Дата документу 04.11.2020
Справа № 334/6259/20
Провадження № 2-н/334/831/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у видачі судового наказу

04 листопада 2020 року, суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя Ісаков Д.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ПрАТ «Приазовкурорт» заробітної плати, невиплаченої при звільненні працівника, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заробітної плати, невиплаченої при звільненні працівника.

Суд приходить до висновку про відмову у видачі судового наказу, з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 160 ЦПК України, із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Так, згідно п.1 ч.1 ст.161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Відповідно до ч. 3 ст.19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до п. 8 ч. 1ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Як вбачається із письмових матеріалів, доданих до заяви, заявник обґрунтовує наявність нарахованої, але невиплаченої заробітної плати довідкою про заборгованість по заробітній платі № 87 від 30.10.2020 року виданій ПрАТ «Приазовкурорт» філії «Клінічний санаторій «Великий Луг».

Із змісту вказаної довідки вбачається, що станом на 01.11.2020 року за ПрАТ «Приазовкурорт» філії Клінічний санаторій «Великий Луг» наявна заборгованість по заробітній платі ОСОБА_1 у сумі 13139,26 грн. При цьому, взагалі відсутні докази, що в філії ПрАТ «Приазовкурорт» Клінічний санаторій «Великий Луг» наявна заборгованість перед ОСОБА_1 по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі станом на день звернення стягувача до суду. Оскільки така заборгованість підтверджується саме довідкою про нараховану, але не виплачену заробітну плату, а не довідкою про заборгованість по заробітній платі.

Відповідно до ч.2 ст.27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

ПрАТ «Приазовкурорт» зареєстроване за юридичною адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, бул. Тінистий, буд.12. Вказана адреса не належить до територіальної підсудності Ленінського районного суду м. Запоріжжя.

Дійсно, згідно ч.1 ст.28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Відповідно до ч.7 ст.28 ЦПК України позови, що виникають із діяльності філії або представництва юридичної особи, а також відокремленого підрозділу органу державної влади без статусу юридичної особи, можуть пред`являтися також за їх місцезнаходженням.

Місцезнаходження філії «Клінічний санаторій «Великий Луг» ПрАТ «Приазовкурорт» (вул. Ленська, буд.45, м. Запоріжжя) знаходиться на території, яка належить до територіальної підсудності Ленінського районного суду м. Запоріжжя.

Проте, заявниця ОСОБА_1 просить стягнути заборгованість з заробітної плати саме з ПрАТ «Приазовкурорт», а не з його філії.

Крім того, відповідно до статті 163 ЦПК України в заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено: найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника; ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження; вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Статтею 42 ЦПК України визначено склад учасників справи. ч. 2 ст. 42 ЦПК України визначено, що при розгляді вимог у наказному провадженні учасниками справи є заявник та боржник.

З наданої суду заяви вбачається, що вона не відповідає вимогам ст.163 ЦПК України, оскільки заявником замість боржника, вказано - зацікавлена особа.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 167 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Приймаючи до уваги та враховуючи, що відсутні докази, що в ПрАТ «Приазовкурорт» наявна заборгованість перед ОСОБА_1 по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі станом на день звернення стягувача до суду. Оскільки така заборгованість підтверджується саме довідкою про нараховану, але не виплачену заробітну плату, а не довідкою про заборгованість по заробітній платі. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про відмову у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з ПрАТ «Приазовкурорт» нарахованої, але не виплаченої заробітної плати.

Керуючись ст. ст. 27, 28, 42, 163,165, 166, 167 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з ПрАТ «Приазовкурорт» заробітної плати, невиплаченої при звільненні працівника.

Роз`яснити ОСОБА_1 про можливість повторного звернення до суду з тими самими вимогами у порядку наказного провадження, після усунення недоліків.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається у строки та у порядку, передбачені ст. 354 ЦПК України, протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду через Ленінський районний суду м. Запоріжжя до Запорізького апеляційного суду.

Суддя: Ісаков Д.О.