Справа №303/6789/19
2/303/197/20
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

10 грудня 2020 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі : головуючого-судді Монич В.О. при секретарі Варга Н.В.

Справа №303/6789/19

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Мукачево цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мукачівської міської ради у Закарпатській області, третя особа ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення сесії Мукачівської міської ради,

ВСТАНОВИВ:

09 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною позовною заявою про визнання протиправним та скасування рішення 54 сесії Мукачівської міської ради 7 скликання від 28 лютого 2019 року № 1326 про передачу у приватну власність ОСОБА_2 земельної ділянки, що знаходиться в АДРЕСА_1 , площею 0,0496 га (кад.№ :01:002:1127) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та скасувати державну реєстрацію та запис про державну реєстрацію.

Позовні вимоги мотивує тим, що згідно даних БТІ м.Мукачево від 03.05.2018 року № 57-вих за гр.. ОСОБА_2 станом на 2013 рік перебувало у власності нерухоме майно, а саме квартира АДРЕСА_2 . В 2017 році з невідомих на те причин відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26.06.2017 року № 90544945 за сприяння Мукачівської міської ради вказана квартира перетворилася в окремий житловий будинок АДРЕСА_1 без виділення земельної ділянки під будинковолодінням в натурі в дворі спільного користування. Рішенням 50 сесії Мукачівської міської ради 7 скликання від 29.11.2018 року ОСОБА_2 надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо зміни конфігурації та площі земельної ділянки по АДРЕСА_1 на площу 0,0496 га кад.№ :01:002:1127. На підставі заяви ОСОБА_2 рішенням 54 сесії Мукачівської міської ради 7 скликання від 28 лютого 2019 року № 1326, ОСОБА_2 передано у приватну власність земельну ділянку без згоди інших співвласників багатоквартирних будинків АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 . Вказана ділянка відводилася у приватну власність за рахунок земель багатоквартирного будинковолодіння АДРЕСА_1 , суміжними землекористувачами згідно технічної документації є землі Мукачівської міської ради та землі загального користування (проїзд). Позивач являється власником квартири АДРЕСА_4 . в свою чергу, у вказаному будинку зареєстровано шість квартир та нежитлове вбудоване приміщення. Такі обставини вказують на те, що оскаржуване рішення суперечить нормам ст..42 ЗК України та ЗУ «про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку». Крім того, на спірній земельній ділянці знаходиться ряд обмежень, а саме: над даною територією проходить лінії електропередач вуличного освітлення, лінії Інтернет та телефонного зв`язку до будинків АДРЕСА_1 , АДРЕСА_3 , а також сама бетонна опора електролінії вуличного освітлення, декілька колекторів для прийому і відведення стічних вод в яких додатково розташовані відповідні труби із засувками для перекриття води в будинках АДРЕСА_1 , АДРЕСА_3 та загальна поштова скринька.

28.11.2019 року відповідачем, Мукачівською міською радою, подано відзив на позов в якому просили в задоволенні позову відмовити повністю. Вважають наведені позивачем доводи такими, що не відповідають нормам матеріального та процесуального права, а сам позов є безпідставним та необгрунтованим. ОСОБА_2 являється власницею будинку АДРЕСА_1 . Станом на 2017 рік земельна ділянка вказаного будинку знаходилася в комунальній власності та її цільове призначення: землі житлової та громадської забудови і згідно ситуаційної схеми жодних обмежень на земельну ділянку не встановлено. Згідно акту погодження меж земельних ділянок суміжні землевласники та користувачі будь яких претензій до виділення земельної ділянки ОСОБА_2 не заявили про що свідчать їх завірені підписи на даному акті.

02.12.2019 року позивачем подано відповідь на відзив в якому зазначено, що доводи відповідача викладені у відзиві є необґрунтованими, надуманими та такими, що суперечать нормам земельного законодавства та цивільного права. Так, за рішенням виконавчого комітету Мукачівської міської ради від 28.03.2017 року № 75, технічного паспорта на нерухоме майно та за договором дарування квартири АДРЕСА_5 від 25.11.2008 року, зареєстровано об`єкт незавершеного будівництва житловий будинок АДРЕСА_6 ). Вказана інформація знаходиться в технічній документації із землеустрою. Для державної реєстрації права власності на об`єкт незвершеного будівництва подаються документи, що посвідчують речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, документ, що надає право на виконання будівельних робіт та документ, що містить опис об`єкта незавершеного будівництва за результатами технічної інвентаризації. Для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна подаються: документ, що засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, технічний паспорт, документ, що посвідчує присвоєння адреси. З огляду на це державна реєстрація права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна, що знаходиться в АДРЕСА_1 , за ОСОБА_2 проводилася в незаконний спосіб. Земельну ділянку, що знаходиться в АДРЕСА_1 , площею 0,0496 га, кадастровий № :01:002:1127, рішенням Мукачівської міської ради було передано ОСОБА_2 без згоди інших співвласників багатоквартирних будинків АДРЕСА_1 та № НОМЕР_1 .

