У Х В А Л А

18 грудня 2020 року

Рівненський міський суд рівненської області в складі:

головуючого суду Харечка С.П.,

при секретарі Гожа Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні м.Рівне заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про скасування рішень про державну реєстрацію прав, про визнання правочинів недійсними та визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Рівненського міського суду знаходиться цивільна справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про скасування рішень про державну реєстрацію прав, про визнання правочинів недійсними та визнання права власності.

16 грудня 2020 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову.

17 грудня 2020 року заяву було передано судді Харечку С.П. для розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову, матеріали справи, вважає, що заява про забезпечення позову підлягає до задоволення.

Статтею 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду..

Згідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Як убачається з роз`яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 2 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Заявник ОСОБА_1 зазначає, що відповідач ОСОБА_2 не маючи права на вказане майно, оскільки за рішеннями суддів була позбавлена його, так як правовстановлюючі документи на спірну квартиру частку домоволодіння та земельну ділянку були скасовані, визнанні недійсними та нечинними на підставі рішень суддів.

Однак не зважаючи на вище вказані обставини, ОСОБА_2 17.05.2018 року укладає з ОСОБА_3 договір купівлі-продажу квартири та земельної ділянки, що дає підстави вважати, що в даному випадку існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Таким чином, суд приходить до висновку, що заяву про забезпечення позову слід задовільнити, виходячи з предмету позову.

Керуючись ст.ст.153, 260, 353 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про скасування рішень про державну реєстрацію прав, про визнання правочинів недійсними та визнання права власності задовольнити.

Накласти арешт:

- на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_3 (паспорт серія НОМЕР_1 виданий Рівненським МВУМВС України в Рівненській області 08.06.2005 року, ідентифікаційний номер якої - НОМЕР_2 );

- на земельну ділянку, що розташована в АДРЕСА_2 , площею 0,0300 га, кадастровий номер :01:075:0170, цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка належить на праві власності ОСОБА_3 (паспорт серія НОМЕР_1 виданий Рівненським МВ УМВС України в Рівненській області 08.06.2005 року, ідентифікаційний номер якої - НОМЕР_2 ).Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Харечко С.П.