Єдиний унікальний номер судової справи: 225/4069/20
Номер провадження: 2/225/790/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

10 грудня 2020 року м.Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого-судді Довженко О.В.,

за участю секретаря судового засідання Пузиревської Ю.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Павленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору та повернення грошових коштів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання договору від 26.09.2019 року та стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів в сумі 21 000,00 грн. (грошові кошти, сплачені позивачем за договором), 5 040,00 грн. (неустойка), 5 000,00 грн. (моральної шкоди).

Позовні вимоги обгрунтовує неналежним виконанням відповідачем умов згаданого вище правочину.

Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 21.09.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі, справу призначено до розгляду. Окрім того, задоволено клопотання позивача про виклик в судове засідання та допит свідка - ОСОБА_3 .

В судове засідання 10.12.2020 року з`явились позивач та представник відповідача адвокат Павленко О.В.

Позивач позовні вимоги підтримує у повному обсязі, наполягає на їх задоволенні.

Відповідач, в свою чергу, проти позову заперечує.

Відповідачем суду надано відзив на позову заяву, в якому останній позовні вимоги вважає безпідставними та необгрунтованими, у зв`язку з чим в задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі.

Судом було досліджено наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, заслухано свідка, у зв`язку з чим встановлено наступне:

позивач стверджує, що 26.09.2019 року між сторонами був укладений договір, індивідуальний номер заказу 8, предметом якого є виготовлення та встановлення склопакетів на двох вікнах та лоджиї в квартирі позивача за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач зазначає, що на виконання умов даного договору віддала відповідачеві 21 000,00 грн. Натомість, до теперішнього часу відповідачем умови договору не виконані, склопакети в обумовленій договором кількості не виготовлені, належним чином не укомплектовані (відсутня фурнітура, підвіконня) та не встановлені. На претензії позивача щодо виконання договору належним чином чи/або повернення отриманих грошових коштів відповідач не реагує.

В той же час, як вбачається з наявних у справі доказів, 26.09.2019 року між сторонами був укладений договір, індивідуальний номер заказу 8, предметом якого за п.п. 1.1-1.7 є організація роботи з виготовлення та передання у власність ПВХ конструкцій, наповнення 4х16х4 в 2 скла, профіль ПВХ PRIME PLAST в 4 камери, фурнітура Axon за цінами Виконавця.

При цьому, в п.1.7 договору зазначено, що вигляд конструкції відображений на технічному кресленні, що є невід`ємною частиною договору. Замовник ознайомлений с даним технічним кресленням під особистий підпис. (а.с. 8).

В матеріалах справи наявний додаток до договору №1 від 26.09.2019 року, що містить технічне креслення виробів, які виготовляються, а саме креслення двох склопакетів відповідних розмірів. Особливості замовлення відсутні. Даний додаток містить також дані про те, що Замовник з технічним кресленням ознайомлений, згоден, претензій, заперечень, доповнень не має, що скріплено особистим підписом позивача (а.с.42).

Будь-яких інших додаткових угод між сторонами не укладалось (доказів зворотного суду не надано).

За п.3.2. договору, після виконання позивачем (Замовником) п. 3.1 договору, а саме сплати в повному обсязі вартості замовленої продукції, відповідач (Виконавець) повинен у продовж 60 робочих днів з часу укладення договору передати у власність Замовника виготовлену продукцію.

Загальна вартість замовлення, згідно п. 3.1 договору, становить 17 000,00 грн.

За результатом укладання даного договору, 26.09.2019 року позивачем був внесений завдаток відповідачеві (Виконавцю) в розмірі 13 000,00 грн. готівкою.

Факт укладення між сторонами вищезгаданого договору та факт отримання відповідачем 26.09.2019 року від позивача завдатку готівкою в розмірі 13 000,00 грн. відповідачем не заперечується.

Відповідач не заперечує також факт отримання ним від позивача на виконання умов договору 15.10.2019 року ще 4 000,00 грн. шляхом перерахування грошових коштів на його банківську картку. Даний факт підтверджений також наявною в матеріалах справи копією квитанції АТ КБ "ПриватБанк" від 15.10.2019 року. (а.с. 11).

Зазначені вище документальні докази суперечать твердженням позивача з приводу того, що загальна вартість договору становила 21 000,00 грн., а також, твердженням позивача з приводу наявності у відповідача (Виконавця) обов`язку за договором виготовити та встановити склопакети на двох вікнах та лоджиї в квартирі позивача за адресою: АДРЕСА_1 .

Як зазначалось вище, договір з додатком №1 до нього містять обов`язок Виконавця щодо виготовлення та передання у власність Замовнику двох склопакетів згідно технічного креслення, без особливостей та доповнень. Обов`язок щодо встановлення виробів в договорі відсутній.

