КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Волошиної В.М., Кирилюк Г.М.,

за участю секретаря судового засідання Верес Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Вербицького Ярослава Володимировича в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2020 року у складі судді Соколова О.М.,

за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в місті Києві, ОСОБА_1 , товариства з обмеженою відповідальністю «Ваше Авто», ОСОБА_3 , третя особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Метелиця Олександр Олександрович про визнання договорів недійсними, скасування реєстрації права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2020 року ОСОБА_2 звернулася у суд із позовом про визнання договорів недійсними, скасування реєстрації права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння.

07.10.2020 року ОСОБА_2 звернулася у суд із заявою, в якій просить накласти арешт на транспортний засіб легковий автомобіль марки LEXUS, модель RX 350, тип кузову-універсал-В, 2010 року випуску, колір - чорний, об`єм двигуна - 3456, номер кузову - НОМЕР_1 , номер державної реєстрації НОМЕР_2 та заборонити його експлуатацію.

В обґрунтування заяви зазначено, що невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду та може призвести до порушення її прав шляхом подальшого відчуження належного їй автомобіля.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2020 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено частково.

В якості забезпечення позову накладено арешт на транспортний засіб легковий автомобіль марки LEXUS, модель RX 350, тип кузову-універсал-В, 2010 року випуску, колір - чорний, об`єм двигуна - 3456, номер кузову - НОМЕР_1 , номер державної реєстрації НОМЕР_2 та заборонено його відчуження. В решті вимог заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі адвокат Вербицький Я.В. в інтересах ОСОБА_1 посилаючись на порушення норм процесуального права, не повне з`ясування обставин справи, просив скасувати ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2020 року та постановити нову про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_2 .

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що твердження позивачки щодо реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення про задоволення позову є необґрунтованими та не підтверджені належними доказами, оскільки відповідач не має на меті відчужувати спірний автомобіль та передавати його третім особам. Зазначено, що позивачкою подано безпідставний позов, з порушенням правил територіальної підсудності, строків позовної давності, за необґрунтованих надуманих підстав, якими позивач намагається перешкодити ОСОБА_1 вільно та безперешкодно користуватися своєю власністю.

Крім того, вказано, що районним судом не застосовано зустрічне забезпечення позову, що є підставою скасування ухвали від 07 жовтня 2020 року.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Степанова О.С. в інтересах ОСОБА_2 просить рішення районного суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Вказано, що доводи апеляційної скарги стосовно безпідставності позову, що поданий з порушенням правил підсудності та пропуском строку позовної давності є необґрунтованими. Також не погоджується з твердженням скаржника щодо незастосування районним судом зустрічного забезпечення, передбаченого ч. 3 ст. 154 ЦПК України, оскільки останній не конкретизує, який саме пункт вказаної статті мав би застосовуватись судом. Окрім того, окремої заяви про зустрічне забезпечення ОСОБА_1 до суду не подав.

Задовольняючи заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову в частині накладання арешту на транспортний засіб та заборону його відчуження, районний суд виходив з того, що обраний заявником спосіб забезпечення позову спрямований виключно на збереження існуючого правового становища майна.

Відмовляючи в частині забезпечення позову шляхом заборонити експлуатації транспортного засобу, районний суд виходив з передчасності та необґрунтованості заявленої вимоги.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 та 2 ст. 149 ЦПК України, передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Як роз`яснено у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2009 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлення обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення. Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до кожного конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Враховуючи викладене, заходи забезпечення позову застосовуються судом у випадку наявності для цього умов та підстав, передбачених процесуальним законом, при цьому, такі заходи повинні відповідати критеріям адекватності та співмірності.

Спір у цій справі виник з приводу визнання недійсними договорів купівлі-продажу легкового автомобіля марки LEXUS, модель RX 350, тип кузову-універсал-В, 2010 року випуску, колір - чорний, об`єм двигуна - 3456, номер кузову - НОМЕР_1 , номер державної реєстрації НОМЕР_2 , скасування державної реєстрації права власності на вказаний автомобіль та витребування його з чужого незаконного володіння.

У заяві ОСОБА_2 просила забезпечити позов шляхом накладення арешту на вказаний транспортний засіб та вказує, що її права можуть бути порушені шляхом подальшого відчуження належного їй автомобіля.

Отже, обставини справи дають підстави для висновку, що між сторонами дійсно існує спір, поза розумним сумнівом є підстави для твердження, що учасники розгляду справи можуть вчинити дії, які ускладнять або зроблять неможливим виконання рішення суду у разі можливого ухвалення рішення про задоволення позовних вимог.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що невжиття такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на транспортний засіб та заборони його відчуження, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Колегія суддів визнає необґрунтованими твердження апеляційної скарги про те, що позивач намагається перешкодити ОСОБА_1 вільно та безперешкодно користуватися своєю власністю, оскільки оскаржуваною ухвалою відповідач не позбавлений можливості користуватися транспортним засобом, а незабезпечення поданого по справі позову шляхом заборони відчуження спірного автомобіля може призвести до імовірного утруднення виконання або невиконання рішення суду.

Твердження апеляційної скарги про порушення судом положень процесуального закону у зв`язку з незастосування зустрічного забезпечення, - безпідставні.

З урахування обставин справи та положень ст.154 ЦПК України, застосування по даній справі зустрічного забезпечення є правом суду, а не обов`язком.

При цьому варто врахувати, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

За таких обставин, враховуючи предмет позову та характер спірних правовідносин, обраний вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами, необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав уважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову, що, в силу положень ст. ст. 149-153 ЦПК України, свідчить про обґрунтованість поданої заяви про забезпечення позову в частині накладення арешту на транспортний засіб та заборону його відчуження.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Отже, викладені в апеляційній скарзі доводи є такими, що не впливають на правильність висновків суду першої інстанції під час вирішення питання про забезпечення позову, оскільки для забезпечення майбутнього збереження майна та його захисту, позивач звернувся із даною заявою, а тому висновків суду не спростовують і не дають підстав уважати, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування не вбачається, тому апеляційну скаргу адвоката Вербицького Я.В. в інтересах ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Вербицького Ярослава Володимировича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач:

Судді: