Ухвала

Іменем України

20 січня 2020 року

м. Київ

справа № 639/204/16-ц

провадження № 61-15485ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Стрільчука В. А., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 28 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Інститут мікробіології та імунології ім. І. І. Мечникова НАМН України», профспілкового комітету Державної установи «Інститут мікробіології та імунології ім. І. І. Мечникова НАМН України», первинної профспілкової організації Державної установи «Інститут мікробіології та імунології ім. І. І. Мечникова НАМН України», Харківської обласної організації профспілки працівників охорони здоров`я про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, компенсації за несвоєчасно проведений розрахунок в частині виплати заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку,

встановив:

У січні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Державної установи «Інститут мікробіології та імунології ім. І. І. Мечникова НАМН України», профспілкового комітету Державної установи «Інститут мікробіології та імунології ім. І. І. Мечникова НАМН України», первинної профспілкової організації Державної установи «Інститут мікробіології та імунології ім. І. І. Мечникова НАМН України», Харківської обласної організації профспілки працівників охорони здоров`я про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, компенсації за несвоєчасно проведений розрахунок в частині виплати заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Харкова від 21 лютого 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з профспілкового комітету Державної установи «Інститут мікробіології та імунології ім. І.І. Мечникова НАМН України» на користь ОСОБА_1 необгрунтовано утримані членські внески у сумі 902, 17 грн. В іншій частині позовні вимоги залишені без задоволення.

Додатковим рішенням Жовтневого районного суду міста Харкова від 12 березня 2019 року стягнуто з профспілкового комітету Державної установи «Інститут мікробіології та імунології ім. І. І. Мечникова НАМН України» судовий збір в дохід держави в сумі 551, 20грн.

Постановою Харківського апеляційного суду від 05 червня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.Рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 21 лютого 2019 року залишено без змін.

ОСОБА_1 звернулась до суду апеляційної інстанції із заявою про роз`яснення постанови Харківського апеляційного суду від 05 червня 2019 року. Заявник зазначила, що в мотивувальній частині вказаної постанови суду зазначено, що «інші позовні вимоги є недоведеними». Просила роз`яснити рішення Харківського апеляційного суду від 05 червня 2019 року у цій частині, а саме, що мав на увазі суд, зазначаючи у рішенні «інші позовні вимоги є недоведеними». Крім того, заявнику не зрозуміле вказане рішення в частині того, що мав на увазі суд залишаючи без змін рішення Жовтневого районного суду містаХаркова від 21 лютого 2019 року, яким вирішено «стягнути з профспілкового комітету Державної установи «Інститут мікробіології та імунології ім. І. І. Мечникова НАМН України» на користь ОСОБА_1 необгрунтовано утримані членські внески у сумі 902, 17 грн», оскільки профспілковий комітет відсутній у державній установі «Інститут мікробіології та імунології ім. І. І. Мечникова НАМН України».

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 28 листопада 2019 року заяву ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Харківського апеляційного суду від 05 червня 2019 рокузалишено без задоволення.

26 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Харківського апеляційного суду від 28 листопада 2019 року, в якій просила змінити оскаржуване судове рішення та ухвалити нове рішення, яким зобов`язати Харківський апеляційний суд роз`яснити постанову Харківського апеляційного суду від 05 червня 2019 року, не передаючи справу на новий розгляд.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваній ухвалі вказує, що постанова Харківського апеляційного суду від 05 червня 2019 року є чіткою та зрозумілою, при тому, як вказану постанову неможливо виконати, у зв`язку з відсутністю у профспілкового комітету Державної установи «Інститут мікробіології та імунології ім. І. І. Мечникова НАМН України» статусу юридичної особи. Заявником наведено докази, якими підтверджуються позовні вимоги, тому на її думкусуд апеляційної інстанції неправомірно не роз`яснив, що саме мав на увазі зазначаючи «інші позовні вимоги є недоведеними».

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертою статті 394 ЦПК України суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Нормами статті 271 ЦПК України передбачено, що за заявою учасників справи, суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи при цьому його змісту. Про роз`яснення або відмову у роз`ясненні судового рішення суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено.

За змістом зазначеної норми процесуального права, рішення суду може бути роз`яснено у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

Тобто, роз`яснення рішення суду - це засіб виправлення недоліків судового рішення, який полягає в усуненні неясності і викладенні рішення суду

у більш ясній та зрозумілій формі.

Суть роз`яснення судового рішення полягає в тому, що суд не повинен давати відповідь на нові питання та вирішувати невирішені вимоги, він лише має роз`яснити положення ухваленого ним рішення, які нечітко ним сформульовані, що позбавляє можливості його реалізації.

Якщо у заяві про роз`яснення рішення фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення

У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня

2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено,

що відповідно до статті 221 ЦПК України роз`яснення рішення суду,

а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим,

що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом,

що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення

і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз`яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до виконання. Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про залишення без задоволення заяви про роз`яснення постанови суду апеляційної інстанції від 05 червня 2019 року, оскільки це судове рішення є чітким, ясним та зрозумілим, не допускає різних варіантів тлумачення, тоді як заява ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення по своїй суті зводиться до незгоди із ухваленим судовим рішенням.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення судами норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення питання про роз`яснення судового рішення.

Оскільки правильне застосовування судом апеляційної інстанцій норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а касаційна скарга є необґрунтованою, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою і п'ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ухвалив:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 28 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Інститут мікробіології та імунології ім. І. І. Мечникова НАМН України», профспілкового комітету Державної установи «Інститут мікробіології та імунології ім. І. І. Мечникова НАМН України», первинної профспілкової організації Державної установи «Інститут мікробіології та імунології ім. І. І. Мечникова НАМН України», Харківської обласної організації профспілки працівників охорони здоров`я про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, компенсації за несвоєчасно проведений розрахунок в частині виплати заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

С. О. Карпенко

В. А. Стрільчук