Дата документу 29.01.2020 Справа № 331/3343/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 331/3343/19 Головуючий у 1 інстанції: Гнатик Г. В.
Провадження № 22-ц/807/363/20 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.

П О С Т А Н О В А
29 січня 2020 року м. Запоріжжя
Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого: Маловічко С.В.
суддів: Гончар М.С.
Подліянової Г.С.
при секретарі: Семенчук О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «АльфаБанк» як правонаступника Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» у особі представника Ременюк Тетяни Олександрівни на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 07 листопада 2019 року у справі про відмову у застосуванні зустрічногоо забезпечення за позовом ОСОБА_1 до АТ «АьфаБанк» як правонаступника АТ «Укрсоцбанк», Державного реєстратора виконавчого комітету Гуляйпільської міської ради Зінченка Юрія Олексійовича про скасування реєстрації права власності та поновлення реєстрації права власності,
У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до АТ «Укрсоцбанк», Державного реєстратора виконавчого комітету Гуляйпільської міської ради Зінченка Ю.О. про скасування реєстрації права власності за банком на нерухоме майно та поновлення реєстрації права власності на це майно за нею.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01 серпня 2019 року вжито заходи забезпечення позову у вигляді арешту на нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .
29 серпня 2019 року до суду надійшла письмова заява від представника відповідача АТ «Укрсоцбанк» про застосування зустрічного забезпечення позову, у якому відповідач просить застосувати зустрічне забезпечення у вигляді внесення позивачкою ОСОБА_1 на депозитний рахунок суду 50 000 гривень.
30 серпня 2019 року від представника відповідача АТ «Укрсоцбанк» до суду надійшло уточнення до заяви про зустрічне забезпечення, у якому відповідач просить застосувати зустрічне забезпечення у вигляді внесення позивачкою ОСОБА_1 на депозитний рахунок суду 120 000 гривень.
Заяву обґрунтовує тим, що спірні правовідносини виникли у зв`язку з задоволенням банком своїх вимог кредитора/іпотекодержателя шляхом набуття в позасудовому порядку права власності на об`єкт нерухомого майна, що є предметом іпотеки, з метою погашення заборгованості за кредитним договором.. Банк зацікавлений в тому, щоб надати дане приміщення в оренду і отримати з цього прибуток, однак у зв`язку із накладенням арешту на нерухоме майно фактично позбавлений можливості розпоряджатися ним. Додатково зазначає, що коливання курсу та знецінення нерухомості призводить до збитків банку. Крім того зазначає, що банк веде переговори щодо надання в оренду зазначеного вище нежитлового приміщення із орендною платою у розмірі 10 000 грн. щомісячно, але у зв`язку з накладенням арешту на нерухоме майно він як власник фактично позбавлений можливості розпоряджатись своїм майном (передати в оренду належне йому майно за актом приймання-передачі), а відтак, упущена вигода з урахуванням середнього строку розгляду справи в судах складає 120 000 грн. Тому, з урахуванням вищевикладених обставин, відповідач вважає, що достатнім буде зустрічне забезпечення позову в розмірі 120 000 гривень.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 07 листопада 2019 року в задоволені заяви про зустрічне забезпечення позову відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа Банк», у особі представника Ременюк Т.О. подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність та необгрунтованість, порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою заяву банку про зустрічне забезпечення позову задовольнити в повному обсязі.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вказувала, що передбачених ч. 3 ст. 154 ЦПК України обставин для обов`язкового застосування заходів зустрічного забезпечення не мається, а всі решта доводів банку не відповідають дійсності та не перешкоджають останньому здавати в оренду іпотечне нерухоме майно, на яке набув права власності банк.
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 16 грудня 2019 року було замінено відповідача в особі АТ «Укрсоцбанк» на правонаступника в особі АТ «Альфа-Банк».
В судове засідання апеляційного 29 січня 2020р. представник банку Ременюк Т.О. не з`явилась, надавши письмову заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з її зайнятістю у іншому судовому засіданні.
Але до зави не було долучено будь-якого документального підтвердження участі адвоката Ременюк Т.О. у іншому засіданні, тому колегія визнала, що такі обставини не перешкоджають проведенню апеляційного розгляду у цій справі.
Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 адвоката Черкашина І.І., який заперечував проти апеляційної скарги за викладеними у відзиві обставинами, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
За змістом ч. 7 ст. 153, ч. 6 ст. 154 ЦПК України в ухвалі про забезпечення позову суд вирішує питання зустрічного забезпечення.
Згідно з ч. 1 ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).
Перелік випадків, у яких суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення, визначений ч. 3 ст. 154 ЦПК України, та є вичерпним.
Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний
рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом (ч. 4 ст. 154 ЦПК України).
Відповідно до частини 3 статті 154 ЦПК України суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення, якщо позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові, або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.
З аналізу наведених норм вбачається, що єдиним критерієм застосування судом зустрічного забезпечення позову є забезпечення можливості відшкодування збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову. При цьому, можливість таких збитків має бути ретельно досліджена судом, визначено їх потенційний розмір, оцінено співмірність заходів забезпечення позову розміру таких можливих збитків та розміру зустрічного забезпечення.
Як вірно встановив суд першої інстанції, в даному випадку відсутні підстави для застосування зустрічного забезпечення, оскільки матеріали справи не містять доводів та аргументів, згідно з якими арешт нежитлового приміщення, встановлений на термін розгляду справи, може завдати збитків відповідачу, оскільки банк достеменно не визначає, в чому саме можуть полягати такі збитки, а доводи про неможливість передачі в оренду спірного приміщення не заслуговують на увагу, оскільки накладення на нього арешту не створює перешкод для здачі його в оренду.
Окрім того, не містять матеріали справи й доказів наявності передбачених ст. 154 ЦПК України випадків обов`язкового застосування зустрічного забезпечення. Так, встановлено, що позивач має зареєстроване місце проживання у Запоріжжі, а також майно, за рахунок якого банк вже задовольнив свої вимоги, правомірність чого у цій справі оспорюється позивачем.
До того ж, банком не надано суду доказів про майновий стан позивача, що також є передумовою для зустрічного забезпечення.
Враховуючи те, що, на думку колегії, обраний заявником спосіб забезпечення позову не спричинить невідновлюваної шкоди відповідачу чи третім особам, а також відсутність обставин, визначених у ч. 3 ст. 154 ЦПК України, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для зустрічного забезпечення є цілком обґрунтованим .
Банком у цій справі взагалі не надано належних та допустимих доказів на підтвердження його можливих збитків, які можуть бути спричинені йому арештом спірного приміщення.
Така заборона шляхом арешту майна судом першої інстанції у цій справі перешкодить банку здійснити відчуження спірного майна, але не створює перешкод для користування ним як особисто, так і третіми особами, зокрема, шляхом передачі в оренду, оскільки АТ "Укрсоцбанк" зареєстрований власником приміщення, на що вказує державна реєстрація права власності на це майно за банком.
У цивільному законодавстві забезпечення позовних вимог у вигляді арешту майна обмежує лише право на відчуження даного майна, але право користування залишається непорушним та недоторканним для власника майна.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права і не може бути скасована з підстав, викладених у апеляційній скарзі.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» у особі представника Ременюк Тетяни Олександрівни залишити без задоволення.
УхвалуЖовтневого районного суду м. Запоріжжя від 07 листопада 2019 року у цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 30 січня 2020 року.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Гончар М.С.

Подліянова Г.С.