Номер провадження 2/243/28/2020
Номер справи 243/9897/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2020 року м.Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мінаєва І.М.,

за участю секретаря судового засідання Малиновської І.Ю.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ,

вимоги позивача: про розподіл майна,

учасники справи: позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача адвокат Винник З.Г. (діє на підставі

договору про представництво інтересів б/н від 07.11.2017 р.),

представник відповідача адвокат Моцик С.М. (діє на підставі

договору про надання правової допомоги б/н від 29.05.2018 р.),

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:

І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

1. 07 листопада 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області із позовною заявою до ОСОБА_2 про розподіл майна.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивачка зазначає, що з відповідачем ОСОБА_2 вона з 22.07.1995 року перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням суду від 21.06.2017 р. Перебуваючи у шлюбі, вони з відповідачем побудували житловий будинок Б-2, загальною площею 79,2 кв.м., житловою площею 42,4 кв.м., з господарськими будівлями гаражем В, площею 19,5 кв.м., вбиральнею Т, площею 2,00 кв.м., колодязем № 1, огорожею № 2 по АДРЕСА_1 . За зазначеною адресою також знаходився житловий будинок А-1, загальною площею 51,8 кв.м., власником якого був батько відповідача ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а спадщину після його смерті прийняв відповідач ОСОБА_2 . Однак, ОСОБА_4 свідоцтво про право на спадщину не оформляв, оскільки сторони по справі мешкали у м.Донецьку та користувалися будинком як дачею.

13.10.2009 р. під час перебування сторін по справі в спадковому будинку АДРЕСА_1 виникла пожежа, внаслідок якої спадковий будинок було пошкоджено, а саме згоріла покрівля та інші конструкції будинку, в результаті чого будинок став непридатним для проживання. Мати позивача надала їй гроші, на які було зведено нову покрівлю. Вони з відповідачем вирішили, що ремонтувати пошкоджений спадковий будинок недоцільно та вирішили побудувати на земельній ділянці новий будинок. Відповідач є моряком, тому він ходив у плавання, а позивачка займалася будівництвом нового житлового будинку та благоустроєм земельної ділянки. З цих підстав вважає, що побудований житловий будинок Б-2 з гаражем В є її та відповідача спільною сумісною власністю і з цих підстав просить визнати за нею право власності на 1/2 частку житлового будинку та 1/2 частку земельної ділянки, на якій побудований цей будинок.

Окрім того, в період шлюбу 15.06.2006 р. вони придбали автомобіль марки КІА модель GLARUS 1998 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , зареєстрований на ім`я відповідача, вартість якого зараз становить 90000,00 грн., а також човен вартістю 30000 грн., а 28.04.2016 р. підвісний мотор до човна, вартістю 21000 грн., та предмети побуту в збудований будинок, відносно яких спору немає. Посилаючись на наведені обставини та положення ст.ст.60,61,66,69,70,71 СК України позивач просить визнати за нею та відповідачем право власності у рівних частках (по 1/2 частці) житлового будинку Б-2 з господарськими будівлями та земельну ділянку, площею 397,50 кв.м., розташованих по АДРЕСА_1 , та стягнути з відповідача на її користь 1/2 вартості автомобіля КІА модель GLARUS 1998 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , в сумі 45000,00 грн., 1/2 вартості човна в розмірі 15000,00 грн. та 1/2 вартості підвісного мотору до човна в сумі 10650,00 грн., визнавши за відповідачем право власності на автомобіль КІА модель GLARUS 1998 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , човен та підвісний мотор.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Винник З.Г. підтримали заявлені вимоги, просили їх задовольнити в повному обсязі.

2.10.10.2018 р. представником відповідача подано відзив на позовну заяву, за змістом якого позовні вимоги не визнаються відповідачем в повному обсязі. Обґрунтовуючи свою позицію, представник відповідача зазначає, що господарські будівлі (зокрема і Б-2), що розташовані в садибі по АДРЕСА_1 належать відповідачу на праві особистої власності в порядку спадкування після смерті батька. Відповідач визнає, що дійсно 13.10.2009 р. була пожежа у будинку А-1, внаслідок якої було знищено покрівлю. Однак, покрівля була відновлена відповідачем за власний кошт, і будинок А-1 до теперішнього часу є житлом для постійного проживання. Споруда Б-2 є літньою кухнею, вона не є житловим будинком і непридатна для постійного проживання, оскільки там немає системи опалення, і взимку в цій споруді мінусова температура. Відповідач не складав декларацію про готовність цього об`єкта до експлуатації, не звертався за виготовленням технічного паспорту, на підставі якого і визначено літню кухню Б-2 як житловий будинок, а не як літню кухню. Садиба, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , є його особистою приватною власністю, як і земельна ділянка, на якій вона розташована.

