Постанова

Іменем України

09 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 734/1662/19

провадження № 61-2307св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф.,

Шиповича В. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

заявник (стягувач) - ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ( ОСОБА_1 , Інтернаціонале Шпедітіон Унд Остеуропа Логістік),

боржник - агропромислове виробниче підприємство «Агротранссервіс»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу агропромислового виробничого підприємства «Агротранссервіс» на ухвалу Козелецького районного суду Чернігівської області, у складі судді Бузунко О. А., від 31 жовтня 2019 року та постанову Чернігівського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Скрипки А. А., Іванової Г. П., Онищенко О. І., від 13 січня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст клопотання

У травні 2019 ОСОБА_1, Internationale Spedition und Osteuropa Logistik (ОСОБА_1, Інтернаціонале Шпедітіон Унд Остеуропа Логістік) звернулося до суду з клопотанням про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення Земельного суду міста Брауншвейг у справі № 21 О 1711/15 щодо боржника - агропромислового виробничого підприємства «Агротранссервіс» (далі - АВП «Агротранссервіс»).

Клопотання мотивовано тим, що рішенням, винесеним Земельним судом

м. Брауншвейг в результаті розгляду справи № 21 О 1711/15 за спільним позовом ОСОБА_1, Internationale Spedition und Osteuropa Logistik та Kravag Logistic Versicherungs AG до АВП «Агротранссервіс», на користь ОСОБА_1, Internationale Spedition und Osteuropa Logistik стягнуто

13 480, 97 євро збитків та 5 % починаючи з 27 листопада 2014 року. Рішення суду було вручене відповідачу 26 квітня 2016 року. Боржник був належним чином повідомлений про розгляд земельним судом м. Брауншвейг зазначеної справи, судове рішення боржником не оскаржувалось та набрало законної сили. Станом на дату звернення до суду із цим клопотанням, боржник рішення суду добровільно не виконав, внаслідок цього порушується право стягувача на розпорядження належними йому коштами. Між Україною та Федеративною Республікою Німеччина відсутній міжнародний договір, який передбачає порядок визнання та виконання судових рішень, а отже такі рішення підлягають виконанню за принципом взаємності.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_1, Internationale Spedition und Osteuropa Logistik просило надати дозвіл на виконання та визнання на території України рішення земельного суду міста Брауншвейг, в справі

№ 21 О 1711/15 за спільним позовом ОСОБА_1, Internationale Spedition und Osteuropa Logistik та Kravag Logistic Versicherungs AG до

АВП «Агротранссервіс» про стягнення на користь ОСОБА_1, Internationale Spedition und Osteuropa Logistik (ОСОБА_1, Інтернаціонале Шпедітіон Унд Остеуропа Логістік) збитків в розмірі 13 480, 97 євро, що становить 396 404, 49 грн по офіційному курсу гривні до євро, встановленому Національним Банком України (далі - НБУ) станом на 08 травня 2019 року (1 євро дорівнює 29, 40474600 грн); процентів, нарахованих по ставці 5 % за період з 27 листопада 2014 року по 03 травня 2019 року включно, в розмірі 2 997, 21 євро, що становить 42 277,26 грн по офіційному курсу гривні до євро, встановленому Національним банком України (далі - НБУ) станом на 08 травня 2019 року (1 євро дорівнює 29,40474600 грн).

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 31 жовтня 2019 року клопотання ОСОБА_1, Internationale Spedition und Osteuropa Logistik про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення земельного суду міста Брауншвейг по справі № 21 О 1711/15 в частині стягнення грошових коштів з

АВП «Агротранссервіс» задоволено.

Визнано та надано дозвіл на примусове виконання рішення земельного суду міста Брауншвейг, винесеного по справі № 21 О 1711/15 за спільним позовом Jakob Dietrich, е.К., Internationale Spedition und Osteuropa Logistik та Kravag Logistic Versicherungs AG до АВП «Агротранссервіс», про стягнення на користь Jakob Dietrich, е.К., Internationale Spedition und Osteuropa Logistik з АВП «Агротранссервіс» збитків в розмірі 13 480, 97 євро, що становить 396 404, 49 гривень по офіційному курсу гривні до євро, встановленому НБУ за станом на 08 травня 2019 року за 1 євро - 29, 40474600 грн, та процентів, нарахованих по ставці 5 % в розмірі 2 997, 21 євро, що становить

88 132, 19 грн по офіційному курсу гривні до євро, встановленому НБУ станом на 08 травня 2019 року за 1 євро - 29, 40474600 грн.

