Постанова

Іменем України

22 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 644/5190/18

провадження № 61-3002св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідач - Територіальна громада в особі Харківської міської ради,

треті особи: ОСОБА_3 , який також є законним представником ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, комунальне підприємство «Жилкомсервіс»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Харківської міської ради на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06 жовтня 2018 року у складі судді Горчакової О. І. та постанову Харківського апеляційного суду

від 10 січня 2019 року у складі колегії суддів: Колтунової А. І., Кругової С. С., Пилипчук Н. П.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до територіальної громади в особі Харківської міської ради, треті особи: ОСОБА_3 , який також є законним представником ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, комунальне підприємство «Жилкомсервіс» (далі -

КП «Житлокомсервіс»), про зміну умов договору найму житлового приміщення.

Позовна заява мотивована тим, що вона зареєстрована та проживає в житловому приміщенні - трикімнатній не приватизованій квартирі АДРЕСА_1 . Житловий будинок по

АДРЕСА_1 знаходиться на балансі КП «Жилкомсервіс». Вищевказана квартира надавалась її чоловікові - ОСОБА_6 на сім`ю на підставі рішення виконавчого комітету Орджонікідзевської районної ради народних депутатів № 6/1 від 14 січня 1992 року та ордера. Наймачем житлового приміщення квартири АДРЕСА_1 , є ОСОБА_6 . Шлюбні відносини між нею та ОСОБА_6 фактично припиненні, останній виїхав на постійне місце проживання у 2002 році в Російську Федерацію та був знятий з реєстрації у вищевказаній квартирі.

Станом на травень 2018 року в жилому приміщенні квартири АДРЕСА_1 , проживає чотири особи:

ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Зазначає, що вона зверталась до Департаменту житлового господарства обліку та розподілу житлової площі Харківської міської ради з заявою про визначення її наймачем квартири

АДРЕСА_1 , однак листом від 20 жовтня 2017 року була надана відповідь про те, що виникли питання, зокрема щодо прав та обов`язків осіб, які були вселені в займане приміщення. У зв`язку з чим вона була змушена звернутись до суду за захистом своїх законних прав та інтересів.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просила суд визнати її наймачем квартири АДРЕСА_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16 жовтня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено.

Визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наймачем квартири АДРЕСА_1 .

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що наймач квартири АДРЕСА_1 , не проживає у вищевказаній квартирі з 2002 року, був знятий з реєстрації, на спірній жилій площі залишилися ОСОБА_1 , яка була членом сім`ї вибувшого наймача квартири, була включена в ордер на зазначену квартиру. Разом з нею проживає

ОСОБА_3 з малолітніми дітьми. ОСОБА_1 виконує всі обов`язки наймача квартири, своєчасно сплачує комунальні послуги, у зв`язку з чим є правові підстави для визнання ОСОБА_1 наймачем зазначеної жилої площі.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Харківського апеляційного суду апеляційну скаргу Харківської міської ради відхилено. Рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постанову суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що оскільки

ОСОБА_6 , який був наймачем зазначеної квартири, вибув із цього житлового приміщення, то право вимоги визнання її наймачем належить члену його сім`ї ОСОБА_1 .

У матеріалах справи міститься заява від ОСОБА_3 про те, що він надає згоду на визнання ОСОБА_1 наймачем квартири

АДРЕСА_1 . Крім того, із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 в установленому законом порядку зверталась до відповідача з заявою про визнання її наймачем цієї квартири. Проте їй було відмовлено. За таких підстав ОСОБА_1 вправі була звернутися до суду з заявою для вирішення цього спору.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у лютому 2019 року до Верховного Суду,

Харківська міська рада, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 20 лютого 2019 року відкрито касаційне провадження у цій справі, витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

У березні 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що процедура визнання громадян наймачами є адміністративною послугою, яка надається через ЦНАП

м. Харкова, а підставами для відмови у наданні такої адміністративної послуги є, зокрема, подання неповного пакету документів. Листом

від 04 вересня 2018 року зазначено, що Управлінням обліку та розподілу житлової площі Департаменту житлового господарства були надані роз`яснення заявникові щодо порядку надходження документів до виконавчого комітету Харківської міської ради для розгляду порушеного питання по суті. Через те, що ОСОБА_1 не підтвердила правомірності щодо існуючого становища по житловому найму на квартиру

АДРЕСА_1 , пакет документів, що надійшов від заявниці, було повернуто в установленому порядку через ЦНАП м. Харкова. Заявнику було повідомлено, що розгляд порушеного питання по суті можливий за умови надання додаткових документів, які б підтверджували родинний зв`язок із членами сім`ї, ОСОБА_3 та його дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а також надання інформації щодо колишніх членів сім`ї (дочки та сина ОСОБА_1 ), на яких свого часу було надано зазначене житло, стосовно їх права користування зазначеною квартирою, яке вони втратили через зміну місця проживання, а саме документального підтвердження зміни місця їх реєстрації із зазначенням конкретної адреси.

Враховуючи вищевикладене, вбачається, що суб`єктом надання адміністративної послуги не було порушено прав ОСОБА_1 щодо визнання її наймачем займаної житлової площі, оскільки їй було роз`яснено необхідність подати відповідні документи для отримання такої адміністративної послуги, перелік яких зазначений в інформаційній картці.

