Справа № 521/8473/20
Провадження № 2/521/2670/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 грудня 2020 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Мазун І.А.,
за участю секретаря судового засідання - Коваль Т.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ПАТ «Авіакомпанія «Буковина» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок втрати багажу,
До Малиновського районного суду м. Одеси звернулися ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з позовом до ПАТ «Авіакомпанія «Буковина» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок втрати багажу та просили суд стягнути з відповідача солідарно на користь позивачів суму завданої внаслідок втрати багажу матеріальної шкоди у розмірі 45 027, 69 грн., суму сплаченого судового збору у розмірі 840,80 грн. та суму витрат на професійну правову (правничу) допомогу у розмірі 10 000 грн.
Свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що 31.07.2019 року рейсом BKV 2076 вони вилетіли з Шарм-Ель-Шейху (SSH), Єгипет до Одеси (Україна). Після приземлення в аеропорту Одеса (Україна) позивачі виявили відсутність однієї із валіз багажу. Відразу в службу розшуку багажу подано відповідну заявку, оформлено Акт про неналежне перевезення багажу (Property Irregularity Report) та інші необхідні документи. Втрачений багаж складався з наступних речей: Дуфалакт (сироп 1000 мл), Гідробаланс №30, Цефасель №20,Ортомол Артро Плюс №30,Піофаг №4,Взуття дитяче, Взуття дитяче, Взуття дитяче, Босоніжки (жіночі), Аквашузи Fashy Aqua Walker 36/37, Аквашузи Fashy Aqua Walker 42/43, Трубка Aqualung Impulse 3 black dry (2 шт), Маска Aqualung Mickromask S/BK (2 шт), Ласти Mares Volo Race р.36/37, Ласти Mares Volo Race р.42/43, Валіза DELSEY 76*52*32 см (126 L), Планшет Microsoft Surface Pro (64 GB, Intel Core i3), Додатковий внутрішній диск для планшета SSD Samsung 850 Pro 256 GB, Зовнішній жорсткий диск Seagate 2 TB, Трімер Philips QC5055, Джинсові брюки (чоловічі). Загальна вартість втрачених речей складає 45 027,69 грн.
27.12.2019 року відповідач визнав, що багаж було втрачено з його вини. Представник відповідача запевнила, що позивачам буде відшкодована завдана шкода, однак свого зобов`язання відповідач не виконав. Відповідач перестав реагувати на телефонні дзвінки позивачів та направлені ними листи, виплату відшкодування матеріальної шкоди не здійснив, строки виплати не повідомив, що змусило позивачів звернутися до суду із позовними вимогами про відшкодування шкоди.
Представник позивачів в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити та проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомляв, хоча про розгляд справи був повідомлений завчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи. Суд, вирішив провести заочний розгляд справи.
Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважав за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення.
Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення сторони позивачів та відсутності заперечень відповідача, дослідивши письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами належну правову оцінку, суд приходить до висновку про повне задоволення позову виходячи з наступного.
Судом встановлено, що відповідно до договорів повітряного перевезення пасажирів та багажу, укладених відповідачем та позивачами, було здійснено перевезення позивачів рейсом BKV 2076 ПАТ «Авіакомпанія «Буковина» з пункту відправлення: міжнародний аеропорт Шарм-Ель-Шейх (SSH), Єгипет, до пункту призначення міжнародний аеропорт Одеса, Україна. 31.07.2019 року позивачі передали, а відповідач прийняв їх багаж до повітряного перевезення. Прийняття відповідачем багажу позивачів підтверджується відривним талоном ідентифікаційної багажної бірки IP847892.
Після приземлення в міжнародному аеропорту Одеса (Україна) позивачам не була видана одна з валіз їхнього багажу. 31.07.2019 року позивачами було оформлено Акт про неналежне перевезення багажу (Property Irregularity Report) та інші необхідні документи.
Пунктом 3 глави 3 розділу 27 Авіаційних правил України «Правила повітряних перевезень та обслуговування пасажирів і багажу», затверджених Наказом Державної авіаційної служби України від 26.11.2018 року № 1239 (далі- Правила) передбачено, що претензії щодо втрати багажу висуваються до Авіакомпанії після того, як багаж буде визнано втраченим. Багаж вважається втраченим, якщо його не виявлено за результатами розшуку протягом 21 календарного дня з дати, наступної за тією, коли багаж повинен був прибути до місця призначення.
31 липня 2019 року є датою, коли багаж повинен був прибути до міжнародного аеропорту «Одеса», строк розшуку багажу встановлений з 01.08.2019 року по 21.08.2019 року. З 22.08.2019 року багаж вважається втраченим.
Протягом зазначеного періоду відповідач не повернув багаж позивачам, про результати його розшуку не повідомив позивачів, а також не надав їм жодної іншої інформації про місце перебування багажу.
19.11.2019 року позивачі направили до Державної Авіаційної служби України заяву про вчинення відповідачем адміністративного правопорушення у сфері повітряних перевезень, в якій повідомили про свої порушені права та просили здійснити відповідні дії щодо усунення цих порушень.
27.12.2019 року відповідач у направленому позивачам листі визнав, що багаж позивачів було втрачено із вини відповідача. Проте до цього часу відповідач не сплатив позивачам відшкодування матеріальної шкоди за втрачений багаж.
Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу. Способами захисту в тому числі є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної шкоди.
Частина 1ст. 22 ЦК України передбачає, що особа, який завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на її відшкодування.