Посилання позивача на той факт, що в межах укладеного між сторонами договору нею було сплачено ще 4 000,00 грн. за допомогою банківської картки наявними у справі доказами не підтверджено. Так, дійсно, в матеріалах справи міститься чек ПриватБанк №295 від 26.09.2019 року на суму 4 000,00 грн. (а.с. 12).

Однак, суд зауважує на тому, що отримувачем коштів за даним фінансовим документом є ЧП ОСОБА_4 , що не є стороною договору. Більш того, даний чек не містить жодної інформації про те, що це є сплата за виконання певних послуг і ці послуги пов`язані з укладеним між сторонами певного правочину. У зв`язку з наведеним, зазначений вище доказ в якості належного та допустимого судом прийнятий бути не може.

Слід зазначити, що свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні під присягою підтвердив викладені в позовній заяві факти. Разом з цим, надаючи правову оцінку показам свідка, суд приймає до уваги правову позицію Верховного Суду, викладену, зокрема, в постановах від 18.07.2018 року у справі №143/280/17, від 02.09.2020 року у справі №569/24347/18, згідно з якою факт виконання зобов`язання за договором не може доводитися поясненнями сторони та показаннями свідка, а заперечення факту виконання правочину повинно бути підтверджено письмовими доказами, а отже, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченні свідків.

Разом з цим, факт виконання відповідачем умов договору належним чином підтверджується наступними доказами: договором, індивідуальний номер заказу №1 від 26.09.2019року; додатком №1 до укладеного між сторонами договору від 26.09.2020 року з відображенням конструкцій, виготовлення яких було узгоджено між позивачем та відповідачем, про що свідчить особистий підпис позивача; специфікацією №F-DJAF-64 від 28.10.2019 року, що містить позначки на зображеннях склопакетів, з інформацією про їх розмір, особливості, вагу, комплектність (а.с.42-46).

Окрім того, слід зазначити про наявний в матеріалах справи акт приймання-передачі виготовлених конструкцій до договору від 26.09.2019 року, що підписаний особисто позивачем (Замовником) 20.11.2019 року та підтверджує факт прийняття виробів, виконання зобов`язань відповідачем (Виконавцем) у повному обсязі, відсутність претензій у Замовника щодо кількості, якості, комплектності, розмірів виробів (а.с. 47).

Отже, вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для задоволення позову, суд виходив з наступного:

відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України, між відповідачем та позивачем був укладений договір підряду. Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

В свою чергу, згідно зі ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», позивач є споживачем.

Як встановлено судом, згідно з укладеним між відповідачем та позивачем договором підряду від 26.09.2019 року, відповідач виготовив та доставив вироби (віконні склопакети) у встановленому порядку та строки. Тобто, з боку відповідача виконані всі зобов`язання, які визначені спірним договором щодо виготовлення виробів та їх передання у власність позивачу.

Договір побутового підряду є публічним договором. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.

Відповідно до ст. 867 ЦК України, замовник має право у будь-який час до здачі йому роботи відмовитися від договору побутового підряду, сплативши підрядникові частину встановленої ціни роботи пропорційно роботі, фактично виконаній до повідомлення про відмову від договору, та відшкодувавши йому витрати, здійснені до цього моменту з метою виконання договору, якщо вони не входять до частини ціни роботи, яка підлягає сплаті. Умови договору, що позбавляють замовника цього права, є нікчемними.

Однак позивач зазначеним вище правом у встановленому ст. 867 ЦК України порядку не скористався. Натомість, наявними у справі доказами підтверджений факт прийняття позивачем (Замовником) виготовлених виробів без жодних претензій та зауважень, що, на думку суду є підставою для відмови в позові в частині розірвання договору та стягнення неустойки.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача моральної (немайнової) шкоди в розмірі 5 000,00 грн., суд вважає за необхідне зазначити наступне:

згідно зі ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

За ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Разом з цим, за умов наявності в матеріалах справи доказів належного виконання умов договору відповідачем, зокрема, підписаного позивачем акту приймання-передачі виготовлених конструкцій до договору від 26.09.2019 року, що підтверджує факт прийняття виробів, виконання зобов`язань відповідачем (Виконавцем) у повному обсязі, відсутність претензій у Замовника щодо кількості, якості, комплектності, розмірів виробів, суд вважає, що належних доказів наявності спричиненої моральної (немайнової) шкоди позивачем не надано. Наведене є підставою для відмови в позові в частині стягнення з відповідача моральної (немайнової) шкоди.

Враховуючи відмову в позові, судові витрати покладаються на позивача, відповідано до п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 263 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) про розірвання договору та повернення грошових коштів відмовити.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, строк апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Донецького апеляційного суду з урахуванням вимог п. 15.5 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлений 21.12.2020 року.

Суддя О.В. Довженко