Справа № 353/641/19
Провадження № 2/353/14/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2020 рокум.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Лущак Н.І.,

з участю секретаря судового засідання Гуцуляк Г.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тлумачі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Тлумацької міської ради об`єднаної територіальної громади Тлумацького району Івано-Франківської області про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , Тлумацької міської ради об`єднаної територіальної громади Тлумацького району Івано-Франківської областіпро визнання права власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, розташовані по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 . Свої вимоги обґрунтовувала тим, що за вищевказаною адресою проживали її батьки: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вона, її сестра ОСОБА_2 та її діти: син ОСОБА_5 та донька ОСОБА_6 . Наведений двір відносився до типу робітничого двору, тому належав матері ОСОБА_3 на праві власності.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько ОСОБА_4 , а ІНФОРМАЦІЯ_4 померла мати ОСОБА_3 . Після смерті матері відкрилася спадшина на все належне їй на день смерті майно, яке вона ще за життя заповіла позивачу. Позивач прийняла спадщину після смерті матері, так як вона проживала разом з матір`ю ОСОБА_3 та була зареєстрована в господарстві. Вона бажає оформити спадщину на своє ім`я, однак в нотаріальному порядку їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на домоволодіння.

У зв`язку з вищевказаним, позивач просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому, розташованими за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 .

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, дану цивільну справу передано для розгляду судді Мануляку Ю.В.

Відповідно до наказу Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 18.07.2019 року № 16-19 «Про відрахування зі штату суду ОСОБА_7 .» суддю Тлумацького районного суду Івано-Франківської області Мануляка Ю.В. відраховано зі штату Тлумацького районного суду Івано-Франківської області з 18.07.2019 року, як такого, в якого закінчився строк відрядження як тимчасового переведення до Тлумацького районного суду Івано-Франківської області на шість місяців для здійснення правосуддя у межах загального річного строку.

Розпорядженням керівника апарату Тлумацького районного суду Івано-Франківської області № 97-19 від 19.07.2019 року призначено повторний автоматичний розподіл вищевказаної цивільної справи.

19.07.2019 року, на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, дану цивільну справу передано для розгляду судді Лущак Н.І.

Ухвалою судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 25.07.2019 року справу за даним позовом прийнято до свого провадження та призначено підготовче судове засідання по справі у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тлумацького районного суду Івано-Франківської області.

Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 11.11.2019 року закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилася, однак у позовній заяві просила розгляд справи провести у її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 та представник відповідача Тлумацької міської ради об`єднаної територіальної громади Тлумацького району Івано-Франківської області в судове засідання не з`явилися, до суду подали письмові заяви, у яких вказали, що позов визнають, не заперечують проти його задоволення та просили справу розглядати без їх участі.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав:

Судом встановлено, що згідно виписки з погосподарської книги № 3 Олешівської сільської ради по с. Остриня за 1986-1990 роки, виданої Тлумацькою міькою радою об`єднаної територіальної громади Тлумацького району Івано-Франківської області № 345 від 25.06.2019 року, в господарстві особовий рахунок № НОМЕР_1 , тип двору робітничий були зареєстровані та проживали: голова двору ОСОБА_3 , 1937 р.н., чоловік ОСОБА_4 , 1941 р.н., дочка ОСОБА_9 (позивач), 1973 р.н., дочка ОСОБА_2 , 1960 р.н., внук ОСОБА_10 , 1983 р.н., внучка ОСОБА_11 , 1988 р.н. (а.с. 13). Згідно копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 02.02.2016 року житловий будинок, господарські будівлі та споруди, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 побудовані у період з 1969 року по 1991 рік (а.с. 5-7).

Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні питань щодо визнання права власності на житлові будинки у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності із іншими доказами.