Відповідачем визнається, що під час шлюбу ним було придбано автомобіль КІА модель GLARUS 1998 року випуску. Однак твердження позивачки, що вартість зазначеного автомобіля становить 90000,00 грн. є безпідставним, оскільки він нікому не доручав здійснювати оцінку цього автомобіля. Окрім того, відповідач визнає, що під час шлюбу ним було придбано човен та підвісний мотор на човен, які згодом за взаємною згодою подружжя були продані під час шлюбу. Посилаючись на наведені обставини, відповідач просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача адвокат Моцик С.М. висловив доводи, викладені у відзиві на позовну заяву, з цих підстав у задоволенні позовних вимог просив відмовити.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

3.28 жовтня 2019 р. представником відповідача заявлено клопотання про витребування доказів, а саме договору про проведення технічної інвентаризації, паспорту технічної інвентаризації, договору на проведення оцінки майна, звіту з незалежної оцінки майна від 26.09.2017 р., заяви ОСОБА_2 про видачу будівельного паспорта, та виклик і допит свідків ФОП ОСОБА_5 , ФОП ОСОБА_6

4.01 листопада 2019 р. представником відповідача заявлено клопотання про залучення до участі у справі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Донецькій області.

5.20 листопада 2019 р. представником відповідача заявлено клопотання про прийняття до спільного розгляду зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1

6.04 грудня 2019 року представником позивача заявлено клопотання про допит свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , яке судом було задоволено.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

7.Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду від 14.09.2018 р. заочне рішення суду від 28.02.2018 р. за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя скасоване, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження до підготовчого судового засідання.

8.Ухвалою судді від 11.09.2019 р. справу було прийнято до провадження після повторного автоматизованого розподілу справи між суддями, призначено підготовче судове засідання.

9.Ухвалою суду від 28.10.2019 р. клопотання представника відповідача про витребування доказів, а саме договору про проведення технічної інвентаризації, паспорту технічної інвентаризації, договору на проведення оцінки майна, звіту з незалежної оцінки майна від 26.09.2017 р., заяви ОСОБА_2 про видачу будівельного паспорта, та виклик і допит свідків ФОП ОСОБА_5 , ФОП ОСОБА_6 залишено без задоволення.

10.Ухвалою суду від 01.11.2019 р. клопотання представника відповідача про залучення до участі у справі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Донецькій області залишено без задоволення, закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.

11.Ухвалою суду від 20.11.2019 р. зустрічна позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 залишено без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків.

12.Ухвалою суду від 03.12.2019 р. зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 повернуто зустрічному позивачу через не усунення недоліків.

IV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

13.ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 22 липня 1995 року зареєстрували шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Петровського районного управління юстиції у м.Донецьку складено відповідний актовий запис № 209, після реєстрації шлюбу прізвище дружини - " ОСОБА_1 " (а.с.6, т.1).

14.Заочним рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 21.06.2017 р., шлюб, укладений 22.07.1995 р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано. Зі змісту рішення вбачається, що 26.05.2017 р. позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що в червні 2016 року сторони припинили шлюбні відносини, з цього часу мешкають окремо за різними адресами, не ведуть спільне господарство та не спілкуються між собою, а він має намір зареєструвати шлюб з іншою жінкою. Під час розгляду цієї справи суд дійшов висновку, що сторони з червня 2016 року припинили шлюбні відносини (а.с.7-8, т.1.).

15.Як вбачається зі свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.12.2009 р. № 1-6382, виданого державним нотаріусом Четвертої донецької державної нотаріальної контори, спадкоємцем майна ОСОБА_3 є його син ОСОБА_2 , спадкове майно складається з будинку за номером АДРЕСА_1 на земельній ділянці. На цій земельній ділянці розташований житловий будинок А-1, дерево обкладене цеглою, загальною площею 51,8 кв.м., а також надвірні побудови: вбиральня Б, колодязь 1, огорожа 2, що належали померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24.12.1988 р. за № 1605 (а.с.9 т.1, а.с.12 т.2). Право власності ОСОБА_2 на зазначене майно зареєстроване у КП "БТІ" за № 843 у книзі 5 08.01.2010 р. (а.с.10, т.1, а.с.13 т.2).

