ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1482/20 Справа № 201/7645/19 Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.,

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Черкас Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодування упущеної вигоди внаслідок втрати здоров`я,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодування упущеної вигоди внаслідок втрати здоров`я.

В обґрунтування позовних вимог, які уточнювалися в ході судового розгляду справи, позивач посилався на те, що 19 липня 2018 року о 09 год. 30 хв. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Хонда», рухався в районі буд. № 40 по вул. Набережна Перемоги в м. Дніпрі , де під час виконання маневру розвороту ліворуч не переконався, що це буде безпечним, внаслідок чого скоїв зіткнення з мопедом «Ямаха», під його керуванням, після чого він впав з керованого ним мопеда. Позивач вказував, що своїми діями відповідач ОСОБА_2 порушив п. 10.1 ПДР України, спричинивши йому матеріальний збиток та механічні пошкодження належному йому транспортному засобу. Крім того, за наслідками ДТП він зазнав тілесних ушкоджень. Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2018 року, залишеною без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 18 грудня 2018 року у справі №201/9850/18, відповідача ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні ДТП і притягнуто до адміністративної відповідальності. Позивач зазначав, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП мопеда «Ямаха» становить 9 400 грн., вартість ремонту пошкодженого телефону - 1 500 грн., а всього розмір завданих йому матеріальних збитків становить 10900 грн. Також він отримав тілесні ушкодження під час ДТП у вигляді забиття лівої кісті, у зв`язку з чим не мав можливість працювати 14 днів, внаслідок чого не отримав очікувані доходи у сумі 38 560 грн. 20 коп. Внаслідок ДТП він зазнав моральних страждань, які полягали у психологічних і фізичних стражданнях внаслідок отриманих травм, він отримав стрес, вимушений був відновлювати стан здоров`я, був непрацездатним протягом 14 днів. Відповідач покинув місце ДТП, у добровільному порядку шкоду не відшкодував, свою вину у скоєнні ДТП під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не визнавав. З урахуванням засад розумності і справедливості позивач оцінює завдану йому моральну шкоду у розмірі 80 000 грн. Тому позивач ОСОБА_1 , просив стягнути з відповідача 10 900 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди, 38 560 грн. 20 коп. в рахунок відшкодування втраченого доходу внаслідок ушкодження здоров`я фізичної особи-підприємця та 80 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди (а.с.47-52).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 вересня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 1000 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо судових витрат.

З таким рішенням, в частині відмови у задоволенні позовних вимог про відшкодування втраченого доходу внаслідок ушкодження здоров`я та в частині часткового задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди, не погодився позивач ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне їх з`ясування, порушення норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати в указаній частині та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у цій частині у повному обсязі. В решті рішення суду просив залишити без змін (а.с. 82-85).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в оскарженій частині в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи відповідач ОСОБА_2 19 липня 2018 року о 09 год. 30 хв., керуючи автомобілем «Хонда», д/н НОМЕР_1 рухався в районі буд. № 40 по вул. Набережна Перемоги у м. Дніпро, де під час виконання маневру розвороту ліворуч не переконався, що це буде безпечним, внаслідок чого скоїв зіткнення з мопедом «Ямаха», д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався у попутному напрямку зліва, після чого відбулось падіння водія ОСОБА_3 з керованого ним транспортного засобу. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження транспортному засобу, крім того тілесних ушкоджень зазнав водій ОСОБА_3 .

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2018 року, залишеною без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 18 грудня 2018 року у справі № 201/9850/18, відповідача ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в дохід держави у сумі 340 грн. (а.с. 8, 9, 10, 11).

Відповідно до положень ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Звернувшись до суду із позовними вимогами про відшкодування майнової шкоди, позивач вказував, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП мопеда «Ямаха» становить 9 400 грн. Крім того, внаслідок ДТП був пошкоджений його мобільний телефон, вартість ремонту якого склала 1 500 грн., а тому загальний розмір збитків становить 10 900 грн.

