ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2623/20 Справа № 206/4742/19 Суддя у 1-й інстанції - Маштак К.С. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О.

при секретарі Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Транспромгаз на рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 05 листопада 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю Транспромгаз, третя особа ОСОБА_2 , про розірвання договору оренди, передачу транспортного засобу власнику та стягнення суми, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із уточненим позовом до товариства з обмеженою відповідальністю Транспромгаз (далі ТОВ Транспромгаз) про розірвання договору оренди, передачу транспортного засобу власнику та стягнення суми, мотивуючи його тим, що 06 липня 2013 року між ним та ТОВ Транспромгаз було укладено нотаріально посвідчений договір найму (оренди) сідлового тягача-Е марки DAF, ХF 95.430, рік випуску 2005, номер шасі (кузова, рами) VIN- НОМЕР_1 , тип D, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Зазначав, що транспортний засіб в оренду було передано ТОВ Транспромгаз 01 червня 2013 року.

Вказував, що до вересня 2018 року орендар належним чином виконував свої зобов`язання, а тому у відповідності до умов договору його було пролонговано та він діє і наразі.

Посилаючись на те, що починаючи з вересня 2018 року почала виникати заборгованість по орендній платі, а усі його письмові вимоги про сплату орендних платежів були залишені без виконання та належного реагування, тому просив суд ухвалити рішення, яким розірвати договір найму (оренди) сідлового-тягача-Е марки DAF, ХF 95.430, рік випуску 2005, номер шасі (кузова, рами) VIN- НОМЕР_1 , тип D, реєстраційний номер НОМЕР_2 , укладений між ним та ТОВ «Транспромгаз», нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу Юрченко Л.Л., зареєстрований в реєстрі за №1975; зобов`язати ТОВ «Транспромгаз» повернути йому транспортний засіб сідловий тягач-Е марки DAF, ХF 95.430, рік випуску 2005, номер шасі (кузова, рами) VIN- НОМЕР_1 , тип D, реєстраційний номер НОМЕР_2 , та передане разом з автомобілем свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 та стягнути з ТОВ «Транспромгаз» на його користь заборгованість по оплаті за користування автомобілем сідловий тягач-Е марки DAF, ХF 95.430, рік випуску 2005, номер шасі (кузова, рами) VIN- НОМЕР_1 , тип D, реєстраційний номер НОМЕР_2 у розмірі 120 000 грн.; на підставі п.8 договору 47 560 грн. пені за період з 01 вересня 2018 року по 01 вересня 2020 року та відповідно до ст.625 ЦК України 3 600 грн. - 3% річних за період з 01 вересня 2018 року по 01 вересня 2019 року та 990 грн. - інфляційний витрат за період з 01 вересня 2018 року по 01 серпня 2019 року, витрати по справі в розмірі 3 834,60 грн., а всього 188 484, 60 грн.

Рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 05 листопада 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково. Розірвано договір найму (оренди) сідлового-тягача-Е марки DAF, ХF 95.430, рік випуску 2005, номер шасі (кузова, рами) VIN- НОМЕР_1 , тип D, реєстраційний номер НОМЕР_2 , укладений 06 липня 2013 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Транспромгаз», нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу Юрченко Л.Л., зареєстрований в реєстрі за №1975. Зобов`язано ТОВ «Транспромгаз» повернути ОСОБА_1 транспортний засіб сідловий тягач-Е марки DAF, ХF 95.430, рік випуску 2005, номер шасі (кузова, рами) VIN- НОМЕР_1 , тип D, реєстраційний номер НОМЕР_2 , та передане разом з автомобілем свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 . Стягнуто з ТОВ «Транспромгаз» на користь ОСОБА_1 заборгованість по оплаті за користування (оренду) автомобілем сідловий тягач-Е марки DAF, ХF 95.430, рік випуску 2005, номер шасі (кузова, рами) VIN- НОМЕР_1 , тип D, реєстраційний номер НОМЕР_2 , у розмірі 120 000 грн.; на підставі п.8 договору найму (оренди) сідлового-тягача-Е, укладеного 06 липня 2013 року, пеню за період з 01 вересня 2018 року по 01 вересня 2019 року у розмірі 47 560 грн., 3% річних за період з 01 вересня 2018 року по 01 вересня 2019 року у розмірі 3 600 грн.; інфляційні витрати за період з 01 вересня 2018 року по 01 серпня 2019 року у розмірі 990 грн., а всього 172 150 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ТОВ Транспромгаз, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та відмовити у позові.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач не довів свої позовні вимоги, колишнім директором ОСОБА_2 не було передано документацію стосовно договору оренди від 06 липня 2013 року, ними доведено факт невикористання в господарсько-виробничій діяльності за період з 01 серпня 2018 року по 01 травня 2019 року транспортного засобу АЕ 5185 НОМЕР_4 .

Правом на надання відзиву на апеляційну скаргу сторони по справі не скористались.

23 січня 2020 року від адвоката відповідача ТОВ Транспромгаз надійшла заява про відкладення розгляду справи.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 №11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних і справ про адміністративні правопорушення» строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК, стаття 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Згідно ч.3 ст.368 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, явка яких не є обов`язковою.

Зважаючи на те, що ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, явка сторін, зокрема відповідача, не визнавалась обов`язковою, колегія суддів вважає за необхідне заяву про відкладення залишити без задоволення а справу розглянути без участі належним чином сповіщеного відповідача.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній, і додатково поданими, доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не находить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 є власником сідлового тягача-Е марки DAF, ХF 95.430, рік випуску 2005, номер шасі (кузова, рами) VIN- НОМЕР_1 , тип D, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 (а.с.11,52).