16.Як вбачається з акту про пожежу від 14.10.2009 р., пожежа виникла 13.10.2009 р. о 23-30 год. У житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , на горищі. Власником зазначеного будинку є ОСОБА_2 Пожежу виявлено о 23-35 год. ОСОБА_2 , о 00-02 год. 14.10.2019 р. повідомлення про пожежу надійшло до підрозділу МНС. Пожежу ліквідовано о 01-10 год. 14.10.2009 р., пожежею пошкоджено перекриття та стелі будівлі, побутові речі та знищено покрівлю будівлі та дерев`яний фронтон. Причиною пожежі є неправильний устрій та несправність димоходу (а.с.4 т.1, а.с.1, т.2).

17.Згідно з постановою про відмову у порушенні кримінальної справи № 113 від 16.10.2009 р. у порушенні кримінальної справи за фактом пожежі у будинку АДРЕСА_1 відмовлено у зв`язку з відсутністю складу злочину. З мотивувальної частини постанови вбачається, що внаслідок пожежі знищено покрівлю будинків на 100 %, збитки внаслідок пожежі склали 3000 грн., людських жертв та травмованих немає. Під час огляду місця події та з показань очевидців встановлено, що пожежа розпочалася на горищі будинку, безпосередньо біля керамічної труби димоходу, яка має тріщину по всі довжині. ОСОБА_2 пояснив, що зазначене домоволодіння є його власністю, яку він отримав у спадок від батька, однак, документи не оформив, використовував домоволодіння як дачу, оскільки мешкає у м.Донецьку. 13.10.2009 р. він був в будинку з дружиною, близько 23-30 год. помітив пожежу (а.с.12, т.1, а.с. 2, т.2).

18.Відповідно до декларації про готовність до експлуатації об`єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорта, зареєстрованої у Департаменті Державної архітектурно-будівельної інспекції у Донецькій області 10.04.2017 р. за № ДЦ 3, об`єктом є будівництво житлового будинку та гаражу по АДРЕСА_1 (код 1110.3 - будинок садибного типу), замовником є ОСОБА_2 . Про початок виконання будівельних робіт 21 лютого 2017 р. було подано повідомлення Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Донецькій області (ДЦ 08). Будинок є одноповерховим, загальною площею 79,2 кв.м., житловою площею 42,4 кв.м., загальна площа нежитлових будівель об`єкта становить 19,5 кв.м. Поданням зазначеної декларації підтверджено, що на об`єкті виконані всі передбачені будівельним паспортом обсяги робіт з дотриманням відповідних державних будівельних норм, стандартів і правил (а.с.13 т.1, а.с.14 т.2).

19.Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 85410573 від 20.04.2017 р. за ОСОБА_2 зареєстроване право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з житлового будинку А-1, загальною площею 51,8 кв.м., житловою площею 22,8 кв.м., житлового будинку Б-2, загальною площею 79,2 кв.м., житловою площею 42,4 кв.м., гаражу В, вбиральні Т, колодязю 1, огорожі 2 (а.с.14, т.1).

20.Згідно зі свідоцтвом про право власності, виданим реєстраційною службою Слов`янського міськрайонного управління юстиції Донецької області 14.02.2014 р. за № 17786756, ОСОБА_2 на праві приватної власності належить земельна ділянка, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,0795 га (кадастровий номер :02:000:0604 (а.с.15, т.1). Право власності ОСОБА_2 на зазначену земельну ділянку зареєстроване 14.02.2014 р., що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.19, т.1).

21.Як вбачається зі звіту з незалежної оцінки майна, виконаного суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_6 26.09.2017 р. на замовлення ОСОБА_2 , ймовірна ринкова вартість житлового будинку Б-2, загальною площею 79,2 кв.м., житловою площею 42,4 кв.м., гаражу В, вбиральні Т, колодязю № 1, огорожі № 2 розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , становить 216130,00 грн. (а.с.16, т.1).

22.Згідно зі звітом про експертну грошову оцінку земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер :02:000:0604), виконаного суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_6 26.09.2017 р. на замовлення ОСОБА_2 , вартість земельної ділянки становить 143910,00 грн., вартість 1 кв.м. земельної ділянки становить 181,02 грн. (а.с.17-18, т.1).

23.Зі змісту свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 20.06.2006 р. вбачається, що автомобіль марки КІА модель Clarus бежевого кольору, 1998 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , належить ОСОБА_2 (а.с.20, т.1, а.с.8, т.2).

