Справа № 681/1389/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2020 року Полонський районний суд Хмельницької області

в складі головуючої судді Дідек М.Б.,

за участю секретаря судових засідань Богданевич О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін в м. Полонне цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

Позивач акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - Банк) звернувся з позовом, в якому просив стягнути з відповідача 12406 грн. 63 коп. заборгованості по кредиту та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1921 грн.

В обґрунтування вимог зазначав, що відповідач 14 жовтня 2011 року підписав з Банком Заяву б/н, згідно якої отримав кредит у розмірі 1900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

ОСОБА_1 не виконав свій обов`язок щодо своєчасного повернення кредиту, тому з нього підлягають стягненню борг по неповернутому кредиту, проценти, а також судові витрати.

20 вересня 2019 року позовну заяву ухвалою суду залишено без руху.

07 жовтня 2019 року недоліки позивачем усунуто.

Ухвалою суду від 09.10.2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено справу розглядати без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву.

25 жовтня 2019 року відповідач подав відзив на позовну заяву в якому позовні вимоги не визнав, вказуючи, що заява була підписана коли він був неповнолітнім.

19.12.2019 року до суду надійшла відповідь на відзив в якому позивач зазначив, що 14.10.2011 року укладено договір між банком і неповнолітнім ОСОБА_1 (на той час студентом), останньому було відкрито банківський рахунок з встановленням дебетово-кредитної схеми, з початковим кредитним лімітом 0 грн. 08.02.2012 року коли ОСОБА_1 досяг повноліття, Банком на підставі раніше укладеного договору про надання банківського обслуговування встановлено кредитний ліміт на картрахунок в розмірі 300грн. який за належне користування ним і своєчасного погашення постійно збільшували.

21.01.2020 року від відповідача надійшло заперечення в якому просить відмовити у позові.

Сторони до суду не з`явилися, подали заяви про розгляд справи у їхню відсутність.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши наявні у справі матеріали, суд прийшов до наступного висновку.

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 .

14 жовтня 2011 року ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» із заявою про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, за змістом якої ОСОБА_1 визнав, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, становлять укладений між сторонами договір про надання банківських послуг.

АТ КБ «Приватбанк» і ОСОБА_1 уклали договір шляхом приєднання останнього до запропонованих банком Умов і правил надання банківських послуг,. При цьому ОСОБА_1 виявив бажання оформити на своє ім`я кредитку «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» з кредитним лімітом 500 грн.

Згідно довідки про умови кредитування і використання кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» від 14.10.2011 року, підписаною ОСОБА_1 , останній був ознайомлений з умовами надання кредиту (тарифами).

В рамках укладеного сторонами договору про надання банківських послуг АТ КБ «Приватбанк» надало ОСОБА_1 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку під 25% річних, які мали нараховуватися на залишок заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів у році.

Одночасно банк видав ОСОБА_1 платіжну картку «Універсальна» № НОМЕР_1

Укладаючи кредитний договір, сторони визначили право АТ КБ «Приватбанк» змінювати тарифи та інші умови обслуговування рахунку.

На час укладення договору (14.10.2011 року) АТ КБ «Приватбанк» встановило ОСОБА_1 початковий кредитний ліміт у розмірі 0,00 грн. У подальшому цей ліміт змінювався: з 08 лютого 2012 року 300 грн, з 06 березня 2013 року 1900 грн.

ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредит і сплатити проценти щомісячними платежами в розмірі 7% від заборгованості, але не менше 50 грн і не більше залишку заборгованості, вносячи їх на рахунок у банку до 25-го числа місяця, що слідує за звітним. Кредит мав бути повністю погашений відповідачем не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці.

АТ КБ «Приватбанк» і ОСОБА_1 визначили, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонговується на такий же строк.

За кожним випадком прострочення платежу ОСОБА_1 повинний був сплачувати банку пеню у розмірі 1% заборгованості, але не менше 30 грн на місяць, а у разі порушення відповідачем строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених кредитним договором, більш ніж на 30 днів, останній зобов`язався сплатити банку штраф у розмірі 500 грн + 5% від суми позову.

Всього ОСОБА_1 одержав у банку 2200 грн. кредитних коштів, останній платіж (148 грн) внесено ним 11.01.2017 року. З того часу відповідач не виконує зобов`язання за кредитним договором.

АТ КБ «Приватбанк» нарахувало ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором станом на 27.08.2019 року у розмірі 1065 грн. 81 коп. заборгованість за тілом кредиту; 2036 грн. 40 коп. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 7528 грн. 50 коп. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 708 грн. 94 коп. нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; 500 грн. штраф (фіксована частина); 566 грн. 98 коп. штраф (процентна складова).

