Справа№ 311/1232/19
Провадження№ 2/311/55/2020
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2020 року м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Пушкарьової С.П.

при секретарі Карі Н.Ю.

за участю: представників позивача ОСОБА_1

відповідача та представника відповідачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Василівка цивільну справу за правилами загального позовного провадження за позовом Комунального підприємства «Дніпрорудненські теплові мережі» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, -

В С Т А Н О В И В :

КП «Дніпрорудненські тепловімережі» звернулось до Василівського районного суду Запорізької області із позовом, який був уточнений до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 . Вказана квартира знаходиться у багатоквартирному будинку, підключена до мережі централізованого опалення. ОСОБА_2 і ОСОБА_3 є споживачами житлово-комунальних послуг з централізованого опалення і послуг з обслуговування внутрішньобудинкових теплових мереж, протягом тривалого часу отримують вказані послуги, однак своєчасно і в повному обсязі їх не сплачують. 21 жовтня 2010 року ОСОБА_4 уклала договори на послуги по постачанню теплової енергії №3767 та по обслуговуванню внутрішньобудинкових теплових мереж №3767. Між КП «Дніпрорудненські теплові мережі» та ОСОБА_2 не укладено договір про надання послуг з централізованого опалення. Від укладення договору ОСОБА_2 ухилився. Станом на 01 березня 2019 року заборгованість відповідачів за надані позивачем послуги складає 49 524, 41 грн. Заборгованість розрахована за період з квітня 2016 року по березень 2019 року, тобто до моменту подання позовної заяви до суду - 01 квітня 2019 року. За весь час розгляду справи відповідачі не здійснювали розрахунки за надані послуги з теплопостачання та обслуговування внутрішньобудинкових теплових мереж протягом наступного періоду, починаючи з 01 квітня 2019 року по 30 червня 2020 року. У зв`язку з чим позивач збільшує позовні вимоги на суму заборгованості за послуги з теплопостачання, яка виникла за опалювальний період 2019 року 2020 рік та послуги з обслуговування внутрішньобудинкових теплових мереж за період з 01 квітня 2019 року по 30 червня 2020 року. Позивач вважає за необхідне розподілити між відповідачами (співвласниками) відповідно рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 15 липня 2013 року, згідно якого визначено порядок користування співвласниками квартирою АДРЕСА_1 , а саме виділено ОСОБА_4 кімнату 7 площею 18,3 м2, балкон площею 1,8 м2, кладова площею 1,0 м2, вбудована шафа площею 0,4 м2, виділено в користування ОСОБА_2 кімнату 2 площею 11,3 м2, кімнату 5 площею 9,1 м2, лоджію площею 1,6 м2 . Та залишено у спільному користуванні ОСОБА_5 і ОСОБА_2 коридор площею 11,8 м2, туалет площею 1,4 м2, ванну кімнату площею 2,7 м2, кухню площею 7,3 м.2 Опалювальна площа квартири АДРЕСА_1 розподіляється: ОСОБА_2 33,6 м2, ОСОБА_3 31,3 м2. у зв`язку з чим заборгованість за житлово-комунальні послуги ОСОБА_2 за період 01 квітня 2016 року по 30 червня 2020 року складає 25 068,92 грн. а заборгованість за житлово-комунальні послуги ОСОБА_3 за період 01 квітня 2016 року по 30 червня 2020 року складає 24 527, 21 грн. Просить задовольнити позовні вимоги і стягнути з відповідачів вищевказану заборгованість і судові витрати.

13 травня 2019 року Василівським районним судом Запорізької області прийнято заочне рішення, яким позов задоволено повністю та стягнуто солідарно з відповідачів на користь КП «Дніпрорудненські тепловімережі» заборгованості за надані житлово-комунальні послуги у сумі 49 524,41 гривень та судовий збір у сумі 1 921, 00 грн. по 960,50 грн. з кожного.

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 21 червня 2019 року заочне рішення по справі скасовано та призначено до судового розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 03 серпня 2020 року закрито підготовче судове засідання та справу призначено до розгляду.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні на задоволенні позову наполягає з підстав, зазначених в ньому. Пояснив, що позивач є виконавцем надання житлово-комунальних послуг в м. Дніпрорудне з надання житлово-комунальних послуг з централізованого опалення і послуг з обслуговування внутрішньо будинкових теплових мереж. Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є співвласниками квартири за адресою: АДРЕСА_2 та з квітня 2016 року по березень 2019 року не сплачують комунальні послуги надані КП «Дніпрорудненські теплові мережі» житлово-комунальні послуги. У будинку АДРЕСА_3 встановлено прилад обліку теплової, який повірений та опломбований, знаходиться в робочому стані. Показання з приладу знімаються контролером відділу збуту, фіксуються в журналі обліку теплової енергії за прибором. Нарахування за спожиту теплову енергію здійснюється у відповідності з показаннями тепло лічильника пропорційно опалювальній площі квартир, які залишились на централізованому опаленні, та згідно порядку формування тарифів. Щомісячні нарахування проводились згідно «Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництва, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води», затвердженого постановою КМУ від 01 червня 2011 року №869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги». А також згідно п. 21 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630. Відповідно до нарахувань сума заборгованості за ОСОБА_2 складає 18 948,28 грн., за ОСОБА_3 18 533, 78 грн. Крім того, так як відповідачі продовжують і надалі не сплачувати розрахунки за надані послуги з теплопостачання та обслуговування внутрішньобудинкових мереж за період з 01 квітня 2019 року по 30 червня 2020 року утворилась заборгованість за ОСОБА_2 6 120, 64 грн., а за ОСОБА_3 5993,43 грн., яку необхідно стягнути на користь КП «Дніпрорудненські теплові мережі».

