Постанова
Іменем України

23 січня 2019 року
м. Київ

справа № 214/8223/18
провадження № 61-16478св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:
позивач ОСОБА_1 ,
відповідач виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 травня 2019 року у складі судді Ткаченка А. В. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 серпня 2019 року в складі колегії суддів: Зубакової В. П., Барильської А. П., Бондар Я. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними.

Позов мотивовано тим, що в 2018 році змінилися правила отримання субсидії на житлово-комунальні послуги, а саме: під час нарахування субсидії враховують не фактичну кількість осіб, які проживають, а враховують кількість зареєстрованих осіб.
Вказувала на те, що в квартирі АДРЕСА_1 , крім неї ще зареєстровано три особи: її дочка ОСОБА_3 та онуки: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які є громадянами Держави Ізраїль та постійно мешкають в цій країні.

З метою зняття ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з реєстрації в зазначеній вище квартири, останні видали на її ім`я довіреності для вчинення цієї дії.

Зазначала, що 25 жовтня 2018 року вона, діючи на підставі довіреності, звернулася з заявами до відповідача з проханням зняти з реєстрації дочку та двох онуків, однак відповідач протиправно відмовив у знятті з реєстрації місця проживання її доньки та онуків, посилаючись на ненадання документа, до якого вносяться відомості про зняття з реєстрації місця проживання; військового квитка або посвідчення про приписку.

Звертала увагу на те, що ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 є громадянами іншої країни і не перебувають на території України з 2003 року, у них відсутні документи громадян України і вони не мають бажання, як громадяни Держави Ізраїль, отримувати ці документи лише для знаття з реєстрації.

Посилаючись на викладене, позивач просила суд визнати дії відповідача протиправними, а саме: визнати протиправним відмову в знятті з реєстрації місця проживання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на підставі не надання ОСОБА_1 документа, до якого вносяться відомості про зняття з реєстрації місця проживання і військового квитка або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку).

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 травня 2019 року в задоволенні позовну відмовлено.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є необґрунтованими, дії відповідача відповідають вимогам чинного законодавства, а тому позов задоволенню не підлягає.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 06 серпня 2019 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишено без задоволення. Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 27 травня 2019 року змінено в частині мотивів відмови в задоволенні позовних вимог. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частини правових підстав для відмови в задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що відмова виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради в знятті з реєстрації місця проживання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 не порушує права та інтереси ОСОБА_1 , а особи, яким було відмовлено у знятті з реєстрації таку відмову до суду не оскаржували та до участі у справі не залучалися.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги

ОСОБА_1 до виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними задоволенню не підлягають у зв`язку з недоведеністю та необґрунтованістю, з вищенаведених мотивів.

Разом з тим, суд першої інстанції, наведеного не врахував та дійшов передчасного висновку щодо правомірності дій відповідача, не взявши до уваги відсутність порушених прав чи інтересів безпосередньо ОСОБА_1 , які б підлягали судовому захисту, у зв`язку із чим апеляційний суд змінив рішення суду першої інстанції частині правових підстав відмови у задоволенні позовних вимог.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги та інших учасників справи

У вересні 2019 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 травня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 серпня 2019 року, у якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Зазначає, що ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції не встановив фактичних обставин справи, не надав належної оцінки доводам позовної заяви та суті порушеного права позивача вимогою відповідача надати документи, яких не можуть бути в осіб, в інтересах яких діяла позивач на підставі довіреностей.

Змінюючи правові підстави відмови в задоволенні позову, апеляційний суд не виправив помилок, допущених судом першої інстанції, а взагалі констатував відсутність порушень прав позивача з боку виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради, при цьому помилково застосувавши норми

статті 237 Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Вважаючи права та інтереси позивача непорушеними, оскільки вона діяла не в своїх інтересах, а в інтересах своєї дочки та онуків на підставі довіреностей, апеляційний суд не звернув уваги на те, що позивач звернулась до відповідача з метою зняття з реєстрації місця проживання зазначених вище осіб з метою отримання державної субсидії, тобто фактично захищаючи свої інтереси. Відмовивши позивачу у знятті з реєстрації місця проживання її дочки та онуків, відповідач фактично позбавив позивача права на отримання державної субсидії, а отже порушив її права та інтереси, захист яких гарантований позивачу статтею 55 Конституції України, яка безпідставно не була застосована апеляційним судом.

У листопаді 2019 року виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради подав відзив на касаційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , у якому зазначає про безпідставність її доводів та правильність висновків судів попередніх інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Звертає увагу на те, що розглянувши документи, які були надані позивачем, відповідач встановив, що ОСОБА_1 не подала необхідних документів, а саме посвідки на постійне проживання або посвідки на тимчасове проживання в Україні для громадян інших держав, як того вимагає законодавство України, при цьому довіреність від ОСОБА_4 не містить повноважень на зняття його з реєстрації місця проживання.

Також зазначає, що за даними картотеки з питань реєстрації осіб, яка передана відділу житлово-експлуатаційною конторою, ОСОБА_6 зареєстрована у

м. Кривому Розі Дніпропетровської області за паспортом громадянина України, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 внесені до картки реєстрації

ОСОБА_6 як діти останньої. Тобто, місце проживання ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зареєстроване як громадян України.

Крім того, ОСОБА_6 перебуває на обліку в Саксаганському районному військовому комісаріаті. У такому випадку, для зняття з реєстрації місця проживання необхідно надати військово-обліковий документ з позначкою військового комісаріату про зняття з військового обліку, проте такі документи не були надані позивачем.