Суд першої інстанції виходив з того, що земельний суд міста Брауншвейг, без усного розгляду, за клопотанням позивача, від 26 квітня 2016 року, у справі № 21 О 1711/15 (058), постановив рішення, за яким відповідач

(АВП «Агротранссервіс») зобов`язаний виплатити 1-му Позивачу 13 480, 97 євро плюс проценти у розмірі п`яти відсотків, починаючи з 27 листопада

2014 року. Витрати на судовий процес покладено на відповідача.

Рішення від 26 квітня 2016 року набрало законної сили 02 червня

2016 року та вручено боржнику 18 травня 2016 року.

Посилаючись на положення статті 462 ЦПК України суд врахував, що національним законодавством України передбачено здійснення визнання та виконання рішень іноземних судів у тому числі за принципом взаємності. Із клопотанням про визнання та надання дозволу на виконання рішення іноземного суду заявник звернувся в межах строку для пред`явлення рішення іноземного суду до примусового виконання в Україні.

Суд також врахував, що, боржник був належним чином повідомлений про судовий процес у відповідності до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах, яка вчинена в Гаазі 15 листопада 1965 року, що підтверджено матеріалами окремого доручення земельного суду міста Брауншвейг Федеративної Республіки Німеччина.

Врахувавши, що в рішенні сума стягнення зазначена в іноземній валюті, суд дійшов висновку, що кошти, які слід стягнути з боржника на користь стягувача, підлягають визначенню в національній валюті України за офіційним курсом НБУ станом на 08 травня 2019 року, який становить

29, 40474600 грн за 1 євро.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 13 січня 2020 року апеляційну скаргу АВП «Агротранссервіс» залишено без задоволення, а ухвалу Козелецького районного суду Чернігівської області від 31 жовтня

2019 року - без змін.

Колегія суддів погодилась із висновками районного суду, зазначивши, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена згідно норм права, які регламентують спірні правовідносини та на основі з`ясованих обставин, на які учасники справи посилалися, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі АВП «Агротранссервіс», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить оскаржені судові рішення скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні клопотання ОСОБА_1, Internationale Spedition und Osteuropa Logistik про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення земельного суду міста Брауншвейг по справі № 21 О 1711/15 в частині стягнення грошових коштів з АВП «Агротранссервіс» відмовити.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

У січні 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

АВП «Агротранссервіс» на ухвалу Козелецького районного суду Чернігівської області від 31 жовтня 2019 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 13 січня 2020 року.

Ухвалою Верховного Суду від 07 лютого 2020 року відкрито касаційне провадження у справі № 734/1662/19 та витребувано її матеріали з місцевого суду.

У лютому 2020 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована помилковістю висновків судів попередніх інстанцій. Заявник вважає, що визнанню та виконанню на території України підлягають лише рішення іноземних судів, а визнання та виконання інших процесуальних документів іноземних держав в порядку, передбаченому статтями 81, 82 Закону України «Про міжнародне приватне право» та статтею 466 ЦПК України не передбачено. Також судами всупереч зазначених норм права визнано та надано дозвіл на виконання виконавчого листа з № 21 О 1711/15.

Наголошує на тому, що належним доказом повідомленням

АВП «Агротранссервіс» про розгляд справи може бути лише належним чином завірена розписка боржника про отримання ним повідомлення про судовий розгляд справи, де чітко зазначено, що боржником отримано документ, в якому зазначено дату, час і місце судового розгляду справи. Оскільки таких доказів представник ОСОБА_1, Internationale Spedition und Osteuropa Logistik не надав, наявні підстави для відмови в задоволені поданого клопотання в силу положень статті 468 ЦПК України.

Також заявник стверджував, що Козелецький районний суд Чернігівської області перевищив повноваження, передбачені частиною шостою статті 467 ЦПК України та вдався до трактування переданого йому на розгляд процесуального документу іноземного суду і по суті виніс нове рішення, резолютивна частина якого не є ідентичною резолютивній частині переданого на його розгляд виконавчого листа. Зазначена помилка судом апеляційної інстанції виправлена не була.

