справа № 462/4443/20
УХВАЛА

17 грудня 2020 року

Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді: Іванюк І.Д.

за участю секретаря с/з Гули М.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дошкільного навчального закладу № 173 Шевченківського району м. Києва, третя особа: ОСОБА_2 про визнання звільнення незаконним та поновлення на роботі, -

встановив:

Позивачка звернулася до суду із позовом до Дошкільного навчального закладу № 173 Шевченківського району м. Києва, в якому просить визнати її звільнення з роботи за прогули без поважних причин незаконним, скасувати наказ № 34 к/тр від 26.05.2020 року про її звільнення, поновити її на роботу, зобов`язати відповідача надати їй відпустку, звільнити її з роботи за власним бажанням, нарахувати та виплатити відпускні та всі суми, що їй належать в порядку ст. 116 КЗпП України.

20.10.2020 року від представника відповідача Дошкільного навчального закладу № 173 Шевченківського району м. Києва поступила заява про закриття провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України, за відсутністю предмету спору. Заяву мотивує тим, що в постанові від 14.11.2018 р. Верховний Суд по справі № 914/2605/17 сформував правову позицію про те, що предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. Предмет позову повинен мати правовий характер і випливати з певних матеріально-правових відносин. Матеріально-правовою вимогою в спорах майнового характеру є ціна позову. Дана позовна заява підлягає грошовій оцінці, оскільки в п. 6 вимог позовної заяви позивач просить зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити їй відпускні за період з 25.05.2020 року по 12.06.2020 року та всі суми, що належать їй від Дошкільного навчального закладу №173 Шевченківського району м. Києва в день звільнення 12.06.2020 року в порядку статті 116 КЗпПУ. При цьому позовна заява не містить ані суми «відпускних», ані «всіх сум, що належать позивачу», тобто позивачем не визначено суму яку вона просить суд стягнути з відповідача. Таким чином, у позовній заяві відсутня ціна позову як матеріально-правова вимога і відповідно відсутній предмет спору. Більше того, в позовній заяві взагалі не визначено які саме виплати суд має зобов`язати відповідача виплатити позивачу та не надано доказів того, що відповідач має заборгованість перед позивачем. Таким чином, всупереч п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК позивачем не вказано ані ціни позову, ані обґрунтованого розрахунку суми, що стягується. З урахуванням викладеного, відсутність предмету спору, тобто матеріально-правової вимоги, якою є ціна позову, унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У судовому засіданні предстанвик відповідача вказане клопотання підтримав.

Розглянувши подане клопотання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої він просить вжити судове рішення.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

В той же час, відсутність предмету спору - це настання обставин, при яких між сторонами не залишилося неврегульованих питань або самі сторони врегулювали спірні питання.

Як вбачається з матеріалів справи, позиції сторони позивача, спір між сторонами не врегульований, що свідчить про наявність предмету спору, а саме комплексу правовідносин щодо забезпечення трудових прав позивача.

Окрім цього, суд звертає увагу, що обгрунтування представником відповідача заяви про закриття провадження у справі, мотивоване невідповідністю, на його думку, даної позовної заяви вимогам ст. 175 ЦПК України, що не може стати підставою для закриття провадження у справі.

З урахуванням викладеного, суд вважає неможливим задоволення клопотання представника відповідача та закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України і така позиція відповідає позиції Верховного Суду від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19-ц (провадження № 61-1807св20).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 255, 261, 353, 354 ЦПК України, суд, -

постановив:

У клопотанні представника відповідача про закриття провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Дошкільного навчального закладу № 173 Шевченківського району м. Києва, третя особа: ОСОБА_2 про визнання звільнення незаконним та поновлення на роботі - відмовити за безпідставністю.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст.ст. 354, 355 ЦПК України, п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України, а саме до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала, як така, що постановлена поза межами судового засідання, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

При цьому, у відповідності до вимог п.3 Прикінцевих положень ЦПК під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя: Іванюк І.Д.