Справа № 439/1116/18 Головуючий у 1 інстанції: Бородійчук О.І.
Провадження № 22-ц/811/26/19 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2020 року розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Бродівського районного суду Львівської області від 15 листопада 2018 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

30.07.2018 Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з відповідача на користь банку заборгованість у розмірі 30271,85 грн за кредитним договором № б/н від 24.06.2011 року та судові витрати в розмірі 1762,00 гривень.

У позові позивач стверджував, що на підставі анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», яка підписана сторонами, й Умов та правил надання банківських послуг, які погоджені з відповідачем, між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем укладено кредитний договір на суму 3500,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Позов обґрунтовувався тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 24.06.2011 ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 3500,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Станом на 01.07.2018 відповідач мав заборгованість 30271,85 грн, яка складалась з наступного:

11668,49 грн заборгованість за кредитом;

3152,76 грн заборгованість по відсотках за користуванням кредитом;

13532,89 грн нараховано пені;

а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:

500.00 грн. - штраф (фіксована частина).

1417,71 грн. - штраф (процентна складова).

Рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 15 листопада 2018 року у задоволені позову про стягнення заборгованості - відмовлено.

Рішення суду оскаржило Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк».

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що позичальник отримав кридитний ліміт на кредитну картку та активно користувався кредитним лімітом Банку, що прослідковується у розрахунку заборгованості. Вказує, що відповідач укладання чи не укладання кредитного договору не оспорював, розрахунок заборгованості не спростував, не доведено відсутність заборгованості та відповідно, виконання умов договору належним чином, не заперечував проти наявності між сторонами кредитних зобов`язань, зустрічних позовних вимог не заявляв, таким чином судом помилково відмовлено в частині позовних вимог. Просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задоволити в повному обсязі.

ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Від ОСОБА_1 надійшло письмове клопотання щодо проведення судового засідання без його участі. Тому відповідно до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України розгляд справи проводиться за відсутності сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам не повністю відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що 24.06.2011 сторони уклали кредитний договір у вигляді заяви-анкети, згідно з яким банк надав відповідачу кредит у розмірі 3 500 грн у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ними договір, що підтверджується підписом у заяві, що слід розцінювати як те, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанку» ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що в порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 01.07.2018 становить 30 271,85 грн, з яких заборгованість за кредитом -11 668,49 грн; 3152,76 грн заборгованість по процентам за користування кредитом; 13 532,89 грн - заборгованість за пенею ; 500,00 грн - штраф (фіксована частина);1 417,17 грн - штраф (процентна складова).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження факту видачі відповідачу будь-якої платіжної картки, не надано належних доказів укладення та виконання договору між сторонами, зарахування коштів на платіжну картку позичальника, видачу коштів готівкою, у зв`язку із чим перевірити розмір нарахованих відповідачу суми боргу, процентів та штрафних санкцій не є можливим.

Проте, колегія суду з такими висновкоми не зовсім погоджується з огляду на наступне.

На підтвердження заявлених вимог АТ КБ «ПриватБанк» надав копію анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 24.06.2011, яка підписана сторонами (а.с.11).

Випискою по рахунку(а.с.71-75), що подана банком до суду першої інстанції, стверджується використання боржником суми кредитного ліміту, що спростовує заперечення боржника про отримання кредитних карток, відсутність доказів зарахування коштів на карти в межах договору.

Будь-яких спростувань з приводу цього судом першої інстанції не наведено.

З розрахунку заборгованості вбачається, що фактично отримані позичальником кошти у розмірі 9 419 грн 93 коп. позивачу не повернуті.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про відмову у стягненні заборгованості у розмірі 9 419 грн 93 коп. за фактично використані кошти.

Тому заборгованість за тілом кредиту в сумі 9 419 грн 93 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

У заяві позичальника від 24.06.2011, підписаній сторонами, відсутні умови договору про нарахування відсотків за користуванням кредитом, встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, чи інших видів відповідальності.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Витяг з Тарифів банку та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ як невід`ємні частини спірного договору.

Проте, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

У даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату пені та штрафу за користування кредитними коштами, наданий банком Витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Враховуючи наведене відсутні правові підстави стягнення з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за відсотками за користування кредитом, пені та штрафів.

З урахуванням викладеного суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позову, що призвело до ухвалення незаконного рішення, що відповідно до статті 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог частково та стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 9 419 грн 93 коп. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Бродівського районного суду Львівської області від 15 листопада 2018 року скасувати. Постановити нове рішення. Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за тілом кредиту у розмірі 9 419 грн 93 коп. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 28.01.2020

Головуючий

Судді