Справа № 450/2825/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Мусієвський В.С.
Провадження № 22-ц/811/848/18 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Шандри М.М.

суддів: Левика Я.А., Струс Л.Б.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 01 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про виділення земельної ділянки та встановлення земельного сервітуту,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому просила виділити в її володіння і користування 1/2 частину земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , встановити земельний сервітут на її користь щодо частини земельної ділянки ОСОБА_3 під будинком за вказаною адресою. В обгрунтування позовних вимог покликалася на те, що 06.12.2005 укладено договір купівлі-продажу вказаного вище житлового будинку, покупцями якого стали сторони. Поділ будинку відбувся враховуючи побажання співвласників, за повної їх згоди з таким. У договорі було розписано, які саме приміщення належать кожному із співвласників, а які є у спільному користуванні. Сторони згідно договору прийняли у власність в рівних частинах по 1/2 земельної ділянку, площею 0,1484 га, де розташований придбаний ними будинок. На час придбання будинку та земельної ділянки існувала домовленість щодо поділу останньої між співвласниками і виділення часток в натурі. Малюнки щодо поділу земельної ділянки, зроблені власноручно ОСОБА_3 , останній погоджувався з таким поділом земельної ділянки, здійснив цей поділ на папері згідно їх спільної домовленості. Згодом відповідач почав вимагати підписання незрозумілого додатку до договору купівлі-продажу, згідно якого вона зобов`язувалась без жодної причини віддати 7 700,00 дол.США відповідачу, який посилався на усну домовленість між ними, якої не було. Вона здійснила благоустрій належних їй приміщень, а відповідач вирішив за її рахунок здійснити благоустрій і собі, користуючись ситуацією, коли вона не має змоги без його участі виділити належну їй земельну ділянку в натурі. Відмовившись передати кошти, котрі вимагав відповідач, вона отримала відмову щодо добровільного здійснення поділу земельної ділянки. Відповідач свідомо порушує її право на користування земельною ділянкою та розпорядження нею. Придбаний будинок поділений між сторонами по поверхах, неoбxiдним є встановлення постійного земельного сервітуту щодо права використання частини земельної ділянки, належної ОСОБА_3 , на якій розташований будинок. Нормальне господарське використання її половини земельної ділянки під будинком є неможливе без обтяження сервітутом сусідської частини земельної ділянки, на якій розташований будинок, оскільки жилі приміщення, належні їй, розташовані по всьому периметру будинку та відповідно по всій площі земельної ділянки, на якій розташований будинок. Під час розгляду справи, позивач уточнила позовні вимоги та просила виділити в її володіння і користування 1/2 частину земельної ділянки, провести розподіл земельної ділянки згідно запропонованого варіанту № 3 земельно-технічної експертизи, стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 580,00 грн, 522,00 грн за сплату судового збору, 14,00 грн за послуги банку, 6000,00 грн оплати за висновок земельно-технічної експертизи по цивільній справі та 480,00 грн за додатковий висновок до такої.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 01 червня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що у судовому засіданні першої інстанції судом було запропоновано експерту та сторонам надати доповнення до висновку експертизи № 017/17 судової земельно-технічної експертизи, що і було зроблено експертом та надано доповнення до висновку за спільною згодою сторін, проте районний суд безпідставно не взяв до уваги такі доповнення. Посилання суду в рішенні на те, що експерт з власної ініціативи надав дані доповнення є безпідставними, оскільки дане питання вирішувалось протокольно в судовому засіданні. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

У судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримали, покликаючись на доводи, викладені у скарзі. ОСОБА_3 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду без змін, з підстав, викладених у відзиві на скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із ч.1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким вимогам відповідає.

Судом установлено, що 06.12.2005 було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, який посвідчений приватним нотаріусом Соколюк Н.В., згідно якого ОСОБА_4 продав, а ОСОБА_1 та ОСОБА_3 купили в рівних частинах по 1/2 кожний, належний ОСОБА_4 житловий будинок АДРЕСА_1 , позначений в технічній документації літерою А-2, та будівлі і споруди, позначені літерами: Б-літня кухня-гараж, В-сарай, Г-вбиральня, Л-вигрібні ями, №1, № 2 - огорожа, № 3 - ворота, № 4 - хвіртка, І - відмостка, к-криниця, які знаходяться в АДРЕСА_1 (а.с.4).