Відповідно до вимог ст.ст. 123, 126 ЦК Української РСР (в ред. від 18 липня 1963 року) та п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 02 березня 1973 року № 3 «Про судову практику в справах про поділ колгоспного двору і виділ з нього», розмір частки колишнього члена колгоспного двору в спільному майні, що належить дворові і збереглося після його перетворення в господарство робітників та службовців (якщо на час припинення існування двору цей член не втратив права на неї), встановлюється згідно зі ст. 123 ЦК Української РСР. Тому при поділі майна, яке є спільною власністю колгоспного двору, суди повинні виходити з принципу рівності часток усіх колишніх членів двору, в тому числі непрацездатних і неповнолітніх. Майно, придбане після перетворення колгоспного двору в господарство робітників чи службовців, підлягає поділу за нормами, що регулюють поділ спільної часткової власності або спільної сумісної власності подружжя.

У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

У п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що вирішуючи спори про право приватної власності на майно, суди повинні виходити з того, що відповідно до ст. 13 Закону України «Про власність» об`єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення, набуті з передбачених законом підстав.

Отже, ОСОБА_3 (мати позивача), як голові двору, належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_9 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 і її батьками були ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 21). Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 9 від 29.05.2019 року 19.11.1994 року ОСОБА_9 (позивач) уклала шлюб з ОСОБА_12 та після державної реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище « ОСОБА_13 » (а.с. 22). Рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 16.07.2013 року шлюб між ОСОБА_1 (позивач) та ОСОБА_12 розірвано. Після розірвання шлюбу залишено ОСОБА_1 шлюбне прізвище « ОСОБА_13 » (а.с. 23).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 (батько позивача) помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 16). Ще за життя він посвідчив заповіт, яким все належне йому на день смерті майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде йому належати і на що він за законом матиме право заповів дочці ОСОБА_1 (позивач), що підтверджується копією заповіту від 07.02.2011 року (а.с. 15).

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_3 (мати позивача), що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 17). Ще за життя вона посвідчила заповіт, яким все належне їй на день смерті майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде їй належати і на що вона за законом матиме право заповіла дочці ОСОБА_1 (позивач), що підтверджується копією заповіту від 07.02.2011 року (а.с. 14) та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 56649195 від 26.06.2019 року (а.с. 48 зворот).

В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

ОСОБА_1 (позивач) прийняла спадщину за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 , оскільки була зареєстрована та постіно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою Тлумацької міської ради об`єднаної територіальної громади Тлумацького району Івано-Франківської області № 337 від 20.06.2019 року (а.с. 12).

Дані обставини підтверджуються копією спадкової справи № 131/2019 від 26.06.2019 року, заведеної приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Водославською Н.В. після смерті ОСОБА_3 (а.с. 44-53), з якої вбачається, що позивач є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 , інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом немає. Згідно відповідей приватних нотаріусів Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Водославської Н.В. № 502/01-16 від 26.07.2019 року (а.с. 43) і ОСОБА_14 № 01-16/640 від 29.07.2019 року (а.с. 54) та Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області № 528/01-16 від 27.08.2019 року (а.с. 58), спадкова справа після смерті батька позивача ОСОБА_4 не заводилася.

Отже, на момент звернення до суду позивач правомірно претендує на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому, розташованими по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 .

Позивачу в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за заповітом на житловий будинок з господарськими буділями та спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 , які залишились після смерті ОСОБА_3 , оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на спадкове домоволодіння, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій, виданою приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Волославською Н.В. № 423/02-31 від 27.04.2019 року (а.с. 19).

Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог.

У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити.

При такому вирішенні спору, суд вважає, що документально підтверджені судові витрати по справі понесені позивачем ОСОБА_1 по сплаті судового збору в сумі 897,23 грн. (квитанція № 0.0..1 від 02.07.2019 року, а.с. 1) слід покласти на її рахунок.

На підставі ст.ст. 316-319, 391, 392, 1216 - 1222, 1268 ЦК України (в редакції 2003 року), керуючись ст. ст. 13, 82, 142, 200, 206, 247, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , жителькою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 .

Судові витрати по справі понесені позивачем ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , жительці АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , покласти на її рахунок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ГоловуючийН. І. Лущак