Відповідач ОСОБА_2 , від себе та як представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечує проти задоволення позову, так як він жодних договорів з КП «Дніпрорудненські тепловімережі» не укладав та взагалі не погоджується з наданими розрахунками заборгованості. Теплолічильник тривалий час не перевірявся, тому показники можуть бути не точними. В квартирі він майже не мешкає. Вважає, що сума заборгованості повинна бути стягнена з сестри ОСОБА_3 , оскільки тільки вона уклала з КП «Дніпрорудненські тепловімережі» про надання послуг. Просить в задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст.80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1); докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (частина 5).

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Судом встановлені наступні обставини.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , що підтверджено інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек , Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №161900480 від 02 квітня 2019 року (а.с.47, 48), свідоцтвом про право на спадщину від 22.09.2010 (а.с. 31), витягом про державну реєстрацію прав від 06.10.2010 (а.с. 32), технічним паспортом на квартиру (а.с. 33-34).

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 15 липня 2013 року визначено порядок користування співвласниками квартирою АДРЕСА_1 , а саме виділено ОСОБА_4 кімнату 7 площею 18,3 кв.м., балкон площею 1,8 кв.м., кладова площею 1,0 кв.м., вбудована шафа площею 0,4 кв.м., виділено в користування ОСОБА_2 кімнату 2 площею 11,3 кв.м., кімнату 5 площею 9,1 кв.м., лоджію площею 1,6 кв.м. Та залишено у спільному користуванні ОСОБА_5 і ОСОБА_2 коридор площею 11,8 кв.м., туалет площею 1,4 кв.м., ванну кімнату площею 2,7 кв.м., кухню площею 7,3 кв.м. (а.с.78-79).

Вказана квартира знаходиться у багатоквартирному будинку, підключена до мережі централізованого опалення і в комунальному підприємстві «Дніпрорудненські теплові мережі» на цю квартиру відкрито особовий рахунок за № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 на підставі укладеного відповідачем ОСОБА_6 договору від 21 жовтня 2010 року про надання послуг по технічному обслуговуванню та поточному ремонту внутрішньо будинкових систем теплопостачання (а.с 38, 168), що не оспорено відповідачами.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", послуги, які спрямовані на задоволення потреб фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням є комунальними послугами.

Відповідно до частини 1 статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово- комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

За змістом ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживач житлово-комунальних послуг зобов`язаний укласти письмовий договір з виконавцем послуг на основі типового договору.

Обов`язку споживача житлово-комунальних послуг укласти договір з виконавцем послуг, що передбачений п. 3 ч. 2 ст. 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", відповідає обов`язок виконавця підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов`язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21 липня 2005 р. № 630 , розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Згідно п.20,21 плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показників засобів обліку теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання з розрахунку на 1 кв. м опалювальної площі квартири, на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо).

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Твердження відповідача ОСОБА_2 , щодо відсутності у нього договірних відносин про надання послуг з КП «Дніпрорудненські тепловімережі», що на його думку виключає існування між сторонами зобов`язань (як між виконавцем та споживачем) суд вважає безпідставними, оскільки обов`язок оплатити житлово-комунальні послуг виникає у споживача за фактично отримані послуги, незалежно від наявності. Чи відсутності договору про їх надання.

За правовою позицією Верховного Суду України, яка викладена у постанові від 18.11.2015 у справі № 6-582цс15, встановлення факту, що особа в певний період отримував надані позивачем послуги з постачання теплової енергії, дає підстави для висновку по те, що у такому випадку між особою і позивачем склалися фактичні договірні відносини, у зв`язку з чим позов про стягнення вартості спожитої теплової енергії підлягає задоволенню (аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 221/515/15-а).

Згідно ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є споживачами житлово-комунальних послуг з централізованого опалення і послуг по обслуговуванню внутрішньобудинкових теплових мереж, протягом тривалого часу вони отримують вказані послуги, однак своєчасно і в повному обсязі їх не оплачують.

Як вбачається з договору № 3767 про надання послуг по технічному обслуговуванню та поточному ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання 21 жовтня 2010 року ОСОБА_4 з КП «Дніпрорудненські теплові мережі» уклала договір № 3767 про надання житлово-комунальних послуг з централізованого опалення по квартирі АДРЕСА_1 (а.с. 35, 168).