24.Згідно договору купівлі-продажу № 6/4 від 28.04.2016 р., ОСОБА_2 придбав у ФОП ОСОБА_11 підвісний човновий двигун Mercury F4M SN№OR 660248 вартістю 21300 грн. (а.с.22, т.1). Відповідно до товарного чеку від 28.04.2016 р. ОСОБА_2 сплатив вартість підвісного човнового двигуна ФОП ОСОБА_11 , вартістю 21300 грн. (а.с.21, т.1).

25.Як вбачається з договору купівлі-продажу № 46 від 22.08.2015 р. ОСОБА_2 придбав у ТОВ "Віп Експрес" човен SL-320, вартістю 23500 грн., згідно накладної ОСОБА_2 сплачено за човен 23000 грн. (а.с.23 т.1, а.с.4-5 т.2). Згідно сертифікату малого судна SL 320, воно є моторним прогулянковим судном, виготовленим ТОВ "Віп Експрес", та побудованим під технічним наглядом Регістра судноплавства України згідно з проектом (а.с.6, т.2).

26.Згідно з договором-замовленням № 1210 від 24.12.2012 р. ОСОБА_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , замовила 5 вікон з профілю VEKA, трьохкамерних, у ПП ОСОБА_12 , передбачуваний строк виготовлення замовлення становить 16 робочих днів (а.с.24 т.1).

27.Згідно посвідчення особи моряка серії НОМЕР_4 , виданого на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , він з 24.07.2017 р. по 10.08.2017 р. та з 22.10.2017 р. по 16.05.2018 р. працював на судні (а.с.102-104, т.1).

28.З оголошення в газеті "Вісті" від 05.10.2017 р. вбачається, що загублене свідоцтво про реєстрацію права власності на нерухоме майно № Витягу 24992128, та свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку № 1-6382, зареєстроване за № 843, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , вважати недійсним (а.с.105 т.1).

29.Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , № 188909549 від 15.11.2019 р., об`єкт нерухомого майна складаєтсья з житлового будинку А-1, загальною площею 51,8 кв.м., житловою площею 22,8 кв.м., житлового будинку Б-2, загальною площею 79,2 кв.м., житловою площею 42,4 кв.м., а також складові частини об`єкта нерухомого майна - гараж В, вбиральня Т, колодязь 1, огорожа 2. Підставою виникнення права власності є свідоцтво про право на спадщину № 1-6382 від 17.12.2009 р., видане державним нотаріусом Четвертої донецької державної нотаріальної контори, та декларація про готовність об`єкта до експлуатації ДЦ 37 від 10.04.2017 р., виданої Державною архітектурно-будівельною інспекцією у Донецькій області. Окрім того, за зазначеною адресою знаходиться земельна ділянка площею 0,0795 га, кадастровий номер 0:02:000:0604, цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), підставою виникнення права власності є свідоцтво про право власності № 17786756 від 14.02.2014 р., виданого відділом державної реєстрації речових прав на нерухоме майно РС Слов`янського МРУЮ (а.с.224-226 т.1).

30.Згідно фотографій, наданих представником відповідача у судовому засіданні на підтвердження своїх доводів, міститься зображення будинку, обладнаного системою опалення, з пластиковими вікнами, в якому зроблено ремонт. Будинок складається з кухні, санвузлу, та двох житлових кімнат (а.с.19-31, т.2). Окрім того, надано фотографії будівлі, побудованої з блоків (фасадні роботи не виконані), яка складається з довгої кімнати, в якій складені речі, та розташований холодильник, стіл, знаходяться овочі в сітках, та кімнати, в якій також складені речі (вентилятор, гладильна дошка, чемодан, та пакети з речами (а.с.36-39, т.2).

31.ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 17 серпня 2017 року зареєстрували шлюб, після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини " ОСОБА_13 " (а.с.32, т.2).

32.ОСОБА_15 та ОСОБА_16 народилися ІНФОРМАЦІЯ_5 , їх батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_13 (а.с.33, 34, т.2).

33.Згідно технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 , виготовленого ФОП ОСОБА_5 18.03.2017 р. на замовлення ОСОБА_2 , зазначене домоволодіння складаєтсья з житлового будинку А-1, житлового будинку Б-2, гаражу В, вбиральні Т, колодязю 1, огорожі 2. Житловий будинок А-1 складається з наступних приміщень: сіни площею 12,9 кв.м., коридор площею 4,8 кв.м., двох житлових кімнат площами 6,0 кв.м. та 16,8 кв.м., санвузла площею 2,9 кв.м. та кухні площею 8,4 кв.м.Житловий будинок Б-2 складається з наступних приміщень: кухня-вітальня площею 25,3 кв.м., двох житлових кімнат площами 16,1 кв.м. та 26,3 кв.м., санвузла 4,8 кв.м., котельні площею 3,7 кв.м., коридору площею 3,0 кв.м. Житловий будинок Б-2, мансарда Б-1, тамбур б та гараж В побудовані у 2017 р. (а.с.46-49).

