ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Провадження № 2/201/1221/2020
УХВАЛА

31 січня 2020 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Федоріщева С.С.,

при секретарі Максимовій О.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Мусійченка Д.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

21 жовтня 2019 року від представника відповідача до суду надійшло клопотання про закриття провадження у вищевказаній справі.

В обґрунтування поданого клопотання представник відповідача посилався на те, що у травні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до АТ КБ «Приватбанк» про визнання формулювання причини звільнення незаконним, зміну формулювання причини звільнення та відшкодування моральної шкоди. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 липня 2016 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 грудня 2016 року у позові було відмовлено у повному обсязі. Незважаючи на те, що позовні заяви ОСОБА_2 від 26 травня 2015 року та від 26 вересня 2019 року містять різні похідні вимоги зміна формулювання причини звільнення та поновлення на роботі по суті предметом позову в обох справах є оскарження та визнання незаконним одного і того самого наказу №Э.08.0.0.0/1-6688532 від 30 квітня 2015 року про звільнення працівника.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав клопотання про закриття провадження у справі, просив його задовольнити. Крім того, звернув увагу на пропуск позивачем строку давності, встановлений для звернення до суду за цією категорією спорів, наполягав на його застосуванні, проти задоволення позовних вимог заперечував.

Представник позивача у судовому засіданні заперечувала проти заявленого клопотання. Наполягала на задоволенні позовних вимог.

Вислухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що 29 травня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача ПАТ «Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання протиправним та скасування наказу, зміну формулювання причини звільнення з роботи та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 квітня 2016 року у справі 201/8709/15-ц, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 липня 2016 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 грудня 2016 року у позові було відмовлено у повному обсязі (а.с. 34-47).

Суди в зазначених рішеннях дійшли до висновку про те, що у роботодавця були всі підстави для звільнення ОСОБА_2 за п. 2 ст. 41 КЗпП України, що було здійснено із дотриманням вимог чинного законодавства, відтак звільнення позивача було обґрунтованим і правомірним.

У справі 201/8709/15-ц були детально досліджені обставини, що стали підставою для розірвання трудового договору за ініціативою банку, підстави та порядок звільнення працівника. Аргументи позовної заяви у справі, що розглядається (№ 201/11108/19) зводяться до обставин того самого звільнення, яке вже визнано судами всіх інстанцій обґрунтованим і правомірним. Фактично, виходячи зі змісту вимог ОСОБА_2 мова йдеться тільки про зміну назви позовних вимог та їх формулювання.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Враховуючи наведене, та беручи до уваги той факт, що є рішення суду, яке набрало законної сили, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди підлягає закриттю.

Водночас, суд не може не взяти до уваги посилання позивача на зміну обставин на теперішній час у зв`язку із рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2016 року у справі №201/10712/15-ц, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 жовтня 2017 року, яким рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 серпня 2015 року у цій справі було скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної підприємству працівником відмовлено в повному обсязі. Обставини, встановлені судом у даній справі очевидно мають відношення до обставин, встановлених судом у справі 201/8709/15-ц, оскільки ОСОБА_2 було звільнено за вимогою власника саме за втратою довіри через спричинення підприємству матеріальної шкоди, якої, як з`ясувалося згодом, він не спричиняв.

Зважаючи на викладене, суд вважає за можливе роз`яснити позивачу, що за наявності обставин, встановлених рішенням суду, яке набрало законної сили, він має право звернутись до суду із заявою про перегляд рішення у справі 201/8709/15-ц за нововиявленими обставинами з дотриманням вимог глави 3 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.255, 258-261 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди закрити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя С.С. Федоріщев