ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/407/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"21" січня 2020 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Комаревцевої Л.В.

з секретарем судового засідання Гаврилюк О.В.,

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 09.03.2017 відповідач позичив у нього 218 376, 00 грн. з кінцевим терміном повернення до 09.02.2018. Вказаний договір позики посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мазарчук Н.В.

Відповідач станом на дату звернення до суду з позовом, грошові кошти у сумі 218 376, 00 позивачу не повернув.

Враховуючи, що відповідач в повній мірі взяті на себе зобов`язання не виконав, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 борг за договором позики у сумі 258 012, 53 грн., з урахуванням: 218 376,00 грн. основного боргу; 27 628,84 грн. - інфляційних витрат, 12 007,69 грн. - 3% річних, а також 2 964, 33 грн. сплаченого судового збору та витрати на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 16.12.2019 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

В судове засідання позивач не з`явився, проте у позовній заяві зазначив вимогу з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечив.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції. Відзиву на позов та будь яких заяв до суду подано не було.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

У відповідності до ст.ст.13, 81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (позивач) та ОСОБА_2 (відповідач) уклали договір позики від 09.03.2017, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мазарчук Н.В. (а.с. 6).

Відповідно до даного договору ОСОБА_1 передав у власність ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 218 376, 00 грн., що на день підписання договору за офіційним курсом НБУ української гривні до долара США становить еквівалент 8 100 доларів США. Сторони домовились, що ОСОБА_2 повертає позикодавцеві позику у строк до 09.02.2018. (а.с. 6)

09.02.2018 відповідач ОСОБА_2 взяті на себе зобов`язання за договором позики не виконав. Таким чином, станом на 10.12.2019 борг відповідача перед позивачем за договором позики склав 258 012, 53 грн.

Оскільки, відповідач взяті на себе зобов`язання не виконує, грошові кошти позивачу не повернено, у зв`язку з цим позивач був вимушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав.

Правовідносини, які випливають з договору позики, врегульовані нормами параграфу 1 глави 71 ЦК України.

Частиною 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики є двостороннім правочином, також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмету позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей, такий правовий висновок викладено у Постанові ВСУ від 18.09.2013 у справі №6-63цс13.

Відповідно до положень частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

За загальними правилами, встановленими статтями 526, 530, 611, 629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та у встановлений строк, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Оскільки станом на 10.12.2019 відповідач не повернув борг у розмірі 218 376,00 грн., то обчислення простроченого зобов`язання складає: 258 012, 53 грн., з урахуванням: 218 376,00 грн. основного боргу; 27 628,84 грн. - інфляційних витрат; 12 007,69 грн. - 3% річних, відповідно до розрахунку суми позовних вимог (а.с. 7-9).

Відповідно до вимог частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань.

Отже враховуючи, що позичальник ОСОБА_2 не виконав своє грошове зобов`язання в повному обсязі, порушене право позикодавця ОСОБА_2 підлягає судовому захисту шляхом примусового стягнення заборгованості в сумі 258 012, 53 грн.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

На підставі ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, попередній (орієнтований) розрахунок судових витрат, які позивач поніс за подання відповідної позовної заяви складається з судового збору - 2 964, 33 грн. та витрат на професійну правничу допомогу 17 000, 00 грн. що підтверджується квитанціями про сплату судового збору (а.с. 42,43), квитанцією про сплату послуг адвоката (а.с. 38,39-40,41,44,45).

Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 2 964, 33 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у сумі 17 000, 00 грн.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 13, 19, 76, 81, 89, 141, 223, 244, 245, 259, 263-265, 268, 280-289, 353, 354 ЦПК України, на підставі ст.ст. 526, 530, 533, 611, 629, 625, 1049, ЦК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) - 258 012 (двісті п`ятдесят всім тисяч дванадцять) грн. 53 коп. боргу за договором позики.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 2 964(дві тисячі дев`ятсот шістдесят чотири) грн. 33 коп. та 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до Дарницького районного суду м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення, а учаснику справи, якому не було вручене повне заочне рішення в день його проголошення - протягом 20 днів з дня вручення його повного тексту заочного рішення.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня отримання копії рішення через Дарницький районний суд м. Києва.

Повний текст рішення виготовлено 21.01.2020.

Суддя: Комаревцева Л.В.