Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

21 вересня 2020 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді Придачук О.А.

за участю секретаря судового засідання Бомбушкар В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення боргу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 21.04.2015 року вона позичила відповідачці 18250 грн., що підтверджується нотаріально посвідченим договором позики. Згідно п. 3 договору позики боржник зобов"язалася повернути позику протягом десяти календарних днів з моменту отримання від позикодавця письмової вимоги про повернення суми позики. 10.05.2017 року ОСОБА_2 отримано її вимогу про повернення суми позики не пізніше 10 днів на вказаний у вимозі рахунок, однак всупереч домовленостям, сума позики відповідачем після спливу строку повернення, тобто після 20.05.2017 року не повернута. А тому просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь 48007,21 грн., в рахунок погашення заборгованості згідно договору позики від 21.04.2015 року, з яких: 18250 грн. сума позики, 1140,63 грн. проценти за користування сумою позики в період з 21.05.2017 року по 20.10.2017 року включно, 329,08 грн. інфляційних втрат, 28287,50 грн. пеня за прострочення виконання грошових зобов`язань.

Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності позивача та її представника, у якій також зазначив, що позивач та її представник позов підтримують та просять задовольнити позов. Проти винесення заочного рішення не заперечують.

Відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення від 12.08.2020 року, про причини неявки суду не повідомили, а тому суд уважає, що у відповідності до ч.1 ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного.

Як встановлено згідно договору позики від 21.04.2015 року ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 позику у сумі 18250 грн..

Згідно п. 3 договору позики від 21.04.2015 року сторони визначили, що позичальник зобов`язується на вимогу позикодавця повернути позикодавцеві позику (грошові кошти, у такій самій сумі, що були передані позикодавцем) без сплати відсотків за користування грошовими коштами, згідно умов цього договору у строк до 20.01.2017 року або на протязі десяти календарних днів з моменту отримання від позикодавця письмової вимоги про повернення суми позики.

Судом встановлено, що 10.05.2017 року ОСОБА_2 отримала письмову вимогу ОСОБА_1 про повернення суми боргу, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, наявне у матеріалах справи.

Однак, ОСОБА_3 у строк до 21.05.2017 року суму позики ОСОБА_1 не повернула.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 2 статті 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з п. 6 та п. 8 договору позики сторони визначили, що якщо позичальник не поверне позикодавцеві суму позики, він зобов`язаний сплатити за користування сумою позики відсотки в розмірі 15% річних. Також за прострочення виконання зобов`язання за цим договором позичальник виплачує пеню в розмірі 1(одного) відсотка від простроченої суми за кожен день прострочення, а сума несплаченої позики має бути виплачена з урахуванням офіційно встановленого індексу інфляції.

Згідно з ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Однак, відповідачем не доведено повернення позивачу суми позики повністю або в частині.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

А тому на підставі вищенаведеного суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення та з ОСОБА_2 слід стягнути на користь ОСОБА_1 48007,21 грн. в рахунок погашення заборгованості за договором позики від 21.04.2015 року.

Відповідно до вимог ч.6 ст. 141 ЦПК України, з огляду на те, що позивач як інвалід І групи звільнена від сплати судового збору, з ОСОБА_2 на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Керуючись ст. ст. 6, 16, 509, 526, 530, 610, 626-628, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст. ст. 10, 12,13, 18, 81, 133, 141, 258, 259, 263-265, 280-282, 284, 289, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , мешканки АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканки АДРЕСА_2 , суму боргу в розмірі 48007,21 (сорок вісім тисяч сім грн. 21 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , мешканки АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вищевказаних строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: О.А. Придачук