Відповідно до ч. 1 статті 908 Цивільного кодексу України, перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Перевізник зобов`язується перевезти пасажира, а разі здавання багажу - також доставити багаж до пункту призначення та видати його пасажиру. Пасажир зобов`язується сплатити встановлену плату за проїзд, а у разі здавання багажу - також за його перевезення.
Згідно статті 910 Цивільного кодексу України за договором перевезення пасажира одна сторона (перевізник) зобов`язується перевезти другу сторону (пасажира) до пункту призначення, а в разі здавання багажу - також доставити багаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання багажу, а пасажир зобов`язується сплатити встановлену плату за проїзд, а у разі здавання багажу - також за його провезення. Укладення договору перевезення пасажира та багажу підтверджується видачею відповідно квитка та багажної квитанції, форми яких встановлюються відповідно до транспортних кодексів (статутів).
Пасажирський квиток та багажна квитанція одночасно є договором про здійснення авіаційного перевезення та розрахунковим документом.
Відповідно до статті 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.
Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.
Згідно пункту 2 глави 1 Розділу 26 Правил Авіаперевізник відповідає за шкоду, заподіяну в разі знищення, втрати або пошкодження зареєстрованого багажу, виключно у разі, якщо дія, яка спричинила знищення, втрату або пошкодження багажу, відбулась на борту повітряного судна або у період часу, коли авіаперевізник був відповідальним за збереження зареєстрованого багажу.
Згідно пункту 2 глави 5 Розділу 26 Правил відповідальність авіаперевізника у разі знищення, втрати, пошкодження або затримки перевезення зареєстрованого багажу обмежується сумою 1131 СПЗ (спеціальних прав запозичення).
Проте відповідно до пункту 4 глави 5 Розділу 26 Правил положення пунктів 1, 2 глави 5 не застосовуються, якщо завдана шкода є результатом дії чи бездіяльності авіаперевізника, його працівників або агентів з обслуговування, вчиненої з умислом завдати шкоди або через недбалість і з усвідомленням того, що в результаті таких дій може бути завдано шкоди, та за умови, що в разі вчинення такої дії чи бездіяльності працівника або агента з обслуговування буде доведено, що цей працівник або агент діяв у межах своїх обов`язків.
Відповідно до статті 29 Конвенції та правової позиції Верховного Суду України до правовідносин, що виникають при будь-якому міжнародному перевезенні людей, багажу чи вантажу, а також щодо відшкодування шкоди застосовуються положення Варшавської Конвенції для уніфікації деяких правил, що стосуються міжнародних повітряних перевезень, та інших пов`язаних з нею документів, зокрема і Монреальської Конвенції про уніфікацію деяких правил міжнародних повітряних перевезень, до якої приєдналась України 17 грудня 2008 року (дата набрання чинності для України - 6 травня 2009 року).
Частина 5 статті 22 Конвенції про уніфікацію деяких правил міжнародних повітряних перевезень встановлює, що обмеження стосовно відшкодування заподіяної шкоди від утрати багажу не застосовуються, у разі якщо заподіяна шкода внаслідок утрати багажу є результатом дії службовців авіаперевізника при виконанні своїх обов`язків, вчиненої через злочинну недбалість.
В преамбулі Монреальської Конвенції визнається важливість забезпечення інтересів споживачів під час міжнародних повітряних перевезень і необхідність справедливої компенсації відповідно до принципу найбільш повного відшкодування.
Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Жодних передбачених Конвенцією підстав для звільнення від відповідальності чи обмеження відповідальності авіаперевізника (відповідача) немає.
Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Відповідачем не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутнім у судових засіданнях відповідач також розпорядився на свій розсуд.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно з ч. 6 ст. 22 Конвенції судові витрати відшкодовуються авіаперевізником, статтею 35 Конвенції позовна давність встановлена тривалістю у два роки.
Відповідно до частини 1 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У пунктах 47, 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судам роз`яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).
Згідно з частиною 3 та частиною 4 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Для відновлення свого порушення права позивачами понесені витрати на правову допомогу загалом у розмірі 10 000 гривень, що підтверджується договором про надання правової допомоги від 02.10.2019 року, актом про надання правової допомоги від 25.12.2019 року до договору про надання правової допомоги від 02.10.2019 року, рахунком № 1 від 25.12.2019 року до договору про надання правової допомоги від 02.10.2019 року, договором про надання правової допомоги від 17.01.2020 року, актом про надання правової допомоги від 10.06.2020р. до договору про надання правової допомоги від 17.01.2020 року, рахунком № 1 від 10.06.2020 р. до договору про надання правової допомоги від 17.01.2020 року, актом про надання правової допомоги від 22.09.2020 року до договору про надання правової допомоги від 17.01.2020 року, рахунком № 2 від 22.09.2020 року до договору про надання правової допомоги від 17.01.2020 року. Договори про надання правової допомоги укладені позивача з адвокатським об`єднанням. Правова допомога за договорами надана адвокатом.
Таким чином, суд доходить висновку про необхідність стягнення з відповідача понесених позивачами витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.
Керуючись ст.ст. 9-13, 76-83, 95, 133, 141, 223, 247, 263-265, 268, 280-282, 352, 354, 355 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ПАТ «Авіакомпанія «Буковина» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок втрати багажу - задовольнити.
Позивачі мають право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ст. 354 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ст. 354 ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
ГОЛОВУЮЧИЙ І.А.МАЗУН