідомити про недоплачену суму.

Відповіддю №5709/Б-09 від 14.08.2019р. його повідомлено, що згідно зі ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», недоотримана пенсіонером з власної вини пенсія виплачується за минулий час, але не більше ніж за три роки до звернення за отримання пенсії.

Позивач вважає, що має право не недоотриману пенсію ОСОБА_2 за період з 28.05.2016р. по 30.06.2018р., оскільки надав виправлене свідоцтво про смерть 29.05.2019р.

Посилаючись на ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, положення Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст.ст. 328, 1227 ЦК України, просив стягнути з ГУ ПФУ набуту в порядку спадкування недоотриману пенсію після смерті батька ОСОБА_2

В судові засідання, призначені на 17.12.2019р. і на 23.01.2020р. позивач не з`явився, про дату та час слухання повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток, отриманих позивачем 22.11.2019р. і 12.12.2019р. (а.с. 29, 31). У наданій суду заяві від 16.12.2019р. позивач просив розглядати справи за його відсутності (а.с. 30).

Від представника відповідача - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області - Холода В.М. (діє на підставі довіреності від 03.01.2020р. - а.с. 47) 13.01.2020р. надійшли пояснення разом з витребуваними судом доказами (а.с. 44-48), в яких представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що на підставі ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії.

Згідно з п. 1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановок правління Пенсійного фонду України 25.11.2005р. №22-1 (далі - Порядок) днем звернення за виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.

Відповідно до п. 2.26 вищезазначеного Порядку для виплати недоотриманої пенсії, яка ввійшла до складу спадщини, у зв`язку з відсутністю членів сім`ї або в разі незвернення ними за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається документ, що посвідчує особу заявника, свідоцтво про смерть, свідоцтво про право на спадщину.

Тому з урахуванням ст. 46 Закону та п. 1.7 Порядку позивач має право на недоотриману пенсію ОСОБА_2 за період з 28.05.2016р. по 30.06.2018р., оскільки виплавлене свідоцтво про смерть ОСОБА_2 було надане 29.05.2019р.

Виходячи з викладене, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

В судові засідання, призначені на 17.12.2019р. і на 23.01.2020р. представник відповідача не з`явився, про дату та час слухання повідомлявся належним чином (а.с. 41-42). Разом із тим, 23.01.2020р. надав клопотання про долучення до матеріалів справи витребуваної судом довідки (а.с. 50).

Позивач правом на наданні відповіді на пояснення не скористався, отримавши пояснення відповідача 15.01.2020р. (а.с. 52). Суд враховує, що у наданій суду заяві від 16.12.2019р. (будучи обізнаним про розгляд справи) позивач наполягав на задоволенні позовних вимог і розгляді справи за його відсутності (а.с. 30).

Згідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши позиції сторін та докази у справі за принципами встановленими ст. 89 ЦПК України, встановив такі обставини справи та відповідні ним правовідносини.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

Як свідчать матеріали справи, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Покровським районним міським відділом РАЦС ГУТУЮ 22.10.2018р. (а.с. 10).

Як вказує позивач, у свідоцтві про смерть був відсутній запис прописом цифри «два» у році, тому він звернувся до органу РАЦС, та на його звернення видане виправлене свідоцтво про смерть, яке він надав відповідачеві, що останнім не заперечується.

Позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 , що видно зі свідоцтва про його народження (а.с. 9).

Позивач є внутрішньо переміщеною особою з м. Шахтарська Донецької області, що підтверджується довідкою від 30.07.2018р. № УПСЗН Бахмутської райдержадміністрації (а.с. 6).

ОСОБА_1 успадкував після батька недоотриману ним пенсію за період з 13.02.2016р. по 30.06.2018р. в розмірі 115 887,31 грн., що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 02.04.2019р., посвідченим приватним нотаріусом Покровського МНО Шевери О.С. (а.с. 14).

Як указано у свідоцтві, розмір недоотриманої пенсії посвідчується повідомленням Відділу з питань виплати пенсії № 21 управління з питань виплати пенсії ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 29.12.2018р. за № 1054/04.23-09.

Означена довідка від 29.12.2018р. за № 1054/04.23-09 була надана на запит нотаріуса Відділом з питань виплати пенсії № 21 управління з питань виплати пенсії ГУ ПФУ в Дніпропетровській області (а.с. 15).