Судом першої інстанції відмовлено у задоволені позовних вимог у вказаній частині про відшкодування матеріальної шкоди за їх недоведеністю.

Рішення суду першої інстанції в цій частині позивачем ОСОБА_3 не оскаржується.

Щодо позовних вимог ОСОБА_3 про відшкодування втраченого доходу у розмірі 38 560 грн. 20 коп. внаслідок ушкодження здоров`я слід зазначити наступне.

Згідно із ч.ч. 1,2 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно ч.1-3 ст. 1198 ЦК України розмір доходу фізичної особи-підприємця, втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, що підлягає відшкодуванню, визначається з її річного доходу, одержаного в попередньому господарському році, поділеного на дванадцять. Якщо ця особа отримувала дохід менш як дванадцять місяців, розмір її втраченого доходу визначається шляхом визначення сукупної суми доходу за відповідну кількість місяців.

Розмір доходу від підприємницької діяльності, втраченого фізичною особою-підприємцем внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, визначається на підставі даних органу доходів і зборів.

Розмір доходу, втраченого фізичною особою-підприємцем внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, обчислюється виходячи з розміру доходу, який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, у сумах, нарахованих до вирахування податків.

Звернувшись до суду із позовними вимогами про відшкодування втраченого доходу внаслідок ушкодження здоров`я у розмірі 38 560 грн. 20 коп., позивач посилався на те, що він є фізичною особою-підприємцем, після ДТП не мав можливості працювати 14 календарних днів, а тому просив стягнути з відповідача 38 560,20 грн. втраченого доходу, виходячи з розміру річного доходу за 2017 рік : 1 024 600,74 грн./12 місяців = 85 383,39 грн. (середньомісячний дохід) / 31 день = 2 754,30 грн. (середньоденний дохід) х 14 днів непрацездатності = 38 560,20 грн.

На підтвердження розміру доходів позивач надав виписки з його банківського рахунку № НОМЕР_3 в АТ КБ «ПриватБанк» про рух коштів за період з 01 січня 2018 року по 30 червня 2018 року, а також уточнена позовна заява містить посилання на податкову декларацію платника єдиного податку ФОП ОСОБА_1 за 2017 рік, як електронний доказ (а.с. 22-39, 52).

Згідно медичної довідки від 19 липня 2018 року, позивачу було поставлено діагноз - забій лівої кісті та рекомендовано звернутися до поліклініки 20 липня 2018 року (а.с.21).

В порушення вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України позивачем не було надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що він дійсно після ДТП звертався до поліклініки, не міг працювати та перебував на лікарняному 14 днів або інших доказів на підтвердження його непрацездатності протягом 14-ти днів після ДТП.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про недоведеність вимог позивача в частині позовних вимог про відшкодування втраченого доходу внаслідок ушкодження здоров`я.

Щодо вимог позивача про відшкодування моральної шкоди слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частково задовольняючи позовні вимоги позивача про стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що позивач отримав стрес внаслідок ДТП, пережив психологічні страждання.

При вирішенні питання про розмір моральної шкоди, суд виходив з характеру та обсягу фізичних і душевних страждань, яких зазнав позивач, їх тривалості та врахував, що мова йде про розумне і справедливе відшкодування (компенсацію) моральної шкоди, якої б вистачило для морального задоволення позивача з боку відповідача, а не про покарання останнього за його неправомірні дії, що не відповідало б засадам цивільного законодавства, визначеним статтею 3 ЦК України.

Таким чином, стягнутий із відповідача на користь позивача розмір моральної шкоди у сумі 1000 грн. належним чином обґрунтований судом першої інстанції, з урахуванням усіх обставин, які визнані судом істотними.

Доводи апеляційної скарги про доведеність вимог позивача в частині позовних вимог про відшкодування втраченого доходу внаслідок ушкодження здоров`я не підтверджуються належними доказами у справі.

Доводи апеляційної скарги стосовно незаконності та необґрунтованості рішення суду є безпідставними.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 вересня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді