Провадження № 4-с/235/2/20
Справа № 235/9447/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

31 січня 2020 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Величко О.В.

при секретарі Лебеденко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Покровськ Донецької області справу за

скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи : Суворовський ВДВС м. Одеси, ОСОБА_2 про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця Суворовського ВДВС м. Одеси. В обґрунтування своєї скарги зазначив, що рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 29.01.2016 року частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 на її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей, а також стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.

На виконання виконавчого листа, виданого 29.02.2016 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області на примусове виконання рішення Красноармійського міськрайонного суду від 29.01.2016 року по справі № 235/9447/15 в частині стягнення на користь держави судового збору у розмірі 551,20 грн. Суворовським ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області було відкрито виконавче провадження № 51575503.

24.10.2016 року ним у повному обсязі погашено суму стягнутих на користь держави грошових коштів у розмірі 649,04 грн. згідно рішення Красноармійського міськрайонного суду від 29.01.2016 року, що підтверджується квитанцією № ПН4833 від 24.10.2016 року, отримувачем якої є Суворовський ВДВС м. Одеси.

11.11.2019 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень йому стадо відомо, що постановою державного виконавця Суворовського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області від 15.07.2016 року у межах виконавчого провадження № 51575503 накладено арешт на все нерухоме майно, про що до реєстру внесено відповідні записи.

В той же день, 11.11.2019 року він звернувся до державного виконавця Міхнович О.М. з метою ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження та отримав відповідь про те, що виконавче провадження № 51575503 є закінченим та у зв`язку із закінченням строків зберігання є знищеним, що унеможливлює ним зняти арешт з майна.

Вважає, що державний виконавець після закінчення виконавчого провадження № 51575503 у зв`язку з фактичним погашенням заборгованості згідно виконавчого листа від 29.02.2016 року, не вжив заходів щодо скасування накладеного на його нерухоме майно арештів та не знято заборони щодо його відчуження, що призвело до порушення його прав щодо розпорядження майном.

Про бездіяльність державного виконавця Міхнович М.О. йому стало відомо 11.11.2019 року з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Просить визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області Міхнович М.О. щодо невжиття заходів про скасування арештів, накладених в межах виконавчого провадження № 51575503 в порядку ст. 40 Закону України « Про виконавче провадження»; зобов`язати головного державного виконавця або іншу уповноважену особу скасувати арешт з майна ОСОБА_1 та зняти оголошення заборони на його відчуження, накладеного у виконавчому провадженні № 51575503 по примусовому виконанню виконавчого листа, виданого Красноармійським міськрайонним судом на примусове виконання рішення від 29.01.2016 року по справі № 235/9447/15ц на користь держави у розмірі 551,20 грн.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, просив справу слухати у його відсутність ( а. с. 25)

Заінтересована особа державний виконавець Суворовського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області в судове засідання не з`явився, про день і час слухання справи повідомлявся належним чином. ( а. с. 27, 43)

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що постановою ВП № 51575503 від 07.07.2016 року відкрито виконавче провадження з приводу виконання виконавчого листа № 235/9447/15ц, виданого 29.02.2016 року про стягнення з ОСОБА_1 грошової суми у розмірі 551,20 грн. ( а. с. 68).

Постановою від 15.07.2016 року державним виконавцем Суворовського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області за виконавчим провадженням № 51575503 по примусовому виконанню виконавчого листа, виданого Красноармійським міськрайонним судом на примусове виконання рішення від 29.01.2-16 року по справі № 235/9447/15ц на користь держави у розмірі 551,20 грн., накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 ( а. с. 6-8, 47).

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 10.04.2017 року змінено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на підставі рішення Красноармійського міськрайонного суду від 29.01.2016 року на утримання сина ОСОБА_3 та сина ОСОБА_4 шляхом припинення стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , починаючи з 28.11.2016 року, та з 28.11.2016 року стягувати аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ОСОБА_4 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 . ( а. с. 13-14).

Постановою від 15.12.2016 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 235/9447/15ц виданого 29.02.2016 року про стягнення грошової суми в розмірі 551,20 грн. з ОСОБА_1 закінчено у зв`язку зі стягненням вказаної суми на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України « Про виконавче провадження».

Постановою ВП № 51575503 від 15.12.2016 року стягнуто з боржника ОСОБА_1 витрат на проведення виконавчих дій в сумі 42,72 грн., виконавче провадження закінчено на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону ( фактичне повне виконання рішення).