25.07.2019р. позивач звернувся із заявою до ГУ ПФУ, в якій просив роз`яснити з яких причин виплата недоотриманої пенсії батька була проведена не у повному обсязі.

ГУ ПФУ у Дніпропетровській області листом №5709/Б-09 від 14.08.2019р. повідомлено заявнику, що згідно зі ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», недоотримана пенсіонером з власної вини пенсія виплачується за минулий час, але не більше ніж за три роки до звернення за отримання пенсії.

Згідно з п. 1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановок правління Пенсійного фонду України 25.11.2005р. №22-1 днем звернення за виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.

Тому, з урахуванням ст. 46 Закону та п. 1.7 Порядку він має право не недоотриману пенсію ОСОБА_2 за період з 28.05.2016р. по 30.06.2018р., оскільки надав виправлене свідоцтво про смерть лише 29.05.2019р. (а.с. 12-13).

Згідно з наданою на вимогу суду довідкою ГУ ПФУ від 17.01.2020о. № 36/04.19-06, на думку ГУ ПФУ на підставі ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», згідно із якою нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, позивач ОСОБА_1 мав право не недоотриману пенсію ОСОБА_2 за період з 28.05.2016р. по 30.06.2018р., оскільки надав виправлене свідоцтво про смерть лише 29.05.2019р., а тому 21.06.2019р. позивачеві здійснено виплату недоотриманої пенсії ОСОБА_2 поштовим переказом в сумі 105 247,40 грн. (а.с. 48).

Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог суд враховує таке.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997р. відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Зміст ч. 3 ст. 52 цього Закону також узгоджується зі змістом ст. 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями ЗУ «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Суд зазначає, що ЦК України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення частин другої, 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати її як спадщину.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень.

Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Як підтверджується довідкою ГУПФУ від 17.01.2020р. з урахуванням вимог ст. 46 Закону № 1058 до виплати ОСОБА_1 належить недоотримана пенсія за період з 28.05.2016р. по 30.06.2018р. в розмірі 105 247,40 грн., яка виплачена йому поштовим переказом.

Як видно зі свідоцтва про спадщину, ОСОБА_1 успадкував пенсію батька за період з 13.02.2016р. по 30.06.2018р. в розмірі 115 887,31 грн. (розмір якої до речі був підтверджений довідкою ГУ ПФУ), а виплачено йому за період з 28.05.2016р. по 30.06.2018р. в розмірі 105 247,40 грн. Тобто, при виплаті за законом відповідач не врахував чотири місяці (лютий - травень 2016 року) та не доплатив позивачеві 10 639,91 грн. (115 887,31 - 105 247,40).

Оскільки суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень, без урахування норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням того, що позивачеві видано свідоцтво про право на спадщину за законом, де зазначено про право на отримання у спадщину пенсії ОСОБА_2 за період за період з 13.02.2016р. по 30.06.2018р., то позивачеві має бути сплачена пенсія, яка вказана у свідоцтві. У даному випадку позивачеві не виплачена пенсія за законом за лютий - травень 2016 року в розмірі 10 639,91 грн.

З урахуванням викладеного з відповідача ГУ ПФУ на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню кошти, набуті ним в порядку спадкування за законом у вигляді недоотриманої пенсії за життя ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 10 639,91 грн., у зв`язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Також, суд зауважує, що спір у даній справі є цивільно-правовим, адже предметом судового розгляду в даному випадку є вимоги про захист права власності на спадкове майно у вигляді пенсійних виплат, які не були виплачені за життя спадкодавцеві, що відповідно до ст.19 ЦПК України відносить до юрисдикції загальних судів.

Згідно зі ст. 141 ЦПК з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені останнім судові витрати зі сплати судового збору в сумі 768,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 328, 1216 - 1218 ЦК України, ст. ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 141, 223, ч.2 ст. 247, ст. ст. 259, 263-265, ч.2,3 ст. 274, ч.5 ст. 279 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про стягнення в порядку спадкування недоотриманої суми пенсії - задовольнити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 , грошові кошти, набуті ним в порядку спадкування за законом у вигляді недоотриманої пенсії за життя ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 10 639,91 грн. (десять тисяч шістсот тридцять дев`ять гривень 91 коп.) .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Наумова О.С.