РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2020 року м. Рівне

Справа № 559/950/19

Провадження № 22-ц/4815/126/20

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Бондаренко Н.В. (суддя-доповідач), Ковальчук Н.М., Гордійчук С.О.,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк",

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 24 жовтня 2019 року в складі судді Ральця Р.В., проголошене в м.Дубно,

в с т а н о в и в:

У травні 2019 року АТ КБ "Приватбанк" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов мотивує тим, що ОСОБА_1 відповідно до підписаної заяви № б/н від 17.12.2014 року отримав кредит у розмірі 2500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із "Умовами та Правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

В зв`язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань за вищевказаним кредитним договором станом на 26.03.2019 року утворилася заборгованість в розмірі 34 571,1грн., яка складається з: 3164,38грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 26234,29грн. заборгованість за пенею, 3500грн. заборгованість за пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., 500 грн. штраф (фіксована частина), 1622,43грн. - штраф (процентна складова).

АТ КБ "ПриватБанк" просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 34 571,1грн.

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 24 жовтня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором б/н від 17.12.2014 року у загальній сумі 4164,38, яка складається із простроченого тіла кредиту у сумі 3164,38грн. та пені у сумі 1000грн. У задоволенні позову у іншій частині відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що штраф та пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому з позичальника за укладеним кредитним договором у вигляді підписаної заяви-анкети підлягає стягненню заборгованість за простроченим тілом кредиту у сумі 3164,38грн. та пеня, яка зменшена судом на підставі ч.3 ст.551 ЦК України до 1000грн.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 покликається на незаконність та необґрунтованість рішення суду в частині задоволених позовних вимог, в зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що позовні вимоги не ґрунтуються на нормах ст. ст. 549, 551, 626, 628, 638, 633, 1049, 1054 ЦК України та банком не доведено, що надані ним Умови та правила надання банківських послуг в Приватбанку та Тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна» діяли на день підписання заяви-анкети.

Доводить, що сторони не обумовлювали у письмовому договорі відповідальність у вигляді неустойки за порушення термінів виконання зобов`язань, а ним у борг отримано кошти у сумі 4643,95грн., фактично ним сплачено - 3352,10грн., тому залишок боргу по кредиту всього становить 1291,85грн. Просить рішення суду першої інстанції змінити, відмовивши у стягненні пені та, зменшивши суму заборгованості по тілу кредиту до 1291,85грн., суму судового збору розподілити пропорційно задоволеним вимогам.

Відзив на апеляційну скаргу не поданий.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно із ч. 1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За правилом ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Хоча, АТ КБ «Приватбанк» рішення суду в частині відмови у стягненні штрафу та частини пені не оскаржує, а ОСОБА_1 оскаржує його в частині стягнутих суми тіла кредиту та неустойки, апеляційний суд вважає за необхідне встановити, чи існує заборгованість по тілу кредиту та наявність підстав для стягнення неустойки, їх розмір та на підставі ч.4 ст.367, ст.376 ЦПК України вийти за межі доводів апеляційної скарги.

Без з`ясування обставин, що мають значення для справи, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог та підстав, на які посилався позивач на їх обґрунтування, висновок суду про часткове задоволення позову не можна вважати обґрунтованим і вважати, що у цій справі виконано завдання цивільного судочинства, яке полягає у справедливому та неупередженому вирішенні справ, оскільки у всіх справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Апеляційним судом встановлено, що 17 грудня 2014 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, згідно якої отримав кредит у розмірі 2500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором позичальником з часу його укладення вчинялися дії щодо виконання зобов`язань, здійснювалося погашення заборгованості за наданим кредитом.

Останнє погашення за кредитним договором було здійснено 11 липня 2016 року у розмірі 1000 грн.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) викладено правову позицію про те, що Умови та Правила надання банківських послуг, які містяться в матеріалах справи, не визнаються відповідачем та не містять його підпису, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами.

Підписана відповідачем анкета-заява не передбачає сплату позичальником процентів у розмірі 3,6% в місяць та не містить умов про сплату пені та штрафів у розмірі 500грн.+5% від суми позову, у разі порушення позичальником термінів платежів за будь-яким із грошових зобов`язань, ОСОБА_1 не визнає факт укладення кредитного договору на вказаних банком у позовній заяві умовах.

Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі розмір і порядок нарахування заборгованості по неустойці, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 17.12.2014 року, банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Витяг з Умов та Правил про надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/.

Згідно наданих позивачем розрахунків у ОСОБА_1 станом на 26.03.2019 року утворилася заборгованість в розмірі 34 571,1грн., яка складається з: 3164,38грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 26234,29грн. заборгованість за пенею, 3500грн. заборгованість за пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., 500 грн. штраф (фіксована частина), 1622,43грн. - штраф (процентна складова).

Витягом з Умов та Правил надання банківських послуг, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штрафи за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, та інші умови.

Крім цього, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки інформація у ній повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано при розгляді вказаної справи.

Апеляційний суд вважає, що у даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ "ПриватБанк" у період - з часу виникнення спірних правовідносин (17.12.2014 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (08.05.2019 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови та Правила надання банківських послуг розумів кредитор та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а доданий до позовної заяви Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» не містить підпису позичальника щодо істотних умов договору, зокрема по сплаті процентів та неустойки.