Посилаючись на те, що подані позивачем документи не відповідають вичерпному переліку документів для зняття особи з місця реєстрації, а тому у наданні такої адміністративної послуги ОСОБА_1 відмовлено на законних підставах.
Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 18 жовтня 2019 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області

від 27 травня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 серпня 2019 року, витребувано цивільну справу та надано строк на подання відзивів на касаційну скаргу.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, арішення суду першої інстанції в незміненій після апеляційного перегляду частині та постанова апеляційного суду без змін, оскільки їх ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами встановлено, що 25 жовтня 2018 року ОСОБА_1 , діючи на підставі довіреності від 14 вересня 2018 року, виданої ОСОБА_3 на її ім`я , звернулася до відділу реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради з заявою про зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_3 . Причиною зазначено: у зв`язку з вибуттям за адресою: АДРЕСА_2 .
25 жовтня 2018 року у знятті з реєстрації місця проживання ОСОБА_3 відмовлено, оскільки особа не подала необхідних документів, а саме: документ до якого вносяться відомості про зняття з реєстрації місця проживання та квитанцію про сплату адміністративного збору.

25 жовтня 2018 року ОСОБА_1 , діючи на підставі довіреності від 21 червня

2017 року, виданої ОСОБА_4 , звернулася до відділу реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради з заявою про зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_4 у зв`язку з вибуттям за адресою: АДРЕСА_3 . У наданні такої адміністративної послуги ОСОБА_1 також було відмовлено у зв`язку із неподанням нею документу до якого вносяться відомості про зняття з реєстрації місця проживання, квитанції про сплату адміністративного збору, військового квитку або посвідчення про приписку.

25 жовтня 2018 року ОСОБА_1 , діючи на підставі довіреності від 14 вересня 2018 року, виданої ОСОБА_5 , звернулася до відділу реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради з заявою про зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_5 у зв`язку з вибуттям за адресою: АДРЕСА_2 . Оскільки позивач не додала до заяви документ до якого вносяться відомості про зняття з реєстрації місця проживання, квитанцію про сплату адміністративного збору, військовий квиток або посвідчення про приписку, у наданні адміністративної послуги їй було відмовлено.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2018 року у відкритті провадження за адміністративним позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради про визнання дій протиправними відмовлено, оскільки спір має приватноправовий характер та підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Звертаючись до суду з зазначеним вище позовом, позивач посилалась на те, що відповідач незаконно та безпідставно відмовив їй у задоволенні заяв про зняття з реєстрації місця проживання осіб, в інтересах яких вона діяла на підставі довіреностей, чим порушив її права, за захистом яких вона звернулась до суду.

Нормативно-правове обґрунтування

Відповідно до частини першої, п`ятої статті 55 Конституції Украйни кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 237 ЦК України визначено, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Відповідно до частини першої, третьої статті 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

За загальним правилом довірена особа, яка виступає від імені довірителя, зобов`язана діяти в її інтересах добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Дії, вчинені представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє.

Системний аналіз зазначених вище норм матеріального права, дає підстави зробити висновок, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Змінюючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив з правильності його висновків про відсутність підстав для задоволення позову, проте, установивши, що діями виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради не порушені права саме позивача, обґрунтовано змінив мотиви відмови у задоволенні позовних вимог.

Доводи касаційної скарги про те, що суди не встановили фактичних обставин та не надали належної правої оцінки доводам позивача про те, що відмова відповідача зняти з реєстрації місця проживання її дочки та онуків порушує право ОСОБА_1 на отримання державної субсидії, є безпідставними, оскільки судами встановлено, що позивач діяла на підставі довіреності в інтересах третіх осіб, а не в своїх інтересах, а тому право на судовий захист мають саме ці особи, якщо вважають, що відмовою відповідача у наданні відповідної адміністративної послуги їхні права порушені. Питання щодо надання позивачу державної субсидії судами в межах цього позову не вирішувалось.

Аргументи касаційної скарги про те, що законодавством України не передбачено обов`язок осіб надавати документи, які вимагав відповідач для зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , при цьому такі документи відсутні в останніх, не беруться судом до уваги, оскільки надання оцінки таким доводам можливо лише за умови оскарження

ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відмови відповідача в наданні адміністративної послуги.

Оскільки позивач, звертаючись до відділу реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради, діяла не в своїх інтересах, а в інтересах третіх осіб на підставі довіреності, то питання щодо захисту цих права та інтересів, у разі їх невизнання чи оспорення, позивач може порушувати також, діючи на підставі довіреності, виданої на її ім`я, з зазначенням відповідних повноважень.

Посилання позивача, що апеляційний суд безпідставно не застосував

статтю 55 Конституції України, якою гарантовано право на судових захист, не можуть бути підставою для скасування постанови апеляційного суду, оскільки таке право кореспондується з обов`язком особи довести, що її права чи законні інтереси порушені.

Інші наведені у касаційній скарзі доводи аналогічні доводам апеляційної скарги та були предметом дослідження й оцінки судом апеляційної інстанції, який з дотриманням вимог процесуального закону перевірив їх, надав належну правову оцінку та обґрунтовано змінив рішення суду першої інстанції.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, арішення суду першої інстанції в незмінені частині та постанова апеляційного суду без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.
Керуючись статтями 409, 410 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 травня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак

Г. І. Усик