ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2020 року

м.Суми

Справа №592/5449/18

Номер провадження 22-ц/816/2294/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Левченко Т. А.

з участю секретаря судового засідання Кияненко Н.М.,

у присутності :

представника позивача за первісним позовом відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,

відповідача за первісним позовом позивача за зустрічним позовом - ОСОБА_3 та його представника адвоката Титор Руслана Миколайовича,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником ОСОБА_2

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 07 серпня 2020 року, ухваленого у складі судді Бичкова І.Г. у м. Суми,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про виділ частки домоволодіння та земельної ділянки, що є у спільній власності,

за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна, що перебуває у спільній частковій власності,

в с т а н о в и в:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_3 , мотивуючи позовні вимоги тим, що ОСОБА_4 на праві власності належить 77/100 частин домоволодіння та земельної ділянки по АДРЕСА_1 . Інші 23/100 частини домоволодіння та земельної ділянки за вказаною адресою належать на праві власності ОСОБА_3 . Вказував, що між ним та відповідачем не досягнуто згоди щодо розподілу нерухомого майна. Згідно з висновком будівельно-технічного дослідження №37 від 27 листопада 2017 року, визначено варіант виділення йому 77/100 частини земельної ділянки.

Посилаючись на зазначені обставини, просив виділити йому у натурі частину жилого будинку, загальною площею 133,7 кв.м, а саме: коридор 5,6 кв.м, коридор 8,8 кв.м, санкімната 3,5 кв.м, жила кімната 14,1 кв.м, кухня 15,8 кв.м, жила кімната 9,7 кв.м, топочна 1,9 кв.м, жила кімната 25,2 кв.м, коридор 2,4 кв.м, жила кімната 8,4 кв.м, кухня 7,9 кв.м, жила кімната 6,0 кв.м, жила кімната 20,6 кв.м, жила кімната 3,8 кв.м, та надвірні споруди: літній душ «О» , погріб «п/г» цегляний, кухня «Е» цегляна, кухня «З» цегляна, паркан «1-4» шиферний, вбиральня «М», гараж «Л», теплиця «Н» та частку земельної ділянки, площа якої складає 770 кв.м, кадастровий номер :04:015:0008, призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

У вересні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , в якому просив поділити жилий будинок з прибудовами, господарськими будівлями і спорудами, розташованими за адресою: АДРЕСА_1 (показано рожевим кольором в додатку № 1 до висновку експерта будівельно-технічної експертизи №1145 від 29 серпня 2018 року), та виділити у власність позивача за зустрічним позовом наступні приміщення і надвірні будівлі садиби: у жилому будинку літ. «А-І»: жила кімната «2-1», площею 8,4 кв.м. Приміщення жилої прибудови літ. «А2-І», жила кімната «2-4», площею 6,0 кв.м, жила кімната «2-5», площею 20,6 кв.м, жила кімната «2-6», площею 3,8 кв.м. Приміщення прибудови літ. «а1»: коридор «ІІ», площею 2,4 кв.м, кухня «2-3», площею 7,9 кв.м. Господарські споруди: сарай літ «В», убиральня літ «Г», гараж літ «К», огорожі №3, 4, 5, 6, припинивши право спільної часткової власності та визначити як самостійний об`єкт при розподілі; поділити земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , та виділити йому у власність земельну ділянку площею 245 кв.м, згідно сформованого порядку користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 (показано жовтим кольором додатку 1 висновку земельно-технічного дослідження №40 від 13 вересня 2018 року), припинивши право спільної часткової власності та визнати як самостійний об`єкт при розподілі; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 5196 грн, як суму грошової компенсації у грошовому еквіваленті при відступу від ідеальних часток по АДРЕСА_1 згідно із висновком земельно-технічного дослідження № 40 від 13 вересня 2018 року.

Позовні вимоги мотивовано тим, що йому на праві власності належить 23/100 жилого будинку та 23/100 частин земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 . Інша частина житлового будинку та земельної ділянки належить співвласнику ОСОБА_1 . На даний час виникла необхідність щодо поділу майна між співвласниками спірного будинку для припинення права спільної власності.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 07 серпня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено повністю.

