РІШЕННЯ

іменем України

22 січня 2020 рокуСправа №451/1513/19
Провадження № 2/451/391/20

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Табен Л.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у м.Радехові в залі суду цивільну справу №451/1513/19 за позовом ОСОБА_2 до Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області про визнання права власності на земельні ділянки у порядку спадкування,-

в с т а н о в и в:

12 листопада 2019 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області про визнання права власності на земельні ділянки у порядку спадкування.

В позовній заяві зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Первомайське Жовтневого району Миколаївської області помер батько позивача ОСОБА_3 (надалі « ОСОБА_4 »), що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_1 , виданим 03 липня 1996 року Первомайською селищною радою Жовтневого району Миколаївської області. Із Свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_2 , виданого Первомайською селищною радою Жовтневого району Миколаївської області 13.01.2010 року вбачається, що мати позивача - ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно Свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого Миколаївською сільською радою Лопатинського району Львівської області 09 серпня 1962 року, вбачається, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в с.Миколаїв Лопатинського району Львівської області. Батько - ОСОБА_3 , мати - ОСОБА_5 . З Довідки №740 від 18.10.2019 року виданої Виконкомом Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області вбачається, що, гр. ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , до дня смерті проживав і був зареєстрований в АДРЕСА_1 . Разом з ним на день його смерті в житловому будинку були зареєстровані: дружина - ОСОБА_5 , інших осіб зареєстрованих не було. Отже, спадкоємцем за законом першої черги майна померлого ОСОБА_3 була його дружина ОСОБА_5 , яка прийняла спадщину фактичним вступом у володіння спадковим майном та спільним проживанням з померлим на день його смерті. Після смерті Спадкодавця - ОСОБА_5 , окрім іншого майна, залишилося спадкове майно, що складається із земельних ділянок на території Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області, успадкованих нею від чоловіка ОСОБА_3 , що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ЛВ № 011064, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 24 січня 2001 року за № 12231. З Державного акта на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ЛВ №011064 вбачається, що ОСОБА_3 було передано у приватну власність земельна ділянка, площею 1,3856 гектарів в межах згідно з планом для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно Плану зовнішніх меж земельної ділянки Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЛВ №011064 вбачається, що ОСОБА_3 було передано у приватну власність наступні земельні ділянки: земельну ділянку загальною площею 1,2913 гектарів (ріллі); земельну ділянку загальною площею 0,0943 гектарів (кормові угіддя). Відповідно до витягів із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок відділу Головного управління Держгеокадастру у Львівській області в Радехівському районі від 08.08.2019 року вбачається, що загальна вартість земельних ділянок становить - 20223,36 грн. Позивач прийняв спадщину від своєї матері - ОСОБА_5 , що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 17.10.2019 року виданим приватним нотаріусом Сапегою О.П. та зареєстрованим в реєстрі за №1070, однак щодо вказаної земельної ділянки нотаріусом було в усній формі відмовлено в оформленні спадщини у зв`язку з тим, що Державний акт, серії ІІІ-ЛВ №011064 від 24.01.2001 року видано після смерті Спадкодавця - ОСОБА_3 , та відсутністю правовстановлюючого документу на земельні ділянки (оригіналу державного акту на право приватної власності на землю) через його втрату. Крім Позивача, інших спадкоємців, які б претендували на майно ні за законом, ні за заповітом немає. Відсутність правовстановлюючих документів, унеможливлює реалізацію майнових прав Позивача, як спадкоємця, у позасудовому порядку, а тому Позивач вимушений звернутися з позовом до суду. Просить ухвалити рішення, яким визнати за ОСОБА_2 право власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом від Спадкодавця - ОСОБА_5 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка прийняла спадщину, але не встигла оформити своїх спадкових прав після смерті ОСОБА_3 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і, які належали ОСОБА_3 на праві приватної власності відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ЛВ №011064, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 12231 від 24.01.2001 року, а саме: земельну ділянку загальною площею 1,2913 гектарів (ріллі); земельну ділянку загальною площею 0,0943 гектарів (кормові угіддя) (а.с.4-8).