06 липня 2013 року між позивачем ОСОБА_1 та ТОВ «Транспромгаз» було укладено договір найму (оренди) сідлового тягача-Е марки DAF, ХF 95.430, рік випуску 2005, номер шасі (кузова, рами) VIN- НОМЕР_1 , тип D, реєстраційний номер НОМЕР_2 , нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу Юрченко Л.Л., зареєстрований в реєстрі за №1975 (далі - Договір).

Відповідно до п.2 Договору транспортний засіб було передано відповідачу до підписання договору - 01 червня 2013 року.

Передача сідлового тягача здійснюється за актом приймання-передачі. Відповідно до п.3 Договору термін дії оренди складає 3 роки. Якщо за 30 календарних днів до закінчення строку дії договору ні одна з сторін не заявить про його припинення, він вважається продовженим на цей же термін на цих же умовах на наступний рік. В такому ж порядку цей договір продовжує свою дію в наступні періоди. Відповідно до п.4 Договору розмір орендної плати за переданий в оренду транспортний засіб становить 10 000 грн. за кожен місяць. Оренда плата виплачується орендарем не пізніше десятого числа кожного наступного місяця.

Згідно п.6 Договору орендар зобов`язується своєчасно здійснювати орендні платежі.

Пункт 7 Договору передбачає, що сідловий-тягач-Е повинен бути повернений орендодавцю по закінченню терміну оренди за п.3 даного Договору у справному стані з урахуванням нормального зносу, що виник у період експлуатації.

Повернення сідлового-тягача-Е відбувається за актом прийому-передачі. Згідно п. 8 Договору оренди транспортного засобу передбачено, що у випадку прострочення по сплаті орендних платежів орендар сплачує пеню у розмірі 0,2% від суми боргу за кожен день прострочення. Згідно п.9 даний договір не підлягає розірванню в односторонньому порядку, за винятком випадків, коли одна із сторін систематично порушує умови договору та свої зобов`язання (а.с.7-9,46-48).

Відповідач ТОВ «Транспромгаз», в особі директора Пінчука Л.В., який діє на підставі Статуту, та ОСОБА_1 склали акти про те, що орендодавець передав, а орендар прийняв орендні послуги з січня по серпень 2018 року згідно договору найму сідлового тягача-Е від 06 липня 2013 року.

Вартість послуг оренди автомобіля DAF ХF 95.430, реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить 10 000 грн. Роботи (послуги) виконані повністю, грошові кошти отримані в повному обсязі, що підтверджується актами прийому-передачі наданих послуг до договору оренди рухомого майна (а.с.63-70).

З наданого розрахунку заборгованості вбачається, що через невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором найму (оренди) сідлового-тягача-Е виникла заборгованість станом на 01 вересня 2019, яка складається з заборгованості по орендній платі 120 000 грн., пені за п.1 Розділу 8 Договору 47 560 грн., 3% річних 3 600 грн., інфляційних витрат 990 грн., що підтверджується відповідним розрахунком (а.с.35,61).

04 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «Транспромгаз» з вимогою про виплату заборгованості за Договором найму (оренди) сідлового-тягача-Е (а.с.21).

03 червня 2019 року ОСОБА_1 надіслав до ТОВ «Транспромгаз» повідомлення про розірвання договору (а.с.22).

02 вересня 2019 року ОСОБА_1 надіслав на дві адреси ТОВ «Транспромгаз» повідомлення про розірвання договору (а.с.71-72).

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції прийшов до висновку про його обґрунтованість та доведеність в задоволеній частині, зазначив, що відповідач повинен був спростувати належними доказами твердження позивача про несплату орендної плати, однак у матеріалах справи такі докази відсутні, відповідачем не подано до суду належних та допустимих доказів виконання своїх обов`язків за спірним правочином за оспорюваний період.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Зміст договору становлять умови ( пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України).

Згідно із ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

За договором найму (оренди) здійснюється передача майна наймачеві у користування.

Найм (оренда) транспортних засобів врегульовано параграфом 5 глави 58 ЦК України.

Загальними положеннями про найм (оренду) передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди) (стаття 759 ЦК України).

За загальним правилом, передбаченим частиною першою статті 799 ЦК України, договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі.

Якщо стороною у цьому договорі виступає фізична особа, то згідно з частиною другою статті 799 ЦК України договір підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню.

Частиною третьою статті 640 ЦК України встановлено, що договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Відповідно до положень ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Умови укладеного між сторонами договору не передбачають право односторонньої відмови від договору.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк.

В порядку ч.1 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1)припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2)зміна умов зобов`язання; 3)сплата неустойки; 4)відшкодування збитків та моральної шкоди.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст.625 ЦК України).

Висновок суду першої інстанції про доведеність позовних вимог в частині стягнення заборгованості за орендною платою, пені, 3% річних, інфляції розірвання договору оренди та повернення транспортного засобу його власнику є законним та обґрунтованим, доводами апеляційної скарги не спростовується.

Посилання апеляційної скарги на та, що колишнім директором ОСОБА_2 не було передано документацію стосовно договору оренди від 06 липня 2013 року, не можуть слугувати підставою для відмови у позові.

Факт невикористання в господарсько-виробничій діяльності за період з 01 серпня 2018 року по 01 травня 2019 року спірного транспортного засобу АЕ 5185 ВК також не доведений.

Зазначення в апеляційній скарзі про те, що у випадку стягнення з них заборгованості вони вимушені будуть звернутися з позовом в порядку регресу до колишнього директора ОСОБА_3 Л ОСОБА_4 , не може бути підставою для відмови у задоволені позовних вимог ОСОБА_1

Договір найму (оренди) транспортного засобу від 09 листопада 2018 року (а.с. 51) є нікчемним в силу вимог ст.220 ЦК України, а тому також не може слугувати підставою для задоволення апеляційної скарги.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Транспромгаз залишити без задоволення.

Рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 05 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.