Справа № 183/6436/20
№ 2-з/183/92/20

У Х В А Л А
18 грудня 2020 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Олійника А.В., розглянувши в письмовому провадженні заяву Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» про забезпечення його позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 157624-517 від 02.03.2018 року, -
20 листопада 2020 року Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 157624-517 від 02.03.2018 року.
04.12.2020 року судом відкрито провадження у справі за позовом Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 157624-517 від 02.03.2018 року.
17.12.2020 року на адресу суду надійшла заява позивача Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» про забезпечення позову, в обґрунтування якої заявник посилається на те, що він наразі звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , у якому просить стягнути з відповідача на його користь суму боргу у розмірі 189 484 гривень, за укладеним договором, надана сума є значною, на сьогоднішній день відповідач не повернув її. Відповідач має у спільній сумісній власності нерухоме майно, а саме: 1/5 частину квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Заявник вважає, що ОСОБА_1 може відчужити нерухоме майно на користь третіх осіб, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а саме вжиття заходів такого забезпечення суттєво не порушить прав відповідача, як власника майна. Заходів зустрічного забезпечення не запропоновано.
У зв`язку з чим, заявник, посилаючись на положення ст. ст. 149, 150 ЦПК України, просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на 1/5 частку квартири, яка належить ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності та розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Заява розглядається в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 153 Цивільного процесуального кодексу України.
Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд вважає за необхідне відмовити в її задоволенні з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Частиною 1 статті 150 ЦПК України визначено види забезпечення позову, згідно яких останній забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до ч. 10 ст. 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.
Подана заява про забезпечення позову та додані до неї матеріали, не містять належних доказів та аргументів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Водночас, посилання заявника на те, що ОСОБА_1 не обмежений у своєму праві власності на нерухоме майно, а тому є висока вірогідність здійснення дій, спрямованих на його відчуження, як обґрунтування необхідності забезпечення позову, суд не приймає до уваги, вважає їх безпідставними, оскільки таких доказів суду не надано, а самі лише посилання заявника на можливе здійснення ОСОБА_1 зазначених дій не є належним та допустимим доказом, а тому у задоволенні заяви необхідно відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 260 ЦПК України, суд -
п о с т а н о в и в:
Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» про забезпечення його позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 157624-517 від 02.03.2018 року відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області. Апеляційна скарга подається протягом 15 днів, починаючи з наступного за днем складення ухвали суду.

Ухвала суду складена і підписана 18 грудня 2020 року.

Суддя А.В. Олійник