Звертає увагу касаційного суду, що в матеріалах справи відсутні докази реєстрації ОСОБА_1, Internationale Spedition und Osteuropa Logistik , як юридичної особи.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У березні 2020 року до Верховного Суду надійшов відзив ОСОБА_1, Internationale Spedition und Osteuropa Logistik, поданий його представником - адвокатом Селівановим М. Г., в якому представник стягувача просив у задоволенні касаційної скарги відмовити, а оскаржені судові рішення залишити без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Земельним судом міста Брауншвейг у справі № 21 О 1711/15 (058), прийняте рішення за відсутності сторін, за позовом ОСОБА_1, Internationale Spedition und Osteuropa Logistik», в особі власника ОСОБА_1 , та «Kravag Logistic Versicherungs AG», в особі голови доктора ОСОБА_4 до АВП «Агротранссервіс» в особі директора Семистрокова Валерія Олексійовича про відшкодування збитків без усного розгляду, за клопотанням позивача відповідно до ст. 331 п. 3 ЦПК від 26 квітня

2016 року, у складі головуючого судді земельного суду Вурдака-Шайбеля, яким постановлено: відповідач зобов`язаний виплатити 1-му позивачу 13 480, 97 євро плюс проценти у розмірі п`яти відсотків, починаючи

із 27 листопада 2014 року.

Зазначене рішення суду постановлено за відсутності сторін та містить відмітку про оголошення шляхом доставки представнику позивача

03 травня 2016, відповідачу 18 травня 2016 року.

Відповідно до довідки, підписаної судовим службовцем у якості судового секретаря, засвідченої апостилем, рішення земельного суду м. Брауншвейг від 26 квітня 2016 року набрало законної сили 02 червня 2016 року.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України (тут і далі в редакції кодексу на час подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно пункту 10 частини першої статті 1 Закону України «Про міжнародне приватне право» визнання рішення іноземного суду - поширення законної сили рішення іноземного суду на територію України в порядку, встановленому законом.

Відповідно до статті 462 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності. У разі якщо визнання та виконання рішення іноземного суду залежить від принципу взаємності, вважається, що він існує, оскільки не доведено інше.

Згідно вимог статті 463 ЦПК України рішення іноземного суду може бути пред`явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути пред`явлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки.

Частинами другою та третьою статті 466 ЦПК України передбачено, що до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду додаються документи, передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, не визначено перелік документів, що мають додаватися до клопотання, або за відсутності такого договору, до клопотання додаються такі документи:

1) засвідчена в установленому порядку копія рішення іноземного суду, про примусове виконання якого подається клопотання;

2) офіційний документ про те, що рішення іноземного суду набрало законної сили (якщо це не зазначено в самому рішенні);

3) документ, який засвідчує, що сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду і яка не брала участі в судовому процесі, була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи;

4) документ, що визначає, в якій частині чи з якого часу рішення іноземного суду підлягає виконанню (якщо воно вже виконувалося раніше);

5) документ, що посвідчує повноваження представника (якщо клопотання подається представником);

6) засвідчений відповідно до законодавства переклад перелічених документів українською мовою або мовою, передбаченою міжнародними договорами України.

Клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не задовольняється у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, такі випадки не передбачено, у задоволенні клопотання може бути відмовлено: 1) якщо рішення іноземного суду за законодавством держави, на території якої воно постановлено, не набрало законної сили; 2) якщо сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду, була позбавлена можливості взяти участь у судовому процесі через те, що їй не було належним чином і вчасно повідомлено про розгляд справи; 3) якщо рішення ухвалене у справі, розгляд якої належить виключно до компетенції суду або іншого уповноваженого відповідно до закону органу України; 4) якщо раніше ухвалене рішення суду України у спорі між тими самими сторонами, з того самого предмета і на тих самих підставах, що набрало законної сили, або якщо у провадженні суду України є справа у спорі між тими самими сторонами, з того самого предмета і на тих самих підставах, яка порушена до часу відкриття провадження у справі в іноземному суді; 5) якщо пропущено встановлений міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та цим Кодексом строк пред`явлення рішення іноземного суду до примусового виконання в Україні; 6) якщо предмет спору за законами України не підлягає судовому розгляду; 7) якщо виконання рішення загрожувало б інтересам України;

8) якщо раніше в Україні було визнано та надано дозвіл на виконання рішення суду іноземної держави у спорі між тими самими сторонами, з того самого предмета і на тих самих підставах, що і рішення, що запитується до виконання; 9) в інших випадках, встановлених законами України (стаття 468 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (частина перша статті 81 ЦПК України).

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, встановивши, що стягувачем подано всі документи, які необхідні для виконання рішення іноземного суду, боржник був повідомлений про розгляд справи № 21 О 1711/15 (058) у Земельному суді міста Брауншвейг, рішення іноземного суду підлягає виконанню на території України в силу принципу взаємності, та відсутні підстави для відмови в задоволенні клопотання, передбачені частиною другою статті 468 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду.