ОСОБА_1 про захист свого цивільного права та інтересу у межах встановленого законом строку до суду не звертався.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

В силу ч. 1 ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

В силу ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Як передбачено ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Із положень ч. 1 ст. 1048 ЦК України слідує, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як передбачено ч. 1 ст. 546 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

З матеріалів справи вбачається, що 14.10.2011 року ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» із заявою про надання кредиту (а.с. 10).

Подавши позивачеві цю заяву, ОСОБА_1 приєднався до запропонованих банком умов кредитування, які встановлені у стандартних формах Умовах і правилах (а.с. 12-26) і Тарифах (а.с. 11). Названі документи містять усі істотні умови кредитного договору, а ОСОБА_1 своїм підписом у Заяві і Тарифах підтвердив, що він ознайомився та погоджується із запропонованими банком умовами кредитування.

Вступаючи у правовідносини, сторони визначили, що Заява клієнта, Умови і правила, Тарифи та Пам`ятка клієнта становлять укладений між ними договір про надання банківських послуг.

Отже, АТ КБ «Приватбанк» і ОСОБА_1 у письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору.

Порядок укладення кредитного договору визнаються ОСОБА_1 , який не висловив заперечень щодо підстав заявленого банком позову. А щодо його умов, то будь-яких доказів на спростування доводів банку не надав, а також не довів, що підпис під тарифами про умови кредитування (а.с.11) належить не йому.

Виписка по рахунку достовірно вказує на те, що АТ КБ «Приватбанк» відкрило на ім`я ОСОБА_1 картковий рахунок, на який банком були перераховані кредитні кошти та через який сторонами здійснювалися фінансові операції. Банк видав ОСОБА_1 платіжну картку для проведення розрахунків і здійснив їх перевипуск. Ці докази свідчать про виконання АТ КБ «Приватбанк» обов`язків за договором та одержання ОСОБА_1 кредитних коштів.

Із розрахунку заборгованості за договором слідує, що з січня 2017 року ОСОБА_1 не вносить платежі на повернення кредиту та сплату процентів, у зв`язку з чим виникла заборгованість, а банком нарахована неустойка.

Зазначені обставини достовірно вказують на те, що ОСОБА_1 не виконав грошового зобов`язання за кредитним договором.

Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами, а в разі прострочення боржника на неустойку.

При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування.

Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу ч. 4 ст. 263 ЦПК України має бути врахована судами нижчих інстанцій при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Із п. 5.4 роз. ІІ Умов і Правил, до яких приєднався ОСОБА_1 , слідує, що строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії платіжної карти. Згідно Тарифів порядок погашення заборгованості встановлено щомісячними платежами в розмірі 7% від залишку заборгованості, але не менше 50 грн і не більше залишку заборгованості.

Згідно розрахунку заборгованості заборгованість становить у розмірі 1065 грн. 81 коп. заборгованість за тілом кредиту; 2036 грн. 40 коп. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 7528 грн. 50 коп. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 708 грн. 94 коп. нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.

Крім того банк нарахував ОСОБА_1 штраф за порушення строків платежів за кредитним договором : 500 грн. штраф (фіксована частина); 566 грн. 98 коп. штраф (процентна складова).

Відповідно до ч. 1 ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором не допускається.

За таких обставин позов АТ КБ «Приватбанк» у частині стягнення пені не може бути задоволений, а на ОСОБА_1 слід покласти штраф у розмірі 1066 грн 98 коп., з яких 500 грн штраф (фіксована частина) та 566 грн 98 коп. штраф (процентна складова).

З огляду на викладене, з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» слід стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 1065 грн. 81 коп. заборгованість за тілом кредиту; 2036 грн. 40 коп. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 500 грн. штраф (фіксована частина); 566 грн. 98 коп. штраф (процентна складова).

Вирішуючи питання про зміну розподілу судових витрат, суд враховує положення ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позов АТ КБ «Приватбанк» заявлено з ціною 12406 грн 63 коп. і задоволено на суму 4169 грн 19 коп., тобто на 0,33%, а тому з ОСОБА_1 на користь позивача слід присудити судовий збір за подання позову у розмірі 645 грн 54 коп.

Керуючись наведеним, ст.ст.81, 141, 263-265, 280-282, 319, 354, 355 ЦПК України, -

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 06 листопада 2008 року, що станом на 14 жовтня 2011 року складає 4169 (чотири тисячі сто шістдесят дев`ять) грн. 19 коп., а саме: 1065 грн. 81 коп. заборгованість за тілом кредиту; 2036 грн. 40 коп. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 500 грн. штраф (фіксована частина); 566 грн. 98 коп. штраф (процентна складова), а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 645 (шістсот сорок п`ять) грн. 54 коп.

В іншій частині позову відмовити.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду учасниками справи може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду через Полонський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач - акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», код ЄДРПОУ-14360570, знаходиться в м. Києві, вул. Грушевського, 1д, поштовий індекс 01001.

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 28.01.2020 року.

Суддя Дідек М.Б.