Згідно з п. 4 цього договору, за домовленістю сторін та відповідно до висновку про визначення ідеальних долей між співвласниками, виданого Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки 17.11.2005 за №3/51723, у власність ОСОБА_1 переходять приміщення: в підвалі - кладова V площею 29,4 кв.м., коридор VI площею 3,2 кв.м., кладова VII площею 7,4 кв.м, всього в підвалі 40,0 кв.м.; на першому поверсі: коридор 1-1 площею 3,3 кв.м., кухня 1-2 площею 18,0 кв.м., коридор 1,3 площею 14,8 кв.м., ванна 1-4 площею 8,2 кв.м., житлова 1-5 площею 18,0 кв.м., житлова 1-6 площею 32,2 кв.м., житлова 1-7 площею 22,7 кв.м., коридор 1-8 площею 3,0 кв.м., житлова 1-9 площею 17,7 кв.м., всього на першому поверсі 137,9 кв.м. та літня кухня-гараж Б; у власність ОСОБА_3 переходять приміщення: в підвалі -ванна Ш площею 7,7 кв.м., кладова IV площею 16,6 кв.м., гараж VIII площею 30,8 кв.м., кладова X площею 8,1 кв.м.; всього в підвалі 63,20 кв.м.; на другому поверсі: коридор 1-10 площею 10,1 кв.м., ванна 1-11 площею 8,2 кв.м., житлова 1-12 площею 17,9 кв.м., житлова 1-13 площею 31,9 кв.м., житлова 1-14 площею 22,8 кв.м., коридор 1-15 площею 2,9 кв.м., житлова 1-16 площею 17,8 кв.м., житлова 1-17 площею 8,9 кв.м., кухня 1-18 площею 17,9 кв.м., всього на другому поверсі 138,4 кв.м., та сарай В.

У спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_3 знаходяться такі приміщення: в підвалі - сходова клітка І площею 7,4 кв.м., коридор II площею 20,8 кв.м., котельня IX площею 9,1 кв.м.; сходова клітка на І-ому поверсі І площею 8,4 кв.м., на ІІ-ому поверсі сходова клітка І площею 8,6 кв.м., всього в спільному користуванні 54,3 кв.м.

У спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_3 знаходяться вбиральня, вигрібні ями, криниця, забор, мощення.

Згідно договору купівлі-продажу від 06.12.2005, посвідченого приватним нотаріусом Соколюк Н.В., ОСОБА_4 передав, а ОСОБА_1 , ОСОБА_3 прийняли у власність в рівних частинах по 1/2 кожний належну ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,1484 га для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських споруд, що розташована на території с.Солонка Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області (а.с.5).

Згідно із ч.1 ст. 364 ЦПК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

Суд першої інстанції призначив у справі проведення судової земельно-технічної експертизи, експерта попереджено про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384,385 КК України за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Як вбачається з висновку №017/17 судової земельно-технічної експертизи від 19.06.2017 (а.с.58-67), з урахуванням проведеного розрахунку площ земельних ділянок, які необхідно виділити співвласникам житлового будинку і земельної ділянки згідно їх часток, експертом було запропоновано три варіанти розподілу земельної ділянки з урахуванням права власності на житловий будинок, господарських споруд і фактичного користування. Однак, при проведенні експертизи не враховано і не вказано наявність певних об`єктів, які знаходяться на спірній ділянці, зокрема: газового редуктора, водяного насосу, який качає воду з криниці і розташований у господарській будівлі позначеній у додатку до висновку експерта (таблицях) під літ. «Б», яка знаходиться у власності позивача та якими користуються обидві сторони, загорожі, яка встановлена відповідачем у районі умовної лінії 7,85 м.

Встановивши, що експертом, при наданні висновку не враховано всіх фактичних обставин, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що такий не може братися до уваги, як і доповнення до даного висновку (а.с.98-99), оскільки суд жодних додаткових матеріалів щодо об`єктів, які знаходяться на спірній земельній ділянці, експерту на надавав, як і не звертався до останнього з процесуальним документом щодо доповнення висновку експертизи.

Допитана в судовому засіданні експерт ОСОБА_5 . ОСОБА_6 . пояснила, що на час проведення огляду земельної ділянки їй було невідомо, що в приміщенні під літ. "Б" знаходиться водяний насос, яким користуються обидві сторони. Це їй стало відомо в подальшому від позивачки, у зв`язку з чим здійснено доповнення до висновку.

Відповідно до ч.2 ст. 107 ЦПК України експерт не має права з власної ініціативи збирати матеріали для проведення експертизи, розголошувати відомості, що стали йому відомі у зв`язку з проведенням експертизи, або повідомляти будь-кому, крім суду та учасника справи, на замовлення якого проводилася експертиза, про її результати. Призначений судом експерт не має права спілкуватися з учасниками судового процесу поза межами судового засідання, крім випадків вчинення інших дій, безпосередньо пов`язаних із проведенням експертизи.

Відповідно до принципу змагальності цивільного судочинства згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як убачається з матеріалів справи, суд першої інстанції неодноразово роз`яснював сторонам право на проведення повторного експертного дослідження, однак такі даним правом не скористались та відповідних клопотань суду не подали.

Наданий позивачем висновок додаткової земельно-технічної експертизи по заяві ОСОБА_1 від 20.11.2019 колегія суддів не бере до уваги, у зв`язку з відсутністю підтвердження надсилання копії відповідачу. Відповідач ОСОБА_3 заперечив отримання вказаного висновку експертизи.

За таких обставин, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, вірно встановив обставини справи та прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Рішення суду відповідає вимогам процесуального та матеріального права, обставинам справи, доводи скарги висновків суду не спростовують, тому колегія суддів підстав для скасування рішення суду не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 01 червня 2018 року

залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст складено: 30.01.2020

Головуючий

Судді