Доводи заявника про відсутність в матеріалах справи, всупереч вимог частини третьої статті 466 ЦПК України, копії рішення іноземного суду про визнання якого подано клопотання та про те, що судом фактично надано дозвіл на виконання не судового рішення, а виконавчого листа з реєстраційним номером 21 О 1711/15 (058) є безпідставними з огляду на наявність в матеріалах справи фотокопії, разом зі здійсненим перекладом на українську мову, документу під назвою «Виконавчий лист (копія рішення суду)».

Ідентифікація боржником вказаного документу, як виконавчого листа є довільним трактуванням та спростовується змістом поданого документу.

Безпідставними є посилання заявника на позбавлення його можливості взяти участь у судовому процесі Земельного суду у місті Брауншвейг через те, що його не було належним чином і вчасно повідомлено про розгляд справи з оглядну на наступне.

Питання, пов`язані з врученням судових документів (виконання доручень судів щодо надання правової допомоги) між Україною і Федеративною Республікою Німеччини, регулюються положеннями Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах, вчиненої в м. Гаазі 15 листопада 1965 року (далі - Конвенція).

Згідно зі статтею 2 Конвенції доручення щодо вручення документів за кордоном надсилаються безпосередньо до Центрального органу іноземної держави, визначеного запитуваною державою.

Орган влади чи судовий працівник, компетентний відповідно до права запитуючої Держави, направляють Центральному Органу запитуваної Держави прохання згідно з формуляром, що додається до цієї Конвенції, без потреби легалізації або виконання інших аналогічних формальностей. До прохання додається документ, що підлягає врученню, або його копія. Прохання і документ надаються в двох примірниках (стаття 3 Конвенції).

Відповідно до статті 5 Конвенції центральний Орган запитуваної Держави власноручно вручає документ або забезпечує його вручення відповідним органом: a) у спосіб, визначений його внутрішнім правом для вручення документів, складених в цій державі, особам, що перебувають на її території, або b) в особливий спосіб, обумовлений запитуючим органом, якщо такий спосіб не є несумісним з законами запитуваної Держави. З урахуванням положень пункту (b) частини першої цієї статті документ може завжди бути вручений шляхом безпосередньої доставки одержувачу, який приймає його добровільно.

Згідно із статтею 6 Конвенції центральний Орган запитуваної Держави або будь-який орган, який вона може призначити для цього, складає підтвердження відповідно до формуляра, доданого до цієї Конвенції.

У підтвердженні підтверджується факт вручення документу і зазначається спосіб, місце та дату вручення, а також особа, якій документ було вручено. Якщо документ не був вручений, в підтвердженні зазначаються причини, які перешкодили врученню. Запитуючий орган може вимагати, щоб підтвердження, яке було складене не Центральним Органом або судовим органом, було скріплено підписом представника одного з цих органів. Підтвердження направляється безпосередньо запитуючому органу.

Наявні в матеріалах справи копія супровідного листа Міністерства юстиції України від 14 січня 2016 року вих. № 116690-0-61-15/12-1846-15 про направлення оформленого запиту стосовно АВП «Агротранссервіс», копії матеріалів справи Козелецького районного суду Чернігівської області

№ 734/3879/15-ц (провадження № 2-д/734/1/10) за дорученням німецького суду про вручення судових документів, а саме:

- підтвердження про вручення документів по справі

№ 21 О 1711/15(058) 09 грудня 2015 року представнику боржника

ОСОБА_5 , складене суддею Козелецького районного суду Чернігівської області Анохіним А. М. та скріплене гербовою печаткою;

- судова повістка про виклик представника АВП «Агротранссервіс», як відповідача у справі за дорученням німецького суду про вручення документів;

- рекомендоване поштове повідомлення про надсилання боржнику вказаної судової повістки;

- довіреність від 20 серпня 2014 року на представництво інтересів

АВП «Агротранссервіс» комерційним директором Тополем М. М.;

- копія паспорта на ім`я ОСОБА_5 ;

- журнал судового засідання у справі № 734/3879/15-ц від 09 грудня

2015 року, згідно якого представник АВП «Агротранссервіс»

Тополь М. М. був присутній у судовому засіданні, де отримав документи німецького суду та заповнив відповідне підтвердження про їх одержання,

- копія повідомлення Земельного суду міста Брауншвейг у справі

№ 21 О 1711/15(058) про направлення АВП «Агротранссервіс» позову та завірена копія розпорядження суду про те, що буде проведено письмове попереднє судовиробництво, з роз`ясненням вимог Цивільно-процесуального кодексу Німеччини (засвідчений переклад із німецької мови);

- копія рішення Земельного суду міста Брауншвейг від 31 серпня

2015 року справі № 21 О 1711/15 (058) про необхідність назвати особу відповідальну за кореспонденцію, яка проживає на території ФРН чи має тут бюро, та призначення адвоката (засвідчений переклад із німецької мови),

- копія позовної заяви ОСОБА_1, Internationale Spedition und Osteuropa Logistik та Kravag Logistic Versicherungs AG (засвідчений переклад із німецької мови),

підтверджують факт належного повідомлення боржника про процес у відповідності до Конвенції.

