Справа № 706/914/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2020 року м.Христинівка

Христинівський районний суд Черкаської області

В складі головуючого - судді Орендарчука М.П.

при секретарі Карбівської Я.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Христинівці Черкаської області цивільну справу за позовом ПАТ «Українська залізниця», в особі регіональної філії «Одеської залізниці» ПАТ «Українська залізниця» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної працівником при виконанні трудових обов`язків

встановив:

Позивач звернувся до суду із вище зазначеним позовом в якому просив:

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства « Українська залізниця » в особі регіональної філії « Одеська Залізниця » публічного акціонерного товариства « Українська залізниця » матеріальну шкоду у розмірі 127 243,79 грн., а також судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 працював в Христинівській дистанції колії з липня 2009 року по серпень 2016 року.

19.02.2016 з Відповідачем укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність як з в. о. головного механіка дистанції. До 19.02.2016 з Відповідачем було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність як з майстром з ремонту машин та механізмів дистанції.

30.06.2016 на розгляд начальника дистанції колії надано акт від 30.06.2016 № НКРС (в) 30/71 перевірки окремих питань виробничої та фінансово-господарської діяльності виробничого підрозділу служби колії Христинівської дистанції колії ( далі ПЧ-5 ) за період з 01.01.2016 по 21.06.2016 ( надалі Акт від 30.06.2016 ).

Відповідно до викладених в Акті ввід 30.06.2016 відомостей, перевіркою встановлено ряд порушень Відповідачем вимог чинного законодавства , чим завдано ПАТ « Укрзалізниця » значних матеріальних збитків, на загальну суму 117812,22 грн. ( з ПДВ ). Так, Відповідачем допущено нестачу бензину А-92 у кількості 50 л. на суму 1065,53 грн.; безпідставно списане дизпаливо при роботі трактора Т- 150К у кількості 83 л. на суму 1255,96 грн.; безпідставно списане мастило Літол у кількості 0,17 т. на суму 5027,05 грн.

Крім того, в результаті проведення з 15.07.2016 по 21.06.2016 інвентаризацією товарно-матеріальних цінностей, основних засобів, МНМА у матеріально відповідальної особи ОСОБА_1 виявлено нестачу матеріальних цінностей на загальну суму 9 431,57 грн.( з ПДВ ).

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав із підстав зазначених у позовній заяві та просить суд позов задовольнити.

Відповідач та його представник позов не визнали, покликаючись на те, що за заявою позивача в провадженні СВ Христинівського відділення поліції Уманського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області перебуває кримінальне провадження №0000302 від 18.06.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, в ході досудового слідства було призначено судово-економічну експертизу за результатами якої не вдалося за можливе підтвердити висновок акту фінансово-господарської діяльності виробничого підрозділу служби колії Христинівської дистанції колії ( далі ПЧ-5 ) за період з 01.01.2016 по 21.06.2016 ( надалі Акт від 30.06.2016 №НКРС(в)-30/71), а тому у задоволенні позову просили відмовити.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, перевіривши викладені у заявах по суті справи обставини та безпосередньо дослідивши письмові докази, суд встановив такі фактичні обставини і відповідні їм правовідносини і дійшов такого рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до п.1 ст.134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадку, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.

Стаття 135-1 КЗпП України встановлює, що письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками, які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв`язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт затверджено постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР по праці і соціальних питаннях, Секретаріату Всесоюзної Центральної Ради Професійних Спілок від 28 грудня 1977 року № 447/24.

У п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» від 29 грудня 1992 року №14 надано роз`яснення, що розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей (недостача, зіпсуття), переданих йому для зберігання або інших цілей (пункт 1 статті 134 КЗпП України), суд зобов`язаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно зі статтею 135-1 КЗпП України може бути укладено такий договір, та чи був він укладений. За відсутності цих умов на працівника за заподіяну ним шкоду може бути покладено лише обмежену матеріальну відповідальність, якщо згідно з чинним законодавством працівник з інших підстав не несе матеріальної відповідальності у повному розмірі шкоди.

Відповідно до положень статті 133 КЗпП України у відповідності з законодавством обмежену матеріальну відповідальність несуть працівники - за зіпсуття або знищення через недбалість матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, - у розмірі заподіяної з їх вини шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. В такому ж розмірі працівники несуть матеріальну відповідальність за зіпсуття або знищення через недбалість інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування.

Так, відповідно до вищевказаного Переліку посад і робіт посада в.о. голови механіка дестанції не належить до посад, з якими згідно з статтею 135-1 КЗпП України може бути укладений такий договір.

Таким чином, ОСОБА_1 не належить до категорії працівників, з якими згідно з ст.135-1 КЗпП України може бути укладений договір про повну матеріальну відповідальність.

За таких обставин на відповідача і не може бути покладена повна матеріальна відповідальність за шкоду, заподіяну позивачу, що закріплено в п.2 ч.1 ст. 134 КЗпП України.

Окрім того, ст. 138 КЗпП, фактично покладає тягар доказування виключно на позивача.

Доказуванню, виходячи з норм ч. 1, 2 ст. 130 КЗпП, підлягають наступні обставини:

1) факт завдання шкоди та її розмір;

2) наявність у діях (бездіяльності) працівника порушення трудових обов`язків;

3) наявність вини працівника;

4) причинно-наслідковий зв`язок між діями (бездіяльністю) працівника та завданою шкодою.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів зазначених вище, натомість суд бере до уваги висновок експерта від 01.06.2018 року, по кримінальному провадженні №0000302 від 18.06.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, за результатами якої не вдалося за можливе підтвердити висновок акту фінансово-господарської діяльності виробничого підрозділу служби колії Христинівської дистанції колії ( далі ПЧ-5 ) за період з 01.01.2016 по 21.06.2016 ( надалі Акт від 30.06.2016 №НКРС(в)-30/71), на підстав,і якого позивачем і було подано позов.

З урахуванням зазначених вимог закону та наведених вище досліджених судом доказів, Суд дійшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення.

На підставі ст.ст. 13, 81, 89, 137, 263265 ЦПК України суд;

ухвалив:

В задоволенні позову ПАТ «Українська залізниця», в особі регіональної філії «Одеської залізниці» ПАТ «Українська залізниця» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної працівником при виконанні трудових обов`язків відмовити, повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя М.П. Орендарчук