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявсь належним чином, про причину неявки суд не повідомив.

Представник відповідача Мукачівської міської ради Буташ С.М. в судове засідання не з`явився, подав заяву, згідно якої просять розглянути справу без його участі та відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися. про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причину неявки суд не повідомили. Однак, в матеріалах справи містяться письмові пояснення в яких просили в задоволенні позовних вимог відмовити з огляду на наступне: квартиру АДРЕСА_2 ОСОБА_2 набула у власність на підставі договору дарування, при цьому позивач помилково вважає, що зазначена нерухомість відноситься до багатоквартирного будинку. Як вбачається з копії генерального плану, навіть станом на 1953 рік квартири знаходилися не в одному будинку, а у трьох окремих житлових будинках, квартира набута у власність ОСОБА_2 зазначена як житловий АДРЕСА_7 , у якому нема трьох квартир, що є необхідною умовою для кваліфікації будинку, як багатоквартирного, також в ньому нема будь-яких відокремлених жилих приміщень, які б належали будь кому ОСОБА_2 . З огляду на це, будинок не відноситься не тільки як до багатоквартирного, а навіть як до будинку квартирного типу. Саме по цій причині указаній нерухомості було можливим присвоїти окрему адресу, як окремому житловому будинку. Відокремлення будинку як окремої нерухомості надало можливість виділення окремої земельної ділянки для обслуговування цього будинку. З огляду на те, що земельна ділянка, належна будинку ІНФОРМАЦІЯ_1 , співвласником квартири АДРЕСА_8 , яким являється позивач, після вилучення ділянки ОСОБА_4 сформована не була і межі не визначені, а тому відповідач мав обов`язок погоджувати межі лише з власником в особі Мукачівської міської ради, що і було дотримано. У зв`язку із реєстрацією земельної ділянки ОСОБА_5 як окремої нерухомості у 2013 році, був забезпечений окремий під`їзд до неї з АДРЕСА_5 , який фактично відокремив прибудинкову територію багатоквартирного будинку НОМЕР_2 та ділянку на якій розташований окремий будинок АДРЕСА_1 . Аналогічний під`їзд як земля загального користування відмежовує земельну ділянку під будинком АДРЕСА_1 та земельну ділянку будинку АДРЕСА_3 . Окремо звернули увагу на те, що лінія В-Г зміщена від краю зони зелених насаджень до фасаду будинку з метою залишення за межами цієї ділянки колектора, а тому він фактично залишився на ділянці належній Мукачівській міській раді. Земельна ділянка під багатоквартирним будинком АДРЕСА_1 , а також сусідні земельні ділянки ОСОБА_6 (будинок АДРЕСА_9 , ОСОБА_5 ( АДРЕСА_7 ) відгороджені металевою огорожею від проїзду. Таким чином фактичні межі земельної ділянки прибудинкової території багатоквартирного будинку АДРЕСА_9 в натурі закріплені огорожею в часі значно раніше ніж відведено в натурі земельну ділянку ОСОБА_2 . Крім того, лінія електропостачання та поштова скринька знаходяться за межами земельної ділянки ОСОБА_2 , що підтверджується схемою, а опора лінії електропостачання до будинку АДРЕСА_9 не відноситься тому не може впливати на його права.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті без фіксування судового процесу.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд робить наступні висновки.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , згідно свідоцтва про право власності на житло видане 05.10.1999 року виконавчим комітетом Мукачівської міської ради народних депутатів, являється співвласником квартири АДРЕСА_4 (а.с.15).

ОСОБА_2 на підставі договору дарування квартири від 20.11.2008 року, набула у власність квартиру АДРЕСА_2 ОСОБА_2 (а.с.144).

В подальшому рішенням виконавчого комітету Мукачівської міської ради № 75 від 28.03.2017 року, з метою виділення в окремі об`єкти нерухомого майна, житловому будинку літери В, загальною площею 75,40 кв.м, житловою площею 36,60 кв.м з належними до нього надвірними спорудами, які розташовані на земельній ділянці площею 485 кв.м на території домоволодіння по АДРЕСА_3 та належать ОСОБА_2 , присвоєно окремі поштові адреси - АДРЕСА_1 (а.с.145).

Рішенням 50 сесії Мукачівської міської ради 7 скликання від 29.11.2018 року № 1223, ОСОБА_2 надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо зміни конфігурації та площі земельної ділянки по АДРЕСА_1 орієнтована площа 0,0496 га (а.с.8).

На підставі заяви ОСОБА_2 рішенням 54 сесії Мукачівської міської ради 7 скликання від 28 лютого 2019 року № 1326, ОСОБА_2 передано у приватну власність земельну ділянку кадастровий № :01:002:1127 по АДРЕСА_1 (а.с.9, 11).