Разом із тим, відповідач не заперечує факт укладення 17.12.2014 року між сторонами кредитного договору у вигляді заяви-анкети.

Підписана між сторонами заява-анкета не містить і строку повернення кредиту (користування ним).

Згідно наданого банком розрахунку вбачається, що за період з 1.09.2015 року по 26.03.2019 року відповідачем в кредит отримано кошти у загальному розмірі 4663,95грн.

За цей період позивачем нараховувались проценти, виходячи із ставки 3,6 % в місяць (43,2% річних), що не передбачено анкетою заявою.

У цьому розрахунку заборгованість по процентах відсутня. Вони нараховані за вказаний період у загальній сумі 1552, 53грн., які погашені банком за рахунок кредиту (стовбець «відсотки погашені за рахунок кредиту»), що призвело фактично до безпідставного збільшення тіла кредиту та в подальшому нарахування процентів на проценти, що чинним законодавством не передбачено (ст.1048 ЦК України).

Також проценти нараховані на суму вказану у стовбці «складова заборгованості за наданим кредитом», яка відрізняється (є більшою, включено пеню) від сум заборгованості по тілу кредиту (поточне + прострочене) та до нарахованої таким чином суми процентів, ще й неодноразово застосовано коефіцієнт 2.

Отже, банк, безпідставно, нараховуючи щомісячно проценти у розмірі 3,6% на заборгованість по тілу кредиту і, погашаючи їх за рахунок кредиту, незаконно та штучно збільшував суму заборгованості по тілу кредиту, та нараховував проценти на проценти з пенею, та ще й у подвійному розмірі.

Згідно розрахунку вбачається, що за період з 01.09.2015року по 26.03.2019 року в рахунок заборгованості по пені (штрафам), комісії відповідачем банку сплачено 300грн. Всього за цей період сплачено 3352,10грн., які банком направлено на погашення поточного тіла кредиту у сумі 2864,31грн., простроченого тіла кредиту 187,79грн. та пені (штрафів) -300грн.

Обґрунтовуючи позов, АТ КБ «Приватбанк просить стягнути 26234,29грн. пені, 3500грн. пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., 500 грн. штраф (фіксована частина), 1622,43грн. - штраф (процентна складова).

За відсутності підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із ОСОБА_1 кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

За наведених обставин відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 кредитор дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Отже покладення на відповідача обов`язку по сплаті пені і штрафів за несвоєчасну сплату кредиту є безпідставним.

Враховуючи вище встановлені обставини збільшення банком тіла кредиту та те, що відповідач фактично отримав в кредит у банку кошти у сумі 4663,95грн., а сплатив -3352,10грн., наявні підстави для стягнення з нього заборгованості по тілу кредиту лише у сумі 1311,85 грн.

Зважаючи на те, що внаслідок неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, суд першої інстанції помилково вважав, що укладений кредитний договір у формі анкети-заяви містить істотні умови щодо сплати позичальником процентів, пені та штрафів, а суму заборгованості по тілу кредиту визначив, виходячи із суми, зазначеної у позовній заяві без належного дослідження розрахунку, апеляційний суд приходить до висновку про скасування судового рішення, з постановленням нового - про часткове задоволення позовних вимог АТ КБ «Приватбанк».

Відповідно до ч.1 та 13 ст.141 ЦПК України судові витрати підлягають розподілу пропорційно задоволеним позовним вимогам. При подачі позову АТ КБ «Приватбанк» сплатив судовий збір у 1921 грн., ОСОБА_1 при подачі апеляційної скарги сплату судового збору відстрочено до ухвалення рішення апеляційним судом.

Позов АТ КБ «Приватбанк» задоволено на 3,79% (1311,85х100:34571,10). При подачі апеляційної скарги судовий збір підлягав сплаті у сумі 2881,50грн.(1921х150%).

Таким чином з ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 72,81грн.(1921х3,79%) та на користь держави у сумі 109,21грн.(2881,5х3,79%). З АТ КБ Приватбанк слід стягнути на користь держави судовий збір у сумі 2772,29 грн. (2881,50-109,21)

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375,376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, ст.ст.204, 526,599,611,634,1048, 1050 ЦК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 24 жовтня 2019 року скасувати.

Позов Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" заборгованість по простроченому тілу кредиту за кредитним договором б-н від 17.12.2014 року у сумі 1311 (одна тисяча триста одинадцять)грн.85коп. та понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 72(сімдесят два)грн.81 коп.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір за подачу апеляційної скарги у сумі 109(сто дев`ять)грн.21коп.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на користь держави судовий збір за подачу апеляційної скарги у сумі 2772 (дві тисячі сімсот сімдесят два)грн.29коп.

Судові витрати, понесені по оплаті судового збору при подачі позову у сумі 1848,19грн. віднести за рахунок Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк".

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини третьої статті 389 ЦПК України.

Повне судове рішення ухвалено та виготовлено 28 січня 2020 року.

Судді: Бондаренко Н.В.

Ковальчук Н.М.

Гордійчук С.О.