Виділено в натурі ОСОБА_1 частину жилого будинку «А-І», загальною площею 84,6 кв.м, жилою площею 49,0 кв.м, а саме: жила кімната «1-4», площею 14,1 кв.м, жила кімната «1-6», площею 9,7 кв.м. Приміщення жилої прибудови літ. «А1-І»: кухня «1-5», площею 15,8 кв.м, топочна «1-7», площею 1,9 кв.м. Приміщення жилої прибудови літ. «А3-І»: жила кімната «1-8», площею 25,2 кв.м. Приміщення прибудови літ. «а»: коридор «1-1», площею 5,6 кв.м, коридор «1-2», площею 8,8 кв.м, санвузол «1-3», площею 3,5 кв.м, та господарські будівлі: кухня літ. «Е», погріб літ. «п/г», гараж літ. «Л"», убиральня літ. «М», теплиця літ. «Н», літній душ літ. «О», навіс літ. «П» , огорожі №7, 8, 9, 10 (показано синім кольором в додатку № 1 до висновку будівельно-технічного дослідження №1145 від 29 серпня 2018 року), розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , припинивши право спільної часткової власності.

Виділено в натурі у власність ОСОБА_3 як окремий об`єкт нерухомості частину жилого будинку «А-І», загальною площею 49,1 кв.м, жилою площею 38,8 кв.м, а саме: жила кімната «2-1», площею 8,4 кв.м. Приміщення жилої прибудови літ. «А2-І»: жила кімната «2-4», площею 6,0 кв.м, жила кімната «2-5», площею 20,6 кв.м, жила кімната «2-6», площею 3,8 кв.м. Приміщення прибудови літ. «а1»: коридор «ІІ», площею 2,4 кв.м, кухня «2-3», площею 7,9 кв.м, та господарські споруди: сарай літ. «В», убиральня літ. «Г», гараж літ. «К», огорожі №3, 4, 5, 6, (показано рожевим кольором в додатку № 1 до висновку будівельно-технічного дослідження №1145 від 29 серпня 2018 року), розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , припинивши право спільної часткової власності.

Поділено земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер :04:015:0008, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , припинивши право спільної часткової власності, та виділено в натурі: ОСОБА_1 земельну ділянку площею 755 кв.м, з урахуванням площі під будівлями, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (відображена блакитним кольором у висновку земельно-технічного дослідження №40 від 13 вересня 2018 року); ОСОБА_3 земельну ділянку площею 245 кв.м, з урахуванням площі під будівлями, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (відображена жовтим кольором у висновку земельно-технічного дослідження № 40 від 13 вересня 2018 року). Межа, яка відокремлює земельні ділянки землевласників, проходить по точкам: А, Б, В, Г: - відрізок межі ділянки А-Б проходить від червоної лінії (проїзду) по прямій лінії до лінії розподілу жилого будинку, розділивши огорожу на частки 55,14 м (4,79 + 9,79 + 6,42 + 1,78 + 32,36) та 6,28 м; - відрізок Б-В проходить по лінії розподілу жилого будинку; - відрізок межі ділянки В-Г проходить по ломаній лінії від лінії поділу жилого будинку по існуючій огорожі до тильної сторони земельної ділянки, розділивши огорожу на частки 3,9 м та 9,53 м.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 відшкодування компенсації частини земельної ділянки в розмірі 5196 грн.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено за необґрунтованістю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 , через свого представника ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог за первісним позовом у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач не надавав згоди на отримання грошової компенсації від ОСОБА_3 за зменшення розміру земельної ділянки. Крім того, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що ОСОБА_3 без його згоди, шляхом руйнування паркану, змінив встановлений порядок користування земельними ділянками.

ОСОБА_3 подав відзив на апеляційну скаргу, посилаючись на законність і обґрунтованість рішення суду, ухваленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права, просив рішення суд першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , який підтримав доводи апеляційної скарги, відповідача за первісним позовом ОСОБА_3 та його представника адвоката Титор Р.М., які заперечували проти доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

За приписами ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів цивільної справи вбачається, що на підставі договору купівлі-продажу частини жилого будинку від 21 червня 2002 року ОСОБА_1 належить 77/100 частини житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 9).

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №342743 від 15 грудня 2010 року , виданого ОСОБА_1 , останній є власником 77/100 частини земельної ділянки, загальної площею 0,1000 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :04:015:0008 (а.с. 10-11).

ОСОБА_3 , на підставі договору купівлі-продажу частини жилого будинку від 03 липня 2008 року, належить 23/100 частини житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 12).