Відповідно до інформаційної довідки КП «Мукачівське МБТІ та ЕО» від 03.05.2018 року № 57-вих, в домоволодінні за адресою АДРЕСА_3 станом на 01.01.2013 року зареєстровано шість квартир: №2, №3, №4, №5, №6, №9 та нежитлове вбудоване приміщення №1.

Прибудинкова територія багатоквартирного житлового будинку є особливим об`єктом права власності на землю, оскільки призначена для розміщення й обслуговування житлового будинку та має задовольняти інтереси усіх його мешканців.

Відповідно до ст. 38 Земельного кодексу України (надалі - ЗК України) земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об`єктів загального користування, належать до земель житлової та громадської забудови.

Режим використання земельних ділянок багатоквартирних житлових будинків регулюється ст. 42 ЗК України. Відповідно до положень цієї статті земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками. У разі приватизації громадянами багатоквартирного жилого будинку відповідна земельна ділянка може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування об`єднанню власників. Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками. Розміри та конфігурація земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначаються на підставі проектів розподілу території кварталу, мікрорайону та відповідної землевпорядної документації.

Відповідно до ст. 42 ЗК України як суб`єкт права власності на прибудинкову територію зазначено виключно об`єднання власників багатоквартирного будинку. До вказаного переліку можливих суб`єктів права власності на прибудинкову територію не входять ні інші юридичні особи, ні окремо фізичні особи.

Відповідно до п. 5 ст. 10 Закону України від 19 червня 1992 року «Про приватизацію державного житлового фонду» при приватизації громадянами одно або багатоквартирного будинку державного житлового фонду, порядок користування закріпленою за ним прибудинковою територією здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Земельним кодексом України.

Згідно п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» при приватизації громадянами одно- або багатоквартирного будинку державного житлового фонду порядок користування закріпленою за ним прибудинковою територією згідно з пунктом 5 статті 10 Закону від 19 червня 1992 року № 2482-XII «Про приватизацію державного житлового фонду» здійснюється в порядку та на умовах, передбачених частиною третьою статті 42 ЗК, якою встановлено, що порядок використання земельних ділянок, де розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками. Якщо в жилому будинку приватизовано частину квартир, питання про користування прибудинковою територією вирішується відповідно до положень частини третьої статті 88 ЗК, тобто шляхом отримання в користування її частини, що відповідає частці приватизованих квартир та інших приміщень у вартості будинку і споруд. При цьому розміри та конфігурація земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначаються на підставі проектів розподілу території кварталу, мікрорайону та відповідної землевпорядної документації.

Згідно із положеннями ст. 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» прибудинкова територія - це територія навколо багатоквартирного будинку, визначена актом на право власності чи користування земельною ділянкою і призначена для обслуговування багатоквартирного будинку.

При цьому під прибудинковою територією слід розуміти встановлену за проектом поділу території мікрорайону (кварталу) та проектом забудови земельну ділянку багатоквартирної несадибної житлової забудови, необхідну для розміщення й обслуговування жилого будинку та пов`язаних із ним господарських і технічних будівель і споруд, тобто нею є територія під жилим будинком, проїзди та тротуари, озеленені ділянки та ігрові майданчики, майданчики для відпочинку, занять спортом, тимчасового зберігання автомобілів жителів будинку, для господарських цілей та інші території, пов`язані з утриманням і експлуатацією будинку.

Згідно з вимогами ст. 11 цього ж Закону об`єднання співвласників багатоквартирного будинку після набуття статусу юридичної особи може прийняти на власний баланс весь житловий комплекс, який є єдиним комплексом нерухомого майна, що утворений земельною ділянкою в установлених межах, розміщеним на ній жилим багатоквартирним будинком або його частиною разом із спорудами та інженерними мережами, які утворюють цілісний майновий комплекс.

Згідно п. 5 Порядку передачі майна на баланс об`єднання співвласників багатоквартирного будинку затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 жовтня 2002 року №1521 «Про реалізацію Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» передача житлового комплексу або його частини з балансу на баланс проводиться разом з планом земельної ділянки, технічним паспортом будинку та відповідною технічною документацією (інвентарна справа, акт прийняття в експлуатацію, плани зовнішніх мереж тощо) у двомісячний термін після надходження відповідного звернення від об`єднання. Датою передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс є дата підписання акта приймання-передачі (п. 7 Порядку передачі).

Ст. 39 ЗК України встановлено, що використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм, регіональних та місцевих правил забудови.