За умовами договору про надання населенню послуг з централізованого опалення від 21 жовтня 2010 року, виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими органом місцевого самоврядування тарифами у строки і на умовах, передбачених договором. Вказаний договір є чинним.

Твердження відповідача ОСОБА_2 про те, що розрахунки за житлово-комунальні послуги позивачем проводились невірно, за показниками тепло лічильника, який тривалий час не перевірений, є безпідставними, оскільки позивачем було надано додаткові докази щодо тепло лічильника, його перевірки, його паспорт, документи щодо його установки та журнали обліку теплової енергії в будинку по АДРЕСА_3 (а.с.119-123, 134-142).

Судом встановлено, що розрахунок щомісячних нарахувань за надані послуги в період з квітня 2016 року по 31 березня 2019 року відповідач проводив згідно з тарифами затвердженими рішенням виконавчого комітету Дніпрорудненської міської ради №60 та №238 (2016 р.) (а.с.167, 169-171) відповідно до порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництва, транспортування та постачання з централізованого опалення і постачання гарячої води затверджені постановою КМУ від 01.06.2011 року №869 « Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги, враховуючи вартість 1 м2 опалювальної площі розрахованої згідно показань приладу обліку теплової енергії. Вказані розрахунки викладені в таблиці (а.с. 161-165).

Між КП «Дніпрорудненські теплові мережі» та ОСОБА_2 не укладено договір про надання послуг з централізованого опалення. Від укладення договору ОСОБА_2 ухиляється.

Заборгованість з квітня 2016 року по березень 2019 року відповідачів перед КП «Дніпрорудненські теплові мережі» за надані житлово-комунальні послуги складає у ОСОБА_2 18 948,28 грн., а у ОСОБА_3 18 533,78 грн. Вказані обставини підтверджені розрахунком заборгованості (а.с. 139-142, 161-165).

У в`язку з тим, що відповідачі, як споживачі, зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, а відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення їх від оплати послуг, суд приходить до висновку, що права позивача порушені, а тому підлягають судовому захисту шляхом стягнення з відповідачів на користь КП «Дніпрорудненські теплові мережі» суми заборгованості за надані житлово-комунальні послуги.

Стосовно заявленої вимоги про стягнення з відповідачів суми заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 01 квітня 2019 року по 30 червня 2020 року, суд зазначає наступне.

Після скасування заочного судового рішення суд розглядає справу в межах первинно заявлених позовних вимог, які були предметом розгляду, а відтак вимоги КП «Дніпрорудненські теплові мережі» про стягнення заборгованості з відповідачів за період з 01 квітня 2019 року по 30 червня 2020 року підлягають залишенню без розгляду з роз`ясненням позивачу права на пред`явлення позову.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути понесені позивачем витрати на оплату судового збору в розмірі 1 921 грн. 00 коп. по 960 грн. 50 коп. з кожного. (а.с.1).

Керуючись ст.ст.2, 4, 5, 12, 13, 265-268, 279,280-282 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Комунального підприємства «Дніпрорудненські теплові мережі» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (ІПН - НОМЕР_2 ), зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 на користь Комунального підприємства «Дніпрорудненські теплові мережі» місцезнаходження: вул. Героїв праці, буд. 11, м. Дніпрорудне, Василівський район, Запорізька область, (р/р НОМЕР_3 АКБ «Ідустріалбанк» м. Запоріжжя, МФО 313849, ЄДРПОУ 32597943) заборгованість за надані житлово-комунальні послуги в розмірі 18 948 (вісімнадцять тисяч дев`ятсот сорок вісім) гривень 28 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН - НОМЕР_4 ), проживаючої за адресою: АДРЕСА_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_5 на користь КП «Дніпрорудненські теплові мережі» місцезнаходження: вул. Героїв праці, буд. 11, м. Дніпрорудне, Василівський район, Запорізька область, (р/р НОМЕР_3 АКБ «Ідустріалбанк» м. Запоріжжя, МФО 313849, ЄДРПОУ 32597943) заборгованість за надані житлово-комунальні послуги в розмірі 18 533 (вісімнадцять тисяч п`ятсот тридцять три) гривні 78 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_2 ), зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН - НОМЕР_4 ), проживаючої за адресою: АДРЕСА_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_5 на користь КП «Дніпрорудненські теплові мережі» місцезнаходження: вул. Героїв праці, буд. 11, м. Дніпрорудне, Василівський район, Запорізька область (р/р НОМЕР_3 АКБ «Ідустріалбанк» м. Запоріжжя, МФО 313849, ) понесені позивачем витрати на оплату судового збору в розмірі 1921 грн. 00 коп. по 960 грн. 50 коп. з кожного.

В іншій частині позову залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п.1 Розділу ХШ Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 04 грудня 2020 року.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області С.П. Пушкарьова