Справа № 640/1785/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" грудня 2020 р. Київський районний суд міста Харкова в складі:

головуючого судді Шаренко С.Л.,

при секретарі Вареник К.В.,

за участю :

заявника ОСОБА_1 ,

представника стягувача адвоката Мозгової О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського районного суду міста Харкова скаргу ОСОБА_1 , стягувач ОСОБА_2 , заінтересована особа приватний виконавець Близнюков Юрій Володимирович про скасування постанови про звернення стягнення на пенсію,

ВСТАНОВИВ:

07.10.2019 ОСОБА_1 звернувся до суду з скаргою про скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Блізнюкова Юрія Володимировича. В обгрунтування скарги посилається на те, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 03.03.2017 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованість в розмірі 1992908, 33 гр. Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 26.09.2017 року рішення Київського районного суду м. Харкова змінено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованість в розмірі 1234778, 28 гривень. По виконавчому листу відкрите виконавче провадження. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюковим Ю.В. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 21.08.2019 року звернуто стягнення на доходи боржника у розмірі 20 % стягнень з пенсії. Вищезазначену постанову скаржник отримав 23.08.2019 року. Вважає, що постанова винесена безпідставно, тому що відраховується 20% з його пенсії, яка є єдиним його доходом, та крім того, вважає стягнення з нього грошових коштів за рішенням суду не законними, оскільки в провадженні Дзержинського районного суду міста Харкова перебуває цивільна справа за його позовом про визнання нікчемним договору цесії, а тому у разі задоволення позову, анулюються суми нарахованої заборгованості.

В судовому засіданні заяник ОСОБА_1 та його представник адвокат Мозгова О.А. скаргу підтримали, просили її задовольнити, з підстав зазначених в скарзі.

Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Близнюков Ю.В. в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином.

Відповідно до ст. 450 ЦПК України неявка державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи, що державний виконавець належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд вважає можливим провести судове засідання та розглянути скаргу за його відсутності.

Суд, вислухавши доводи заявника ОСОБА_1 , представника стягувача - адвоката Мозгової О.А., дослідивши матеріали справи та подані сторонами заяви по суті справи, оцінивши їх у сукупності, вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не можу ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч.3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Судовий контроль за виконанням судових рішень врегульовано положеннями розділу VII ЦПК України.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Статтею 448 ЦПК України передбачено, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Судом встановлено, що рішенням Київського районного суду міста Харкова від 03.03.2017 задоволено позовну заяву ОСОБА_3 та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 суму заборгованості в розмірі 1992908,33 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 556689,78 грн., заборгованості за процентами в розмірі 70176,99 грн., пені в розмірі 1318130,05 грн., інфляційних збитків в розмірі 47911,51 грн., а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 6890,00 грн. (т. 1 а.с. 206-208).

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 26.09.2017 рішення Київського районного суду м. Харкова від 03.03.2017 змінено та зменшено суму стягнутої з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 пені з 1 318 130,05 гр до 560 000,00 гр, та стягнуту суму заборгованості з 1 992 908,33 гр. до 1 234 778,28 гр., в іншій частині рішення суду залишено без змін. (т. 1 а.с. 283-287). Рішення набрало законної сили 26.09.2017.

У рішенні у справі "Янголенко проти України", no. 14077/05 від 10.12.2009 Європейський суд з прав людини зазначив, що провадження у суді та виконавче провадження є відповідно першою і другою стадією загального провадження. Таким чином, виконавче провадження не має бути відокремлене від судового, і ці обидва провадження мають розглядатись як цілісний процес.

У рішенні у справі "Савіцький проти України", no. 38773/05, від 26.07.2012 Європейський суд з прав людини зазначив, що право, захищене пунктом 1 статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок. Тому необґрунтована тривала затримка виконання обов`язкового рішення може суперечити Конвенції. Держава відповідає за виконання остаточних рішень, якщо органи влади контролюють обставини, що блокують або перешкоджають їхньому повному та своєчасному виконанню.

Відтак, розглядаючи скарги на дії судових виконавців, суди повинні давати обґрунтований аналіз обставин порушення виконавчого провадження, визначати значущість помилок чи недоліків, допущених судовим виконавцем в контексті того, щоб не допустити без виконання остаточних та значущих судових рішень на шкоду однієї з сторін виконавчого провадження.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Глоба проти України" no. 15729/07, від 05.07.2012 Європейський суд з прав людини повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також, Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності.

Виконання рішення суду провадиться на підставі виданого ним виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції,який є виконавчим документом. (ч. 1, 3 ст.431 ЦПК України).

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012).

Чинним законодавством України у разі невиконання судових рішень, які набрали законної сили, передбачена процедура їх примусового виконання.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання зазначеного рішення Київським районним судом 24.01.2018 видані два виконавчі листи на підставі яких, приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Близнюковим Ю.В. відкрито виконавчі провадження ВП № 55683791, ВП №55684104, які в подальшому постановою приватного виконавця від 31.01.2018 обєднанні у зведене виконавче провадження ВП № 55683791. (т. 2 а.с. 17-19).

Зазначені постанови направлені на адресу боржника 31.01.2018, а також запропоновано йому протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження подати декларацію про доходи та майно (т. 2 а.с. 20).

Відповідно до матеріалів справи також вбачається, що боржник ОСОБА_1 вимоги державного виконавця щодо надання декларації про майно та доходи не надав, та приватним виконавцем встановлено, що боржник рахунків не має, не працює, отримує пенсію, має автомобілі, на які накладено арешти, тому приватний виконавець звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житла, яке ухвалою Київського районного суду міста Харкова від 16.03.2018 задоволено, яка залишена без змін постановою Апеляційного суду Харківської області (т. 2 а.с. 90-94).

Відповідно до ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ч. 2 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» з пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках. За іншими видами стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

Таким чином, судом встановлено, що приватним виконавцем вчинено всі виконавчі дії на встановлення коштів чи майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, однак, у зв`язку з відсутністю такого майна, 21.08.2019 приватним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на пенсію заявника, що не суперечить чинному законодавству.

Доводи заявника про те, що в провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова перебуває цивільна справа щодо нікчемності договору цесії та рішення в цій справі анулює суми нарахованої заборгованості, суд не приймає до уваги, оскільки рішення суду не може грунтуватись на припущенях, та на час розгляду скарги рішення у справі 640/1785/16-ц набуло чинності, а тому повинно бути виконано.

Відповідно до ч.3 ст. 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Вирішуючи питання щодо поновлення процесуального строку на подання скарги суд виходить з наступного.

За ч.5 ст.74 Закону 1404-VIII рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Як встановлено судом, оскаржувану постанову винесено 21.08.2019.

Встановлено, що ОСОБА_1 пропустив десятиденний строк на оскарження постанови приватного виконавця. Разом з тим, він просить поновити строк, оскільки копію постанови він отримав 23.08.2019. Після цього він звернувся до Головного управління юстиції у Харківській області, а також до Харківського окружного адміністративного суду, однак ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 23.09.2019 йому відмовлено у відкритті провадження та роз`яснено право на звернення до Київського районного суду м. Харкова для вирішення вказаного спору в порядку ЦПК України.

На підставі викладеного, суд вважає за можливе поновити ОСОБА_1 строк для звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця.

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені у скарзі вимоги, об`єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду скарги, приходить до висновку, що викладені в скарзі твердження щодо порушення державним виконавцем прав та законних інтересів боржника за виконавчим провадженням спростовуються матеріалами справи, оскільки державний виконавець діяв в межах наданих йому повноважень та згідно вимог Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з чим скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 259, 263-265, 268, 447-451 ЦПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1 , стягувач ОСОБА_2 , заінтересована особа: приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Близнюков Юрій Володимирович про скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича від 21.08.2019 про звернення стягнення на пенсію у виконавчому провадженні ВП № 55683791.

Ухвала суду може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Оскільки в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому повний текст ухвали не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного тексту ухвали.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повний текст ухвали виготовлений 11.12.2020.

Суддя: С.Л. Шаренко