Відповідно до Закону України «Про планування і забудову територій» від 20 квітня 2000 року генеральний план населеного пункту - містобудівна документація, яка визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту. Генеральним планом населеного пункту визначаються: потреби в територіях для забудови та іншого використання; межі функціональних зон, пріоритетні та допустимі види використання та забудови територій; території, які мають будівельні, санітарно-гігієнічні, природоохоронні та інші обмеження їх використання.

Частина 1 ст. 79-1 ЗК України визначає, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Порядок використання вказаних земельних ділянок регулюється також Законом України «Про основи містобудування» та Типовими регіональними правилами забудови, затвердженими наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 10 грудня 2001 року № 219, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 3 січня 2002 року за № 4/6292.

Таким чином, виходячи з аналізу цільового призначення спірної земельної ділянки, на якій розташований багатоквартирний жилий будинок, та норм ст. 42 ЗК України, можна дійти висновку, що у разі приватизації громадянами квартир у багатоквартирному будинку, земельна ділянка як така, що входить у житловий комплекс, може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування лише об`єднанню співвласників будинку, створеному відповідно до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» у порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 11 жовтня 2002 року № 1521 Про реалізацію Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку».

У такому разі земельна ділянка належить співвласникам жилого будинку на праві спільної сумісної власності, яка разом із загальним майном і неподільною часткою житлового комплексу (допоміжні приміщення, конструктивні елементи будинку, його технічне обладнання) є майном співвласників, які визначають порядок його використання.

Нормами земельного законодавства не передбачена можливість передачі у власність, або користування окремих співвласників багатоквартирних будинків земельної ділянки (на якій розташований багатоквартирний жилий будинок) або її частини.

Багатоквартирний житловий будинок по АДРЕСА_3 не перебуває на балансі жодної організації, а також між співвласниками даного багатоквартирного жилого будинку об`єднання співвласників не створено.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Частиною 3 даної статті визначено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей, про що зазначено в ч. 2 ст. 158 ЗК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Згідно п. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Згідно ч. 1 ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується, про що зазначено в ч. 1 ст. 393 ЦК України.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2018 року у справі № 362/884/16-ц зроблено висновок, що «визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, ефективним та окремим способом захисту та поновлення порушених прав у судовому порядку.

Вказана правова позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом України, зокрема у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2824цс15 та у постанові від 01 липня 2015 року у справі № 6-319цс15. Так, у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2824цс15 зроблено висновок, що «оскільки державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, то у спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку».

Таким чином, рішення 54 сесії Мукачівської міської ради 7 скликання від 28 лютого 2019 року № 1326, яким було передано у приватну власність земельну ділянку кадастровий № :01:002:1127 по АДРЕСА_1 ОСОБА_2 , винесено з порушенням вимог закону та суперечить положенням ст. 42 ЗК України, та на підставі ст. 21 ЦК України підлягає визнанню незаконним та скасуванню й відповідно підлягає скасуванню державна реєстрації земельної ділянки за кадастровим номером :01:002:1127 та запис про державну реєстрацію речового права на вказану земельну ділянку, вчинені на підставі цього рішення.

Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 768,40 гривень.

Враховуючи вищенаведене та у відповідності до ст. 55 Конституції України, ст. ст. 15, 21, 328, 391, 393 ЦК України, ст.ст.1-18,76-81,141,209-241,259,263-265,268,354,355 ЦПК України ЦПК України, ст. ст. 38, 39, 42, 79-1, 81, 88, 152, 155, 158 ЗК України, ЗУ «Про місцеве самоврядування», ЗУ «Про планування і забудову територій», ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», ЗУ «Про основи містобудування», постанови Пленуму ВСУ № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», Порядку передачі майна на баланс об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, затвердженого постановою КМУ від 11 жовтня 2002 року №1521 «Про реалізацію Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», Типових регіональних правил забудови, затверджених наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 10 грудня 2001 року № 219, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 03 січня 2002 року за № 4/6292, постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», суд -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення 54 сесії Мукачівської міської ради 7 скликання від 28 лютого 2019 року № 1326 про передачу у приватну власність гр.. ОСОБА_2 земельну ділянку, що знаходиться в АДРЕСА_1 площею 0,0496 га (кад. № :01:002:1127) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки за кадастровим номером :01:002:1127, що була зареєстрована державним кадастровим реєстратором в системі НКС (Національна Кадастрова Система) відповідно до Закону України «Про державний земельний кадастр», а також скасувати запис про державну реєстрацію речового права на земельну ділянку за кадастровим номером :01:002:1127, що була проведена згідно Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Стягнути із Мукачівської міської ради Закарпатської області на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати: судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляцйної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , мешканець АДРЕСА_10 .

Відповідач: Мукачівська міська рада у Закарпатській області, , м.Мукачево, пл.Духновича, 2, Закарпатської області, поштовий індекс 89600.

Третя особа: ОСОБА_2 , мешканка АДРЕСА_11 .

Головуючий В.О.Монич