Представник позивача в підготовчому судовому засіданні надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просив ухвалити рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Представник Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області в підготовче судове засідання не з`явився. Подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує щодо їх задоволення (а.с.29).

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористалася відповідач.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно з ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України.

За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, окрім іншого визнання права.

Суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Первомайське Жовтневого району Миколаївської області помер батько позивача ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_1 , виданим 03 липня 1996 року Первомайською селищною радою Жовтневого району Миколаївської області (а.с.13).

Із Свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_2 , виданого Первомайською селищною радою Жовтневого району Миколаївської області 13.01.2010 року вбачається, що мати позивача - ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.14).

Згідно з Свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_3 , виданого Миколаївською сільською радою Лопатинського району Львівської області 09 серпня 1962 року, ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в с.Миколаїв Лопатинського району Львівської області. Батько - ОСОБА_3 , мати - ОСОБА_5 (а.с.15).

З Довідки Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області №740 від 18.10.2019 року вбачається, що, гр. ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , до дня смерті проживав і був зареєстрований в АДРЕСА_1 . Разом з ним на день його смерті в житловому будинку були зареєстровані: дружина - ОСОБА_5 , інших осіб зареєстрованих не було (а.с.16).

Отже, спадкоємцем за законом першої черги майна померлого ОСОБА_3 була ОСОБА_5 , яка прийняла спадщину фактичним вступом у володіння спадковим майном та спільним проживанням з померлим на день його смерті.

Після смерті Спадкодавця - ОСОБА_5 , окрім іншого майна, залишилося спадкове майно, що складається із земельних ділянок на території Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області, успадкованих нею від чоловіка ОСОБА_3 , що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ЛВ № 011064, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 24 січня 2001 року за № 12231.

З Державного акта на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ЛВ №011064 вбачається, що ОСОБА_3 було передано у приватну власність земельну ділянку, площею 1,3856 гектарів в межах згідно з планом для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.17-17 зворот).

Відповідно до Плану зовнішніх меж земельної ділянки Державного акта на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ЛВ №011064 ОСОБА_3 було передано у приватну власність наступні земельні ділянки: земельну ділянку загальною площею 1,2913 (а.с.17-17 зворот).

Відповідно до витягів із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок відділу Головного управління Держгеокадастру у Львівській області в Радехівському районі від 08.08.2019 року вбачається, що загальна вартість земельних ділянок становить - 20223,36 грн (а.с.18-19).

Позивач прийняв спадщину після смерті матері - ОСОБА_5 , що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 17.10.2019 року виданим приватним нотаріусом Сапегою О.П. та зареєстрованим в реєстрі за №1070 (а.с.20).

Крім Позивача, інших спадкоємців, які б претендували на майно ні за законом, ні за заповітом немає.

Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними.

Відповідно до ч. 1. ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом).

Відповідно до положень ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини.

Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом встановлення факту спільного проживання та визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування.

У відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Положення ст.ст.81,131 Земельного кодексу України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування.

Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до ст.141 ЦПК України із відповідача в користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати.

Керуючись ст.ст.12,13,81,141,200,206, 211,258-259,263-265,279 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , яка прийняла спадщину, але не встигла оформити своїх спадкових прав після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , і, які належали йому на праві приватної власності відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ЛВ №011064, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 12231 від 24.01.2001 року, а саме: земельну ділянку загальною площею 1,2913 гектарів (ріллі); земельну ділянку загальною площею 0,0943 гектарів (кормові угіддя).

Стягнути з Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області, місцезнаходження в с. Миколаїв, Радехівського району Львівської області, , в користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , проживає в АДРЕСА_2 , судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 (сорок) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання через Радехівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

ГоловуючийСеменишин О. З.

Повний тест судового рішення виготовлено 29 січня 2020 року.