Справа № 462/490/20 Головуючий у 1 інстанції: Кирилюк А.І.
Провадження № 22-ц/811/735/20 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Шандри М.М.

суддів: Левика Я.А., Струс Л.Б.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 11 лютого 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочку сплати аліментів,

ВСТАНОВИЛА:

Позивачка звернулась до суду із позовом, у якому просила стягнути з відповідача на користь позивача неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання ОСОБА_3 у розмірі 14490,00 грн.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 11 лютого 2020 року матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочку сплати аліментів передано на розгляд Стрийському міськрайонному суду Львівської області.

Ухвалу суду оскаржила ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що фактично проживає з малолітньою донькою за адресою: АДРЕСА_1 . Також посилається на те, що малолітня донька ОСОБА_3 навчається в дошкільному навчальному закладі №1, що знаходиться за адресою: м. Львів. вул. О. Степанівни 48А. Зазначає, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 є її приватною власністю. Вважає, що справа підсудна Залізничному районному суду м. Львова. Просить ухвалу суду скасувати та направити справу на розгляд до Залізничного районного суду м. Львова.

Згідно ч.2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду таким вимогам відповідає.

Відповідно до ч.1 ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Виняток з даного правила становить альтернативна підсудність.

На підставі ч. 1 ст. 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Як убачається з матеріалів справи, предметом позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 є стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Отже, у даному випадку поширюються правила підсудності справ за вибором позивача, що передбачено ст.28 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 пред`явлено позов за місцем фактичного проживання позивача.

Норми процесуального права, якими урегульовано правила підсудності, пов`язує визначення територіальної юрисдикції із зареєстрованим місцем проживання чи перебування фізичної особи.

Згідно із ч.9 ст.187 ЦПК України якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Ураховуючи, що позивач наділений правом вибору підсудності, суд першої інстанції з метою визначення територіальної юрисдикції (підсудності) зобов`язаний був перевірити інформацію про місце реєстрації проживання чи перебування позивача у справі.

Реєстрація проживання або перебування фізичних осіб на території України регулюється Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Правилами реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, затверджени ми Постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 року № 207.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно- територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Правила реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 року № 207, визначають процедуру реєстрації місця проживання та місця перебування осіб в Україні, зразки документів, необхідних для реєстрації і зняття з реєстрації місця проживання та місця перебування.

У матеріалах справи відсутні докази реєстрації місця перебування ОСОБА_4 у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до вимог Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та Постанови Кабінету Міністрів України №207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» від 02 березня 2016 року.

З матеріалів справи убачається, що зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_4 є квартира за адрересою: АДРЕСА_2 , відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

За таких обставин суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про те, що справа підсудна Стрийському міськрайонному суду відповідно до норм процесуального права, якими урегульовано правила територіальної юрисдикції (підсудності).

Висновки суду достатньо мотивовані і підтверджені доказами, наявними в матеріалах справи.

Ухвала суду відповідає вимогам процесуального та матеріального права, обставинам справи, доводи скарги висновків суду не спростовують, тому колегія суддів підстав для скасування ухвали не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 11 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 15.04.2020

Головуючий

Судді