34.Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив, що з подружжям ОСОБА_1 він знайомий протягом тривалого періоду часу, в 2009 р. у них в будинку в с.Тетянівка згорів дах на старому будинку, вони допомагали відновлювати. У 2011 р. зробили фундамент, ще за рік збудували стіни та дах, він особисто здійснював будівельні роботи. За період будівництва позивачка мешкала там, а відповідач працював (був у морі). За роботу з ним розраховувалася позивачка, яка купувала і будівельні матеріали. У подружжя також був човен, який був придбаний після будівництва, відповідач рибалив. Сусіди у 2009 р. допомагали відновлювати дах, він мешкає за 4 будинки від відповідача. План будівництва вони намалювали, відповідач показав де саме слід будувати другий житловий будинок, проектної документації не було. В цій будівлі була система каналізації та опалення. Автомобіль подружжя мало, коли будували будинок, де він зараз, свідку невідомо. З 2016 р. подружжя між собою не спілкуються, і він також з ними не спілкується, до 2016 р. вони мешкали у будинку, що згорів, потім в новому будинку.

35.Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що з подружжям ОСОБА_1 знайомий близько 20 років. У них була пожежа в старому будинку до подій 2014 р., сусіди допомагали гасити пожежу, а згодом і відновлювати будинок. Спочатку залили фундамент, він простояв 2 роки, побудували будинок, зробили зливну яму, майданчик для веранди, згодом почалися суди. Відповідач моряк, він ходить в рейси, в його відсутність будівництвом займалася позивачка, вона з ним радилася по телефону. Відповідач відпочивав між рейсами 4 місяці. Будинок був збудований до 2017 р., вони перейшли в новий будинок з ремонтом та меблями. Відповідач з новою родиною мешкав у новому будинку. Автомобіль та човен у відповідача є і станом на теперішній час, автомобілем користується його дружина ОСОБА_17 , а човен він востаннє бачив наприкінці літа 2019 р., відповідач їздив рибалити. Цей човен він ховав у сусідки ОСОБА_18 . Зі сторонами по справі він не перебував у дружніх відносинах, вони сусіди, мають сумісний город, між їх будинками відстань у 20 м. Ця садиба належала батькам відповідача. Зараз відповідач з родиною мешкає у старому будинку, під час ремонту вони також мешкали у старому будинку.

V. Оцінка суду.

36.Відповідно до роз`яснень, викладених в пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя" вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання.

37.Сімейним кодексом України, на положення якого посилається позивач, не визначено положення щодо чинності норм сімейного законодавства в часі. Але згідно ст.8 Сімейного кодексу України якщо особисті немайнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім?ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.

38.Так, за змістом ст.5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом?якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов?язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

39.Підсумовуючи вищенаведене, суд зазначає, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб у 1995 р., ОСОБА_2 набув право власності на будинок (А-1) у 2009 р., будинок (Б-2) був збудований після 2009 р., на земельну ділянку - у 2014 р., на транспортний засіб - у 2006 р., на човен - у 2015 р., на підвісний човновий двигун - у 2016 р. Сімейний кодекс України був прийнятий 10 січня 2002 р., а набув чинності з 01.01.2004 р. Таким чином, положення Сімейного кодексу України мають бути застосовані щодо виниклих між сторонами правовідносин з приводу придбання ними майна під час перебування у шлюбі.

40.Так, за правилами статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

41.Згідно з статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

42.Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

43.Пунктом 3 частини першої статті 57 СК України визначено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто. Окрім того, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею (ним) за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування (п.2 ч.1 ст.57 СК України); земельна ділянка, набута нею (ним) за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її (його) користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності, в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України (п.5 ч.1 ст.57 СК України (норма чинна з 13.06.2012 р.).

44.Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того ж подружжя, який її спростовує.