Також, ОСОБА_3 є власником 23/100 частини земельної ділянки, загальною площею 0,1000 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :04:015:0008 і дана обставина підтверджується витягом з рішення Сумської міської ради від 8 липня 2015 року № 4600-МР та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 127-128).

Висновком земельно-технічного дослідження №37 від 27 листопада 2017 року, представлено схематичний варіант виділення 77/100 частини земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , за яким ОСОБА_1 виділяється земельна ділянка площею 770 кв.м, з урахуванням площі під будинком (а.с. 17-20).

Висновком будівельно-технічного дослідження №1145 від 29 серпня 2018 року запропоновано варіант виділу в натурі частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , по сформованому порядку користування.

За першим варіантом поділу домоволодіння ОСОБА_1 виділяються (показано синім кольором в додатку №1 до висновку) наступні приміщення і надвірні будівлі домоволодіння: приміщення житлового будинку літ. «А-І», загальною площею 23,8 кв.м: житлова кімната «1-4», площею 14,1 кв.м; житлова кімната «1-6», площею 9,7 кв.м. Приміщення житлової прибудови літ. «А1-І», загальною площею 17,7 кв.м: кухня «1-5», площею 15,8 кв.м, топочна топочна «1-7», площею 1,9 кв.м. Приміщення житлової прибудови літ. «А3-І», загальною площею 25,2 кв.м: житлова кімната «1-8», площею 25,2 кв.м. Приміщення прибудови літ. «а», загальною площею 17,9 кв.м: коридор «1-1», площею 5,6 кв.м, коридор «1-2», площею 8,8 кв.м, санвузол «1-3», площею 3,5 кв.м, та господарські будівлі: кухня літ «Е», погріб літ. «п/г», гараж літ. «Л», убиральня літ. «М», теплиця літ. «Н», літній душ літ. «О», навіс літ. «П», огорожа №7, 8, 9, 10. ОСОБА_3 виділяються (показано рожевим кольором у додатку №1 до висновку) наступні приміщення і надвірні будівлі домоволодіння: приміщення житлового будинку літ. «А-І», загальною площею 8,4 кв.м: житлова кімната «2-1», площею 8,4 кв.м. Приміщення житлової прибудови літ. «А2-І», загальною площею 30,4 кв.м: житлова кімната «2-4», площею 6,0 кв.м, житлова кімната «2-5», площею 20,6 кв.м, житлова кімната «2-6», площею 3,8 кв.м. Приміщення прибудови літ. «а1", загальною площею 10,3 кв.м: коридор «ІІ», площею 2,4 кв.м, кухня «2-3», площею 7,9 кв.м. Господарські споруди: сарай літ. «В», убиральня літ. «Г», гараж літ. «К», огорожі № 3, 4, 5, 6 (а.с. 129-141).

Висновком земельно-технічного дослідження №40 від 13 вересня 2018 року, запропоновано схематичний варіант поділу земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , по сформованому порядку користування (графічно відображено в додатку №1 до висновку), який є технічно можливий. ОСОБА_1 виділяється земельна ділянка площею 755 кв.м, яка відображена блакитним кольором з урахуванням площі під будівлями, а ОСОБА_3 виділяється земельна ділянка площею 245 кв.м, яка відображена жовтим кольором з урахуванням площі під будівлями. Межа, яка відокремлює земельні ділянки землевласників проходить по точкам: А, Б, В, Г: - відрізок межі ділянки А-Б проходить від червоної лінії (проїзду) по прямій лінії до лінії розподілу житлового будинку, розділивши огорожу на частки 55,14 м (4,79 + 9,79 + 6,42 + 1,78 + 32,36) та 6,28 м; - відрізок Б-В проходить по лінії розподілу жилого будинку; - відрізок межі ділянки В-Г, проходить по ломаній лінії від лінії поділу жилого будинку по існуючій огорожі до тильної сторони земельної ділянки розділивши огорожу на частки 3,9 м та 9,53 м (а.с. 142-152).

