Справа № 333/284/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2020 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Ярошенко А.Г. розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із заявою про забезпечення позову до подачі позовної заяви .

В обґрунтування заяви зазначив, що заявник має намір звернутись до суду з позовом до ТОВ «АРКТОН» про стягнення компенсації за порушення авторських прав в розмірі 447000, 00 грн.

Таким забезпеченням у відповідності до ст.150 ЦПК України є накладенням арешту у межах суми в розмірі 447000, 00 грн. на все рухоме та не рухоме майно, а також відкриті розрахункові рахунки у банківських установах.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 150 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. п. 3, 4, 5 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник.

Відповідно до правової позиції викладеної у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2016 року № 9 (із змінами і доповненнями) позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачу і знаходяться у нього або в інших осіб.

Згідно з п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2016 року № 9 (із змінами і доповненнями) розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ч. 5 ст. 153 ЦПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Однак в порушення вище вказаних норм заявником не доведено наявність відповідного рухомого та нерухомого майна, наявність у майбутнього відповідача будь-яких рахунків в банках. Окрім цього не доведено, що не вжиття заходів забезпечення доказів може послужити майбутньому невиконанню рішення суду.

Керуючись ст. ст. 153, 258-260 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 15-денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

Суддя Комунарського районного

суду м. Запоріжжя: А.Г. Ярошенко