Справа № 307/275/20
Провадження № 2/307/625/20
У Х В А Л А

30 січня 2020 року м. Тячів

Суддя Тячівського районного суду Закарпатської області Ніточко В.В.,

вивчивши позовну заяву публічного акціонерного товариства акціонерного банку "Укргазбанк" до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,

В С Т А Н О В И В:

позивач звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

Згідно ч. 1 ст.58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до ч.3 ст.58 ЦПК України, юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Отже, в порядку самопредставництва юридичну особу може представляти за посадою її керівник, член виконавчого органу, інша особа, уповноважена діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту).

У пункті 6 Рішення Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року № 3-рп/99 у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України зазначається, що за правовою природою представництво в суді є правовідносинами, в яких одна особа (представник) на підставі певних повноважень виступає від імені іншої особи (довірителя) і виконує процесуальні дії в суді в її інтересах, набуваючи (змінюючи, припиняючи) для неї права та обов`язки.

Відповідно особи, які представляють юридичну особу за довіреністю і виконують процесуальні дії на підставі наданих їм довіреністю повноважень, виступають від імені цієї особи як довірителя, а не в порядку самопредставництва.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 09.04.2019 року у справі №910/22971/17

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

30 вересня 2016 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)", яким внесено зміни до Конституції України, зокрема, доповнено Конституцію України статтею 131-2, відповідно до частини першої та третьої якої для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура та виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.

Підпунктом 11 пункту 16-1 розділу ХV "Перехідні положення" Конституції України, передбачено, що представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року. Представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах виключно прокурорами або адвокатами здійснюється з 1 січня 2020 року.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Судові рішення мають ґрунтуватися на Конституції України, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй. Суд безпосередньо застосовує Конституцію України, якщо зі змісту норм Конституції не випливає необхідності додаткової регламентації її положень законом або якщо закон, який був чинним до введення в дію Конституції чи прийнятий після цього, суперечить їй. Якщо зі змісту конституційної норми випливає необхідність додаткової регламентації її положень законом, суд при розгляді справи повинен застосувати тільки той закон, який ґрунтується на Конституції і не суперечить їй.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2018 року №910/23346/16, від 14.03.2018 року №910/22324/16, від 21.03.2018 року №914/2771/16, від 21.03.2018 року №916/3283/16.

З наведених норм чинного законодавства убачається, що юридична особа має право на звернення до суду в порядку самопредставництва або через представника, яким може бути виключно адвокат.

З позовної заяви вбачається, що остання від імені позивача, що є юридичною особою, подана та підписана представником ОСОБА_3 , що діє на підставі довіреності №7 від 09 січня 2020 року, підписаної виконуючим обов`язки голови правління публічного акціонерного товариства акціонерного банку "Укргазбанк" Кравець А.М.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного зокрема, в постанові від 09.04.2019 року по справі № 910/22971/17, особи, які представляють юридичну особу за довіреністю і виконують процесуальні дії на підставі наданих їм довіреністю повноважень, виступають від імені цієї особи як довірителя, а не в порядку самопредставництва.

Таким чином, надана довіреність не є належним документом на підтвердження повноважень Артимич М.М ОСОБА_4 діяти від імені публічного акціонерного товариства акціонерного банку "Укргазбанк" в порядку самопредставництва юридичної особи. Доказів того, ОСОБА_3 є керівником, або членом виконавчого органу, або іншою особою, уповноваженою діяти від імені публічного акціонерного товариства акціонерного банку "Укргазбанк" відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) в порядку самопредставництва юридичної особи, або того, що вказана особа є адвокатом, до суду не надано.

Аналогічна позиція щодо самопредставництва та представництва юридичної особи виключно адвокатом викладена Верховним Судом в ухвалі від 16.01.2020 року у справі №420/4829/19.

Таким чином, позовна заява підписана особою.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.185 ЦПК України, заява повертається у випадках, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

З урахуванням наведеного, враховуючи, що позовна заява від імені позивача подана та підписана представником за довіреністю, повноваження якого не підтверджені, позов підлягає поверненню на підставі п.1 ч.4 ст.185 ЦПК України, що не перешкоджає позивачу повторно звернутись до суду з аналогічною позовною заявою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.58, 60, 62, 185, 258-260 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

позовну заяву публічного акціонерного товариства акціонерного банку "Укргазбанк" до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця вважати не поданою та повернути позивачу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення, проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подається до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд Закарпатської області.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили з дня прийняття рішення апеляційною інстанцією.

Суддя В.В. Ніточко