Головуючий у І інстанції Музика О.М.
Єдиний унікальний номер 263/5038/19
Номер провадження 22-ц/804/339/20
Доповідач Барков В.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2020 року м. Маріуполь

Донецький апеляційний суд в складі:

головуючого судді Баркова В.М.,

суддів Мальцева Є.Є.,

Мироненко І.П.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в місті Маріуполі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 31 жовтня 2019 року, ухвалене в м. Маріуполі Донецької області та повний текст якого складено 04 листопада 2019 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

Позовна заява вмотивована тим, що на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 08 листопада 2018 року з нього стягнуті аліменти на користь відповідачки на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/5 частини з усіх видів його доходів (заробітку) щомісяця до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Від першого шлюбу він має малолітнього сина, якому він залишив у дар квартиру, однак договір про сплату аліментів у нотаріуса укладено не було, що дає право на звернення колишньої дружини до суду про стягнення з нього аліментів на утримання сина. Крім того, він приймає участь у вихованні та розвитку свого сина, допомагає матеріально. ІНФОРМАЦІЯ_2 у нього народилася третя дитина, яка разом із цивільною дружиною знаходиться на його утриманні. Судовим наказом Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 10 грудня 2018 року з нього стягнуті аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_5 у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11 лютого 2019 року з нього стягнуті аліменти на користь ОСОБА_4 на її утримання у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходів) позивача, до досягнення дитиною трьох років. Крім того, його цивільна дружина ОСОБА_4 та донька ОСОБА_5 за станом здоров`я, наявності хронічних захворювань, потребують значних матеріальних витрат. Вказував, що його заробітна плата становить 30 000 грн. та 1/6 частини з неї становить близько 4 950 грн., що перевищує прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Крім того, відповідачка отримує пенсію у зв`язку з інвалідністю, що є додатковим джерелом фінансування. Тому просив зменшити розмір стягнутих з нього аліментів на користь відповідачки на утримання доньки ОСОБА_3 з 1/5 до 1/6 частини його заробітку.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 31 жовтня 2019 року у задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення його позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував, що обов`язок по утриманню дитини покладається на обох батьків, не прийняв до уваги суперечливі дані щодо стану здоров`я доньки ОСОБА_3 , яка має задовільний стан здоров`я для відвідування дитячого садка, проте потребує домашнього догляду матері для виходу матері на роботу. Також, суд першої інстанції не врахував, що ним було подані позови до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів та безпідставно послався на порушення принципу справедливості щодо рівності дітей на виховання та розвиток. Крім того зазначає, що посилання суду першої інстанції на наявність заборгованості по аліментам на користь відповідачки не відповідає дійсності, оскільки заборгованість по аліментам в нього відсутня, про що надає довідку.

Відповідно до ч.13 ст. 7, ч.ч. 1,3 ст. 368, ч.1 ст. 369 ЦПК України справа розглядається апеляційним судом в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин та інші.

У відповідності з вимогами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 08 листопада 2018 року, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного суду від 22 січня 2019 року, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуті аліменти на малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/5 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27 квітня 2018 року, з урахуванням вже сплачених аліментів за цей період, та до досягнення дитиною повноліття. (а.с. 62-65).

Судовим наказом Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10 грудня 2018 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 стягнуті аліменти на неповнолітню дитину - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ? частини з усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 08 листопада 2018 року (а.с. 7).

Заочним рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11 лютого 2019 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на користь дружини ОСОБА_4 у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьохрічного віку, починаючи з 08 листопада 2018 року (а.с. 8).

З матеріалів справи вбачається, що малолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має захворювання: залізодефіцитна анемія (а.с. 5).

Відповідно довідки Центру первинної медико-санітарної допомоги № 2 м. Маріуполя Комунального некомерційного підприємства Маріупольської міської ради, ОСОБА_4 за станом здоров`я оглядається в лікарні з діагнозом: бронхіальна астма ІІ типу, Аіт, Гіпотеріоз (а.с. 6).