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що запропонований варіант виділу відповідно до висновку будівельно-технічного дослідження №1145 від 29 серпня 2018 року щодо користування житловим будинком з надвірними спорудами, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , є більш прийнятним з урахуванням сформованого порядку користування житловим будинком з надвірними спорудами та відповідає інтересам сторін. Також варіант №1 (додаток №1 до висновку земельно-технічного експертного дослідження №40 від 13 вересня 2018 року) є більш прийнятним, оскільки виключає спільне користування сторонами земельними ділянками, які їм виділяються, та відповідає встановленому тривалому сформованому порядку користування двома суміжними земельними ділянками, та не потребує додаткових робіт щодо знесення, встановлення паркану між цими земельними ділянками, і уникнення конфлікту між сторонами при перенесенні огорожі. Враховуючи те, що ОСОБА_3 вніс на депозит суму компенсації частини земельної ділянки, то вона підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 .

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, так як суд дійшов їх правильно встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, а також право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У частині другій цієї статті визначається перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Відповідно до частини 1 статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною 1 статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно з ч. 1 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється (частина 2 статті 367 ЦК України).

Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування нерухомим майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу нерухомого майна відповідно до часток співвласників.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ЗК України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Згідно з ч.ч. 1, 3-4 ст. 88 ЗК України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку.

Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації.

Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.

За встановлених обставин справи та вимог закону, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про виділ в натурі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами та земельної ділянки за висновком будівельно-технічного дослідження №1145 від 29 серпня 2018 року та висновком земельно-технічного дослідження №40 від 13 вересня 2018 року, оскільки варіанти №1 висновків є більш прийнятними з урахуванням сформованого порядку користування житловим будинком з надвірними спорудами та земельною ділянкою, відповідають інтересам сторін та не порушують їх прав.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо ненадання ОСОБА_1 згоди на отримання компенсації за зменшення земельної ділянки від ОСОБА_3 , оскільки при поділі між сторонами земельної ділянки по АДРЕСА_1 є незначне відступлення від ідеальної частки ОСОБА_1 . Крім того, ОСОБА_3 внесено на депозит суду суму компенсації за частину земельної ділянки у розмірі 5196 грн.

Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо зміни встановленого порядку користування земельними ділянками, оскільки поділ земельних ділянок за висновком земельно-технічного дослідження №40 від 13 вересня 2018 року, відповідає встановленому тривалому сформованому порядку користування двома суміжними земельними ділянками.

Доказів на підтвердження того, що саме відповідачем за первісним позовом ОСОБА_3 було змінено сформований порядок користування земельною ділянкою апелянтом надано не було .

Крім того, ОСОБА_3 , заперечуючи у суді апеляційної інстанції проти доводів апеляційної скарги, звернув увагу на ту обставину, що він значно пізніше від апелянта став співвласником даного домоволодіння і на час придбання ним його частини вже було сформовано порядок користування земельною ділянкою і межа по городу була визначена шляхом встановлення самим ОСОБА_1 паркану із сітки-рабиці, а сварки між ними почали відбуватися після того, як він став намагатися полагодити цей паркан , який нахилився на сторону його земельної ділянки. Оскільки вигрібна яма від його частини домоволодіння знаходиться в центрі городу і обладнати її в іншому місці немає можливості, тому автомобіль для її очищення має можливість під`їхати лише зі сторони городу де на даний час ширина земельної ділянки становить 3,9 м., а, у випадку поділу земельної ділянки за варіантом запропонованим апелянтом, ця ширина зменшиться до 2,58 м, що зовсім позбавить можливості проїзду по його городу автомобіля для здійснення очищення вигрібної ями.

Таким чином, колегія суддів вважає, що оскільки при поділі між сторонами земельної ділянки існує незначне відступлення від ідеальної частки ОСОБА_1 (15 кв.м.), за яку він за рішенням суду отримує грошову компенсацію, а поділ земельної ділянки пропорційно часткам співвласникам завдасть неспівмірної шкоди господарському призначенню вигрібної ями, якою ОСОБА_3 буде позбавлений можливості користуватися, тому поділ земельної ділянки між її співвласниками відповідно до висновку № 40 земельно-технічного дослідження складеного 13.09.2018 року є більш прийнятним з урахуванням сформованого порядку користування житловим будинком з надвірними спорудами та земельною ділянкою, відповідає інтересам сторін та не порушує їх прав.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство пов`язує можливість прийняття судового рішення про скасування оскарженого рішення суду.

Відтак, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, розглядаючи спір, правильно визначив характер спірних правовідносин та норми права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку і ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником ОСОБА_2 залишити без задоволення.

РішенняКовпаківського районного суду м. Суми від 07 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 22 грудня 2020 року.

Головуючий - О.І. Собина

Судді: Т.А.Левченко

В.І. Криворотенко