___________ МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ_____________
Пр. № 2-з/521/335/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 грудня 2020 року м. Одеса
Суддя Малиновського районного суду м. Одеси Сегеда О.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Шевиріна Алла Олексіївна, про визнання заповіту недійсним та визнання дійсним попереднього заповіту,
встановила:
У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Шевиріна А.О., про визнання заповіту недійсним та визнання дійсним попереднього заповіту.
Ухвалою Малиновського районного суду від 18 грудня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.
16 грудня 2020 року позивачкою було надано через канцелярію суду заяву про забезпечення позову, в обґрунтування якої остання зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилась спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок АДРЕСА_1 .
Вказувала, що при житті ОСОБА_3 склав заповіт, яким все належне йому майно заповів їй.
Зазначала, що за чотири дні до своєї смерті ОСОБА_3 склав заповіт на користь ОСОБА_2 , відповідачки у справі. Однак, за її думкою, ОСОБА_3 під час складання даного заповіту не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, оскільки тяжко хворів, у зв`язку з чим його волевиявлення не було вільним та не відповідало його волі.
Стверджувала, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду, у разі його задоволення.
Посилаючись на викладені обставини, заявник просила суд заборонити приватному нотаріусу Одеського міського нотаріального округу Шевиріній А.О. видавати свідоцтво про право на спадщину за законом або за заповітом на житловий будинок АДРЕСА_1 , зареєстрований 06 березня 1996 року на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину від 13 лютого 1996 року за ОСОБА_3 в КП «БТІ» ОМР в реєстровій книзі 21 на сторінці 68, р. №4733, та накласти арешт на житловий будинок АДРЕСА_1 , зареєстрований 06 березня 1996 року на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину від 13 лютого 1996 року за ОСОБА_3 в КП «БТІ» ОМР в реєстровій книзі 21 на сторінці 68, р. №4733.
Дослідивши подану заяву, матеріали справи та надавши їм належну оцінку, суддя вважає, що заява позивачки про забезпечення позову підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.
За положенням ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права, щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Згідно ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) виключено; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Згідно ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи. Оскарження ухвали про скасування забезпечення позову або про заміну одного виду забезпечення іншим зупиняє виконання цієї ухвали.
Відповідно до ч. 6 ст. 153 ЦПК України суд залежно від обставин справи може забезпечити позов повністю або частково.
Судом встановлено, що на даний час між сторонами по справі існує спірпро визнання недійсним заповіту, складеного ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Шевиріною А.О.
З матеріалів справи вбачається, що після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилась спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок АДРЕСА_1 , що належав останньому на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданому Сьомою одеською державною нотаріальною конторою 13 лютого 1996 року, р. №3-486, зареєстрований 06 березня 1996 року в КП «БТІ» ОМР в реєстровій книзі 21 на сторінці 68, р. №4733.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів.
При вирішенні питання про забезпечення позову суд оцінює обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.
Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача (кредиторів та інших учасників у справі про банкрутство) від можливих недобросовісних дій із боку відповідача (боржника) чи інших учасників у справі про банкрутство з тим, щоб забезпечити позивачам (кредиторам у справі про банкрутство) реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь особи, яка звернулась з позовом (заявою у справі про банкрутство), в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Оскільки позивачка звернулась до суду з позовом про визнання недійсним заповіту, складеного ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилась спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13 лютого 1996 року, р. №3-486, то суд знаходить достатніми та обґрунтованими доводи (мотиви) заяви про вжиття заходів забезпечення позову, оскільки у разі невжиття заходів забезпечення позову існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.
Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову. Суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: 1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або 2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.
Отже, суд вважає, що підстави для обов`язкового застосування зустрічного забезпечення (ч. 3 ст. 154 ЦПК) відсутні та зустрічне забезпечення не підлягає застосуванню.
За таких обставин, суд вважає, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову підлягає задоволення частково, а самев частині забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 . В іншій частині заяви слід відмовити, оскільки встановлення заборони приватному нотаріусу Одеського міського нотаріального округу Шевиріній А.О. видавати свідоцтво про право на спадщину за законом або за заповітом на житловий будинок АДРЕСА_1 після померлого ОСОБА_3 не відповідає критеріям обґрунтованості та необхідності її застосування.
Керуючись ст. ст. 149-153, 353 ЦПК України, суддя
ухвалила:
Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Шевиріна Алла Олексіївна, про визнання заповіту недійсним задовольнити частково.
Накласти арешт на житловий будинок АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданому Сьомою одеською державною нотаріальною конторою 13 лютого 1996 року, р. №3-486, зареєстрований 06 березня 1996 року в КП «БТІ» ОМР в реєстровій книзі 21 на сторінці 68, р. №4733.
В інший частині заяви про забезпечення позову відмовити.
Зустрічне забезпечення не застосовувати.
Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Копію ухвали направити до Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради ( вул. Черняховського, 6, м. Одеса, 65009) для виконання, та сторонам у справі для відома.

Уповноважити ОСОБА_1 або її представника, за умови наявності документів, що підтверджують його повноваження, вжити необхідні заходи для виконання ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня проголошення ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя: О.М. Сегеда