45.Визначаючи склад спільного сумісного майна подружжя сторін по справі, суд виходить з наступного. Так, відповідачем визнається, що автомобіль Kia Clarus, 1998 року випуску, був придбаний ним під час перебування в шлюбі з ОСОБА_1 у 2006 р., тому він погоджується, що зазначений автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя. В той же час відповідач заперечує щодо заявлених вимог в частині визнання садиби, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , та земельної ділянки, розташованої за цією адресою, спільною сумісною власністю подружжя. На обґрунтування своєї позиції представник відповідача зазначає, що право власності на садибу відповідач отримав у порядку спадкування після смерті свого батька, а споруду Б-2 та гараж В було побудовано після припинення шлюбних відносин з позивачем та за особисті кошти відповідача. Окрім того, представник відповідача зауважував, що човен та підвісний човновий мотор відповідачем було придбано під час шлюбу з позивачкою, однак, під час шлюбу з позивачкою вони і були відчужені, тому після припинення шлюбних відносин у власності відповідача не перебувають. Оцінюючи доводи сторін, суд зазначає наступне.

46.Право власності відповідача на садибу АДРЕСА_1 (яка складалася з житлового будинку А-1, загальною площею 51,8 кв.м., та надвірних побудов - вбиральня Б, колодязь 1, огорожа 2) виникло у ОСОБА_2 08.01.2010 р. на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, тому зазначені об`єкти нерухомості є його особистою власністю у відповідності до п.2 ч.1 ст.57 СК України. Право власності відповідача на житловий будинок Б-2, загальною площею 79,2 кв.м., гараж В, вбиральню Т, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , було зареєстроване за ОСОБА_2 20.04.2017 р. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийнятого на підставі декларації про готовність до експлуатації об`єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорта ДЦ № 37. Зі змісту цієї декларації вбачається, що повідомлення про початок виконання будівельних робіт було подане Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Донецькій області 21.02.2017 р. (ДЦ № 08). Аналізуючи наведені документи у їх сукупності, слід дійти висновку, що будівельні роботи з будівництва житлового будинку Б-2, загальною площею 79,2 кв.м., гаражу В, вбиральні Т, були розпочаті 21.02.2017 р. та були закінчені 03.04.2017 р.

47.Вищезазначені відомості узгоджуються з технічним паспортом від 18.03.2017 р., в якому зазначено, що споруди за адресою: АДРЕСА_1 , а саме житловий будинок Б-2, мансарда Б-1, тамбур б, гараж В, були збудовані у 2017 р. (а.с.46-50, т.2).

48.Додатково слід зазначити, що доводи представника відповідача в тій частині, що споруда Б-2, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , безпідставно визначена житловим будинком, в той час як фактично є літньою кухнею, оскільки не має системи опалення, спростовуються наданими представником відповідача фотокартками цієї споруди (а.с.35-39, т.2), з яких вбачається, що кімната споруди Б-2 обладнана батареєю системи опалення, про наявність опалення також повідомляв свідок ОСОБА_8 , який безпосередньо брав участь у будівництві цієї споруди. Порівнюючи план будівлі, фотографії якої надані представником відповідача (а.с.35-39, т.2) з планом будівлі Б-2, що міститься в технічному паспорті, суд встановлює що споруда, зображена на зазначених фотознімках, має таке ж планування як зазначено в технічному паспорті будівлі Б-2.

49.Позивачем на підтвердження своїх доводів щодо будівництва житлового будинку раніше 2017 р. надано суду договір-замовлення № 1210 від 24.12.2012 р. щодо замовлення нею 5 трьохкамерних віконних блоків за адресою: АДРЕСА_1 . та показання свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які пояснювали, що будинок Б-2 будувався протягом тривалого проміжку часу, позивачка займалася будівництвом в той час як відповідач був в рейсах, будинок збудований до 2017 р. Оцінюючи зазначені докази у сукупності з іншими доками у справі, суд зазначає, що згідно з положенням ч.2 ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Частиною третьою зазначеної статті передбачено, що до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Пунктом 1 ч.1 ст.4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що державній реєстрації підлягає право власності на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва.

50.Також варто зауважити, що новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Однак до цього, не будучи житловим будинку з юридичної точки зору, об`єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки, а отже є майном, яке за умов, передбачених законом, може належати на праві спільної сумісної власності подружжю і з дотриманням будівельних норм і правил підлягати поділу між ними. Однак, позивачем таких вимог не заявлено.

51.Таким чином, право власності відповідача на будинок Б-2 і гараж В за адресою: АДРЕСА_1 , виникло у відповідача ОСОБА_2 з моменту державної реєстрації, а саме 20.04.2017 р. (а.с.14, т.1).

52.Заочним рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 21.06.2017 р. встановлено, що сторони по цій справі припинили фактичні шлюбні відносини з червня 2016 р., з цього часу не проживають однією сім`єю та не ведуть спільне господарство (а.с.7-8). Зазначене рішення сторонами не оскаржувалось та не переглядалось, воно набуло законної сили.

53.Положенням ч.5 ст.82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені щодо певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Таким чином, суд вважає встановленим, що сторони по справі припинили фактичні шлюбні відносини у червні 2016 р., з цього часу не вели спільне господарство та не мешкали однією сім`єю, що позивачем при розгляді цієї справи не оспорювалося.

54.Частиною 6 ст.57 СК України передбачено, що суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин.

55.Таким чином, з урахуванням тієї обставини, що сторони по справі припинили спільне проживання у зв`язку з припиненням фактичних шлюбних відносин у червні 2016 р., а право власності відповідача ОСОБА_2 на будинок Б-2 та гараж В виникло 20.04.2017 р., суд визнає, що зазначене нерухоме майно є особистою приватною власністю відповідача ОСОБА_2 , відповідно, не є спільним сумісним майном подружжя, та не підлягає поділу.

56.Розмірковуючи над вимогами позивачки щодо визнання за нею права власності на 1/2 частки земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , суд виходить з наступного. Так, зазначена земельна ділянка (кадастровий номер :02:000:0604) належить відповідачеві ОСОБА_2 з 14.02.2014 р. на підставі свідоцтва про право власності 17786756, виданого 14.02.2014 р. Відділом державної реєстрації речових прав на нерухоме майно РС Слов`янського МРУЮ (а.с.226, т.1). Таким чином, право власності на земельну ділянку набуте під час перебування в шлюбі. В той же час станом на момент набуття права власності на земельну ділянку ОСОБА_2 згідно п.5 ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є земельна ділянка, набута нею (ним) за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її (його) користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності, в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. Положенням п.г ч.1 ст.121 ЗК України визначено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.

57.Зазначена земельна ділянка площею 0,0795 га розташована за тією ж адресою, що і житловий будинок, має цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, право власності на житловий будинок А-1 відповідач набув у порядку спадкування за законом після смерті батька, тому суд приходить до висновку, що зазначена земельна ділянка є особистою приватною власністю відповідача, оскільки право власності на неї набуте хоча і під час шлюбу, однак воно набуте внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у його користуванні. Таким чином, земельна ділянка не є спільною сумісною власністю подружжя.

58.Спірний автомобіль, човен та підвісний човновий двигун є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки придбані відповідачем під час перебування у шлюбі з позивачкою. Презумпція спільності зазначеного майна представником відповідача не спростована. Оцінюючи доводи представника відповідача в тій частині, що човен та підвісний човниковий двигун були відчужені відповідачем під час шлюбу з позивачкою, суд зазначає, що свідок ОСОБА_7 , який є сусідом відповідача, у судовому засіданні зазначив, що бачив як відповідач рибалив на цьому човні наприкінці літа 2019 р. Представником відповідача з іншої сторони жодних доказів відчуження зазначеного майна суду не надано, тому суд приходить до переконання, що човен та підвісний човновий двигун перебувають у власності відповідача.

59.Відповідно до роз?яснень, що викладені у п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" № 11 від 21.12.2007 р., вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

60.Сторонами не узгоджено вартість цього майна, в той час як позивачем надані суду належні та допустимі докази вартості підвісного човнового двигуна та човна, а саме договори купівлі-продажу та накладні, згідно з якими вартість човна у 2015 р. становила 23000 грн. (а.с.3, т.2), вартість підвісного човникового двигуна у квітні 2016 р. - 21300 грн. (а.с.9-11, т.2). Оскільки зазначене майно знаходиться у власності відповідача, суд вважає можливим стягнути з нього на користь позивачки 1/2 вартості зазначених об`єктів, а саме 1/2 вартості човна - 11500 грн., та 1/2 вартості двигуна - 10650 грн.

61.Сторонами також не досягнуто згоди щодо вартості автомобіля Kia Clarus, 1998 року випуску. Позивачем на підтвердження вартості автівки доказів суду не надано, в позовній заяві зазначено, що вартість автомобіля становить 90000 грн., відповідач з такою вартістю автомобіля не погодився, однак доказів вартості автомобіля також не надав. Під час судового розгляду сторонами не було заявлено клопотання про призначення експертизи щодо встановлення вартості зазначеного автомобіля. Підсумовуючи вищенаведене, суд зазначає, що він позбавлений можливості визначити вартість автомобіля, оскільки сторонами відповідних доказів не надано. Так, ч.3, 4 ст.12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини справи, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч.2 ст.13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

62.Позивачем запропоновано варіант поділу автомобіля, згідно якого на її користь слід стягнути вартість 1/2 частки автомобіля у сумі 45000 грн., відповідачем жодного варіанту поділу цього майна не запропоновано.