Згідно довідки Комунального дошкільного навчального закладу «Ясла-садок № 148 «Джерельце» від 28 грудня 2018 року № 207, донька ОСОБА_1 - ОСОБА_9 дійсно відвідує вказаний садок з 08 вересня 2017 року по теперішній час (а.с 9).

Також судом першої інстанції було досліджено копію договору дарування від 26 січня 2017 року, відповідно до якого ОСОБА_1 подарував ОСОБА_10 однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 та копію розписки ОСОБА_10 , відповідно до змісту якої вона відмовляється від аліментів на утримання сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , від ОСОБА_1 у рахунок отримання у дар однокімнатної квартири АДРЕСА_1 , будь-яких моральних та матеріальних претензій до ОСОБА_1 не має (а.с. 66-68).

Відповідно до довідки від 17 липня 2019 року № 29-1/368, висновку ЛКК № 29-1/368 від 17 липня 2019 року, донька відповідачки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , потребує домашнього догляду у строк до 5 років, у зв`язку із частими та тривалими простудними захворюваннями. ОСОБА_3 перебуває на «Д» обліку, у зв`язку з частими та тривалими простудними захворюваннями. Вторинна кардіопатія (а.с. 69-71).

З інформації ТОВ «ТРО Маріупольське ТБ» від 22 жовтня 2019 року вбачається, що ОСОБА_2 перебуває у трудових відносинах з ТОВ «ТРО Маріупольске ТБ» з 10 лютого 2004 року та займає посаду менеджера з персоналу. З 03 листопада 2014 року по теперішній час перебуває у відпустці по догляду за дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 90).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду належних доказів погіршення свого матеріального стану чи стану здоров`я порівняно з тим, які були у нього на час стягнення аліментів, розмір аліментів, які стягнуті з позивача на утримання двох дітей та непрацездатної дружини, не перевищує граничний розмір відрахувань із заробітної плати.

З такими висновками не можна не погодитися.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною першою статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як роз`яснено у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Апеляційний суд вважає, що позивачем не надано доказів на підтвердження погіршення свого матеріального стану чи стану здоров`я, яке повинно враховуватись судом при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів.

Докази, на які послався позивач, як на підстави для зменшення розміру аліментів, зокрема, народження ще однієї дитини та утримання цивільної дружини, які потребують додаткових витрат на лікування, надання матеріальної допомоги сину від першого шлюбу, не дають підстав для задоволення позову в частині зменшення розміру аліментів, оскільки вказані обставини були враховані під час ухвалення рішення суду про стягнення з позивача аліментів на користь відповідачки на утримання доньки ОСОБА_3 в розмірі 1/5 частини заробітку.

Стягнення з позивача аліментів на утримання третьої дитини та цивільної дружини по ? частини від заробітної плати також не дають підстав для задоволення позову, оскільки вказані обставини не можуть бути підставами для надання переваги у матеріальному забезпеченні однієї дитини порівняно з дитиною, щодо якої ставиться питання про зменшення розміру аліментів. Сукупний розмір аліментів, який стягується на дітей позивача не перевищує встановлений законом максимальний розмір відрахувань.

Що стосується доводів апеляційної скарги щодо суперечливих даних про стан здоров`я доньки ОСОБА_3 , апеляційний суд не приймає їх до уваги, оскільки вони не знайшли підтвердження під час розгляду справи та не є підставою для зменшення розміру аліментів.

Враховуючи, що аліменти це платіж, спрямований саме на утримання дитини, який повинен бути достатнім для цього та покликаний захистити інтереси дитини в коштах у розмірі, необхідному для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, а також недоведеність позивачем суттєвої зміни матеріального становища після стягнення аліментів рішенням суду від 08 листопада 2018 року, апеляційний суд не вбачає підстав для зменшення розміру аліментів.

За таких обставин, відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 31 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 31 січня 2020 року.

Судді В.М. Барков

І.П. Мироненко

Є.Є. Мальцева