Таким чином, суд не може взяти на себе повноваження щодо визнання ОСОБА_1 наймачем займаної житлової площі, оскільки таке право не було порушено, у зв`язку з чим заявлені позивачем вимоги є безпідставними.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У березні 2019 року до Верховного Суду надійшов відзив ОСОБА_1 , поданий представником - ОСОБА_2 , на касаційну скаргу Харківської міської ради, у якому вона просила вказану касаційну скаргу залишити без задоволення, оскаржувані судові рішення - без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім`ї та прописку

КП «Жилкомсервіс» від 16 березня 2018 року за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а. с. 7).

Вказана квартира не приватизована, належить територіальній громаді

м. Харкова та відповідно до рішення виконавчого комітету Орджонікідзевської районної ради народних депутатів № 6/1 від 14 січня 1992 року була надана ОСОБА_6 .

До ордеру були включені члени сім`ї ОСОБА_6 : його дружина,

ОСОБА_1 - дочка, ОСОБА_7 - син (а. с. 5-6, 8).

ОСОБА_6 , ОСОБА_1 (дочка) та ОСОБА_7 вибули із зазначеної квартири, проживають на території Російської Федерації.

ОСОБА_1 проживає в спірній квартирі постійно з 1992 року, зареєстрована там. З 2012 року на спірній житловій площі зареєстровані та проживають ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , а з 2018 року ОСОБА_5 (а. с. 7).

З технічного паспорту, виготовленого ТОВ «Інвентарбюро» на квартиру

АДРЕСА_1 , вбачається, що квартира розташована на 8 поверсі багатоповерхового будинку та складається з трьох кімнат житловою площею 41,4 кв. м, загальна площа квартири 64,8 кв. м

(а. с. 9-10).

Листами від 20 жовтня 2017 року № Р-7-36363/0/1-17-5384/0/232-147 та

від 04 вересня 2018 року Управління обліку та розподілу житлової площі Департаменту житлового господарства з питання визнання ОСОБА_1 наймачем трикімнатної квартири

АДРЕСА_1 , останній було повідомлено, що розгляд порушеного питання по суті можливий за умови надання додаткових документів, які б підтверджували родинний зв`язок із членами сім`ї, ОСОБА_3 та його дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а також надання інформації щодо колишніх членів сім`ї, на яких в свою чергу було надано зазначене житло, стосовно їх права користування зазначеною квартирою, яке вони втратили через зміну місця проживання, а саме документального підтвердження зміни місця їх реєстрації із зазначенням конкретної адреси (а. с. 18, 71-72).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» передбачено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України (тут і далі в редакції до наведених змін) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга Харківської міської ради задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до статті 61 ЖК УРСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем, житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок.

Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Як встановлено судами у цій справі, договір найму в письмовій формі щодо користування спірною квартирою у вигляді єдиного документа не укладався. Разом з тим, не укладення його в такій формі не є підставою для висновку про його не укладення чи недійсність, при наявності доказів в підтвердження обставин користування квартирою (проживання, реєстрація, споживання комунальних послуг тощо).

Згідно положень частини першої та другої статті 106 ЖК УРСР повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача.

Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім`ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про те, що оскільки ОСОБА_6 , який був наймачем зазначеної квартири, вибув із цього житлового приміщення, то право вимоги визнання її наймачем належить члену його сім`ї ОСОБА_1 . У матеріалах справи міститься заява від ОСОБА_3 про те, що він надає згоду на визнання ОСОБА_1 наймачем квартири АДРЕСА_1 (а. с. 15).

Доводи касаційної скарги стосовно того, що суд не може взяти на себе повноваження щодо визнання ОСОБА_1 наймачем займаної житлової площі, оскільки таке право не було порушено, не заслуговують на увагу, оскільки обрання певного засобу правового захисту, у тому числі і досудового врегулювання спору, є правом, а не обов`язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує. Встановлення законом обов`язкового досудового врегулювання спору обмежує можливість реалізації права на судовий захист.

Крім того, із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 в установленому законом порядку зверталась до відповідача з заявою про визнання її наймачем цієї квартири, проте їй було відмовлено. За таких підстав

ОСОБА_1 вправі була звернутися до суду з заявою для вирішення цього спору.

Зазначені висновки відповідають правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі № 686/15695/15-ц, в якій зазначено, що відсутність вмотивованої відмови виконавчого органу місцевого самоврядування, в контексті положень статті 106 ЖК

Української РСР, не позбавляє особу права звернутися за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права до суду, та не є підставою для залишення позову без задоволення.

Посилання у касаційній скарзі на ті обставини, що ОСОБА_1 не надано відомостей щодо родинних зв`язків з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 також не можуть бути визнанні правовою підставою для відмови ОСОБА_1 у визнанні її наймачем спірної квартири, оскільки зазначені особи зі згоди ОСОБА_1 зареєстровані на цій житловій площі та постійно проживають.

Інші доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків судів першої та апеляційної інстанцій, якими у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм надана належна оцінка, а зводяться до неправильного тлумачення норм матеріального права.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Харківської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06 жовтня

2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 10 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ф. Хопта

Є. В. Синельников

В. В. Шипович