Згідно Інформації з Єдиного реєстру боржників інформація щодо боржника ОСОБА_1 як боржника за виконавчим провадженням відсутня ( а. с. 15).

Відповідно до ст. 40 Закону України « Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 59 Закону «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Пункт 6 Розділу Х Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Мін`юсту України від 05.08.2016 №2432/5 містить вичерпний перелік підстав вилучення відомостей про боржників з Єдиного реєстру боржників, а частина 7 статті 9 Закону України Про виконавче провадження передбачає обов`язок виключити з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 цього Закону або повернення виконавчого документа до суду на підставі статті 38 цього Закону чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ст. 13 Закону України « Про виконавче провадження», який діяв на момент прийняття постанови про припинення арешту і закінчення виконавчого провадження) постанова про зняття арешту виноситься виконавцем не пізніше наступного робочого дня після надходження до нього документів, що підтверджують наявність підстав, передбачених частиною четвертою статті 59 цього Закону, та надсилається в той самий день органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

За порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавці несуть відповідальність в порядку, встановленому законом.

Відповідно до п. 15 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженим Наказом МЮ України 02.04.2012 за № 512/5 при скасуванні судом заходів забезпечення позову за завершеним виконавчим провадженням, надходженні на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника, необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника за завершеним виконавчим провадженням, виконавець не пізніше наступного робочого дня виносить постанову про зняття арешту з майна боржника без винесення постанови про відкриття чи відновлення виконавчого провадження. Копія постанови виконавця про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного робочого дня з дня винесення надсилається сторонам та до відповідного органу (установи) для зняття арешту. Постанова про зняття арешту з майна приєднується до матеріалів виконавчого провадження.

У разі якщо завершене виконавче провадження знищено у зв`язку із закінченням строку його зберігання, виконавець вживає заходів щодо відновлення матеріалів виконавчого провадження за допомогою відомостей автоматизованої системи виконавчого провадження та інших документів, інформації, одержаних ним, у тому числі від сторін виконавчого провадження.

Матеріали справи свідчать про те, що постановою державного виконавця від 15.12.2016 року припинена чинність арешту щодо майна боржника, проте державним виконавцем не виконані дії щодо направлення постанови на адресу відповідних органів, уповноваженим внести рішення до державного реєстру щодо скасування арешту.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виокнавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12).

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 ЦПК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулась до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи, може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України « Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнароджних договір, згода на обов`язквоість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судове рішення у цивільній справі» відповідно до статті 19 Конституції України , статті 1 ЦПК та з урахуванням положення частини четвертої статті 10 ЦПК вийти за межі заявлених вимог вирішити незаявлену вимогу, задовольнити вимогу позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено) суд має право лише у випадках, прямо передбачених законом.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду від 07.02.2014 року у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

Оскільки продовження існування арешту, накладеного постановою державного виконавця від 15.07.2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження не відповідає меті його застосування, а саме забезпечення реального виконанням рішення з огляду на його фактичне виконання, а, в свою чергу, порушує права боржника, суд проходить до висновку про часткове задоволення скарги.

Зокрема, суд вважає за необхідним задовольнити вимогу про визнання неправомірною бездіяльність державного виконавця щодо невжиття заходів про скасування арешту, накладеного в межах виконавчого провадження № 51575503 в частині не направлення постанови про скасування арешту відповідним органам для виконання.

Вимога про зобов`язання державного виконавця скасувати арешт, накладений в межах виконавчого провадження № 51575503 також підлягає частковому виконанню, а саме в частині виконання постанови про припинення арешту від 15.12.2016 року відповідно до ч. 5 ст. 13, ст. 59 Закону «Про виконавче провадження» (в частині виконання дій щодо реєстрації припинення обтяження майна боржника або направлення постанови відповідним органам для виконання), враховуючи той факт, що постановою від 15.12.2016 року державним виконавцем вже припинено чинність арешту.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 450-451ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи : Суворовський ВДВС м. Одеси, ОСОБА_2 про визнання бездіяльність неправомірною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Суворовського ВДВС м. Одесу ГТУЮ в Одеській області щодо невжиття заходів про скасування арешту, накладеного в межах виконавчого впровадження № 51575503 в частині не направлення постанови про скасування арешту відповідним органам для виконання.

Зобов`язати державного виконавця Суворовського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області здійснити заходи щодо скасування арешту, а саме в частині виконання постанови від 15.12.2016 року про припинення арешту майна відповідно до вимог ч. 5 ст. 13, ст. 59 Закону «Про виконавче провадження».

В задоволенні іншої частини скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького Апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: