Справа № 627/570/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2020 року смт Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області у складі

головуючого Вовк Л. В.

з участю секретаря Полешко О. С.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Краснокутськ в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Колонтаївської сільської ради Краснокутського району Харківської області про визнання права власності за набувальною давністю ,

у с т а н о в и в :

У липні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Колонтаївської сільської ради Краснокутського району Харківської області про визнання права власності за набувальною давністю.

Позов мотивований тим, що у вересні 2009 р. вона придбала у ОСОБА_3 житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 , який остання успадкувала після смерті свого чоловіка ОСОБА_4 .. З 2009 року позивач відкрито та добросовісно володіє вказаним нерухомим майном, утримує його в належному стані. Під час придбання у відповідача вказаного будинку договір купівлі-продажу між нею та ОСОБА_3 у письмовій формі укладено не було та право власності позивача на вказаний будинок не реєструвалося. ОСОБА_3 не може зареєструвати також за собою право власності на вказаний будинок , оскільки відсутні правовстановлюючі документи на нерухоме майно. Посилаючись на вказані обставини, а також на те, що оформити право власності на будинок немає можливості, оскільки відсутні будь-які правовстановлюючі документи на нього, кошти ОСОБА_3 за купівлю-продаж будинку отримала, позивач просить визнати за нею право власності на зазначений будинок в порядку набувальної давності.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав , просить задовольнити.

Відповідач до суду не з`явився , подав заяву слухати справу у його відсутність , проти позову не заперечує , прохає ухвалити рішення на розсуд суду.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача , вивчивши докази по справі , дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що спірний житловий будинок по АДРЕСА_1 , згідно записів погосподарської книги Колонтаївської сільської ради № 5 належав ОСОБА_4 , про що свідчить довідка Колонтаївської сільської ради від 06.10.2020 року.

Згідно довідки КП «Краснокутське БТІ» від 15.07.2020 року , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 не зареєстровано.

Крім того , що право власності не зареєстровано на спірний будинок , свідчить інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно … від 29.07.2020 року .

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Котелевка .

На час смерті ОСОБА_4 проживав в одному будинку з дружиною ОСОБА_3 та матір`ю ОСОБА_5 , про що свідчить довідка Колонтаївської сільської ради від 23.05.2006 р.

Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 02.12.2020 року , після ОСОБА_4 заведена спадкова справа № 168/2006 року.

З спадкової справи вбачається , що єдиним спадкоємцем майна після ОСОБА_4 є його син ОСОБА_6 , який прийняв спадщину шляхом подачі до Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області заяви про прийняття спадщини. Інші спадкоємці відсутні , оскільки дружина спадкодавця ОСОБА_3 та мати ОСОБА_5 від спадщини відмовилися на користь ОСОБА_6 , про що свідчать їх заяви . Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.02.2009 року , ОСОБА_6 отримав спадщину після свого батька ОСОБА_4 ..

У вересні 2009 році між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 була досягнута усна домовленість про купівлю в останньої житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , на підставі якої, вона сплатила ОСОБА_3 грошові кошти за вказаний будинок та почала володіти вказаним будинком . Договір купівлі-продажу між сторонами усної угоди у письмовій формі укладено не було та право власності позивача на вказаний будинок не реєструвалося.

В матеріалах справи міститься розписка ОСОБА_3 про те, що вона 03.09.2009 року отримала від позивача грошові кошти у сумі 5 000,00 грн за продаж спірного будинку.

За заявою ОСОБА_2 виготовлений КП «Краснокутське БТІ» від 16.06.2020 року технічний паспорт , згідно якого житловий будинок по АДРЕСА_1 існує , його загальна площа складає 70,00 кв. м, право власності на зазначений об`єкт нерухомого майна не зареєстровано.

Із вказаного часу позивач з дозволу ОСОБА_3 вселилася до будинку, користується ним відкрито та безперервно по даний час.

Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом частини 1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст.344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

За змістом зазначеної норми для набуття права власності на чужі речі за набувальною давністю необхідне добросовісне заволодіння і наявність умов, які б свідчили про те, що встановити попереднього власника не має можливості, а майно, на яке претендує особа, надійшло до неї законно. Мова йде про ситуації, коли власник майна не заявляє про своє право уже тривалий час, тобто фактично відмовляється від цього майна.

Набувальна давність не стосується випадків заволодіння чужим майном обманним або злочинним шляхом.

Набувальна давність поширюється на випадки фактичного володіння чужим майном.

Для правильного вирішення спору, пов`язаного з правом власності в силу набувальної давності, слід належним чином встановлювати обставини, що мають значення для справи, та враховувати, зокрема, наступне: - задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі ст.344 ЦК України можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння; - за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 (провадження № 12-291гс18) зроблено висновок, що «умовами набуття права власності за набувальною давністю на підставі статті 344 ЦК України є: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна (нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери) право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду. Набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності. За змістом частини першої статті 344 Цивільного кодексу України добросовісність особи має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що є однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальною давністю. Після заволодіння чужим майном подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Звідси, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник. Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном».

Оскільки беззаперечно встановлено, що позивач при вселенні до спірного домоволодіння знала про те, що воно належить іншій особі, та погодились сплатити кошти за будинок , вселилася в житлове приміщення, суд приходить до переконання, що ОСОБА_2 було відомо про відсутність у неї підстав для набуття права власності на спірне житло, а також свідчить про наявність титулу (підстави) такого володіння, тому безтитульність та добросовістність як початковий елемент заволодіння майном була відсутня, а тому підстав для визнання за позивачем права власності на спірний будинок за набувальною давністю немає.

Крім того, як на підставу своїх вимог позивач посилається саме на наявність цивільно-правового договору між ОСОБА_3 та нею, що у свою чергу виключає можливість визнання за позивачем права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

Згідно з ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до положень ч.1, 2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Позивачем не надано в судове засідання достатніх та належних доказів на підтвердження позову , умови передбачені статтею 344 ЦК України для набуття права власності за набувальною давністю відсутні , тому позов ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.344 ЦК України, ст. 5, 12, 13, 81, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_2 до Колонтаївської сільської ради Краснокутського району Харківської області про визнання права власності за набувальною давністю залишити без задоволення .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення.

Повний текст рішення викладений 21.12.2020 року.

Найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої та проживаючої по АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Колонтаївська сільська рада Краснокутського району Харківської області, юридична адреса : вул. Центральна, 107, с. Колонтаїв, Краснокутського району, Харківської області, 62030.

СУДДЯ Л. В. ВОВК