63.Відповідно до статті 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено угодою між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

64.Згідно з пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" судам роз`яснено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України.

У пункті 25 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України роз`яснено, що при поділі спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

65.За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених статті 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (статті 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.02.2019 р. у справі № 464/7011/16-ц.

66.Таким чином, у випадку, коли один із співвласників погодився отримати грошову компенсацію замість своєї частки в спільному майні, а інша сторона не погодилася її добровільно виплачувати з будь-якої причини, зацікавлений в одержанні замість своєї частки у майні грошової компенсації співвласник звертається до суду із позовом на підставі статті 364 ЦК України.

У Рішенні Конституційного Суду України від 19 вересня 2012 року у справі за конституційним зверненням приватного підприємства "ІКІО" щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 61 СК України №1-8/2012 (№ 17-рп/2012), яким встановлено, зокрема, що основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 Кодексу, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки.

Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 Кодексу. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 Кодексу), або реалізується через виплату грошової чи матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).

67.ОСОБА_1 просила суд провести поділ автомобіля саме на підставі статті 364 ЦК України, тобто шляхом припинення її права власності на спірне майно та присудження їй грошової компенсації за належну їй частку у спільному автомобілі. Проте примусове припинення права власності можливе лише згідно зі статтею 365 ЦК України.

68.Оскільки суд позбавлений можливості встановити вартість автомобіля, відповідачем в свою чергу жодного варіанту поділу цього майна не запропоновано, сума грошової компенсації на депозитний рахунок суду не внесена, з урахуванням засад розумності, виваженості, справедливості та рівності часток подружжя, суд не вбачає іншого варіанту поділу майна, ніж виділення кожній стороні по 1/2 ідеальній частці автомобіля, з огляду на наступне. Так, відповідачем не запропоновано варіанту поділу майна, за яким би автомобіль був виділений йому, а він би сплатив позивачці грошову компенсацію вартості 1/2 частки, як і не надано доказів на підтвердження вартості автомобіля, тому суд приходить до переконання про визнання за позивачкою права власності на 1/2 частку автомобіля, залишивши у власності відповідача іншу 1/2 частку автомобіля.

69.Суд не вбачає правових підстав для іншого варіанту поділу майна, ніж за варіантом, зазначеним судом, та зазначає, що у випадку такого варіанта поділу майна частки подружжя будуть рівними, законні права та інтереси власників майна будуть дотримані.

70.Виходячи з вищевикладеного, суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме автомобіль, човен та підвісний човновий двигун визнаються судом спільною сумісною власністю подружжя та розподіляється між сторонами таким чином: по 1/2 частці на автомобіль кожній зі сторін, позивачу відповідачем має бути сплачена компенсація, яка дорівнює вартості 1/2 частки човна та 1/2 частки підвісного човнового двигуна.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

71.Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

72.Позивачем при зверненні до суду із зазначеним позовом було сплачено 2506,70 грн. судового збору (ціна позову визначена - 250670 грн.), у позовній заяві позивач просить відшкодувати їй понесені судові витрати.

73.Згідно з п.2 ч.1 ст.176 ЦПК України ціна позову у позовах про визнання права власності на майно або його витребування визначається вартістю майна. З огляду на часткове задоволення позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 706,50 грн. (з урахуванням ціни позову).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12-13, 76-81, 82, 141, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, ст.ст.5, 331 ЦК України, ст.ст. 8, 57, 60, 61, 63, 68, 69, 70, 71 Сімейного кодексу України, ст.ст.121 Земельного кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

1.Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна - задовольнити частково.

2.Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 , який зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 , право власності на 1/2 частину автомобіля марки КІА модель Clarus бежевого кольору, 1998 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер кузову НОМЕР_6 , (який зареєстрований за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 20.06.2006 р.).

3.Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_7 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 , вартість 1/2 частки човна SL-320 у сумі 11500 грн. та вартість 1/2 частки підвісного човнового двигуну Mercury F4M SN№OR 660248 у сумі 10650 грн., а в загальній сумі 22150 (двадцять дві тисячі сто п`ятдесят) грн. 00 коп.

4.В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

5.Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_7 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 , частину понесених нею витрат по сплаті судового збору в сумі 706 (сімсот шість) грн. 50 коп.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

У відповідності до п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до /або через відповідні суди.

Повний текст рішення виготовлений 28 січня 2020 року.

Суддя

Слов`янського міськрайонного суду І.М. Мінаєв