Разом з тим, заслуговують на увагу доводи касаційної скарги щодо помилкового стягнення судом першої інстанції суми процентів за конкретно визначений період та у розрахованому стягувачем розмірі.

В пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24 грудня 1999 рок «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» роз`яснено, що клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) суд розглядає у визначених ними межах і не може входити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити до останніх будь-які зміни.

Як вбачається зі змісту рішення Земельного суду міста Брауншвейг, прийнятого у справі № 21 О 1711/15 (058), цим рішенням зобов`язано

АВП «Агротранссервіс» виплатити ОСОБА_1, Internationale Spedition und Osteuropa Logistik 13 480, 97 євро плюс проценти у розмірі п`яти відсотків, починаючи з 27 листопада 2014 року.

Суд першої інстанції, надаючи дозвіл на примусове виконання рішення земельного суду міста Брауншвейг у справі № 21 О 1711/15 та вказуючи про стягнення процентів, нарахованих в період з 27 листопада 2014 року

по 08 травня 2019 року по ставці 5 % в розмірі 2 997, 21 євро та фактично вніс зміни до резолютивної частини рішення іноземного суду самостійно визначивши період нарахування процентів та їх суму, чим порушив норми процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали.

Колегія суддів вважає, що в такому випадку остаточна сума процентів за правилами, визначеними у рішенні іноземного суду, може бути розрахована до моменту виконання цього рішення органом (особою), який (яка) здійснює його примусове виконання, при цьому відповідні дії (рішення) такого органу (особи) можуть бути оскаржені сторонами виконавчого провадження в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Також судом в оскарженій ухвалі наведено, але не враховано положення частини восьмої статті 467 ЦПК України, згідно якого, якщо в рішенні іноземного суду суму стягнення зазначено в іноземній валюті, суд, який розглядає це клопотання, визначає суму в національній валюті за курсом НБУ на день постановлення ухвали.

Визначаючи гривневий еквівалент стягнутого рішенням Земельного судом

м. Брауншвейг у справі № 21 О 1711/15 з АВП «Агротранссервіс» на користь ОСОБА_1, Internationale Spedition und Osteuropa Logistik розміру заборгованості, судом було помилково застосовано офіційний курс НБУ гривні до євро станом на дату здійснення відповідного розрахунку стягувачем (08 травня 2019 року), в той час, як за правилами статті 467

ЦПК України застосуванню підлягав курс станом на дату постановлення судом першої інстанції оскарженої ухвали (31 жовтня 2019 року).

З урахуванням викладеного, до стягнення із АВП «Агротранссервіс» на користь ОСОБА_1, Internationale Spedition und Osteuropa Logistik підлягають збитки в розмірі 13 480, 97 євро, що становить 336 962, 52 грн за офіційним курсом гривні до євро, встановленому НБУ станом на 31 жовтня 2019 року (1 євро дорівнює 24, 995421 грн)

В ході апеляційного перегляду ухвали Козелецького районного суду Чернігівської області від 31 жовтня 2019 року зазначені недоліки судом апеляційної інстанції усунені не були.

Відповідно до частини першої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Оскільки у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судами повно, але допущено порушення норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно задовольнити частково - ухвалу Козелецького районного суду Чернігівської області від 31 жовтня 2019 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 13 січня 2020 року змінити, визначивши суму збитків, стягнутих рішенням іноземного суду в національній валюті за курсом НБУ на день постановлення ухвали судом першої інстанції та виключивши із резолютивної частини ухвали районного суду визначення періоду за який підлягають стягненню проценти та їх розмір.

Вказані висновки узгоджується із висновками, Верховного Суду викладеними у постанові від 27 жовтня 2020 року в справі № 734/1660/19 (провадження № 61-2311св20), прийнятій за результатами перегляду в касаційному порядку судових рішень, якими визнано та надано дозвіл на примусове виконання на території України рішення земельного суду

у м. Брауншвейг від 04 квітня 2016 року в справі № 21О1711/15 за спільним позовом ОСОБА_1, Internationale Spedition und Osteuropa Logistik та Kravag Logistic Versicherungs AG до АВП «Агротранссервіс», яким зобов`язано АВП «Агротранссервіс» виплатити Kravag Logistic Versicherungs AG 6 466, 87 євро, що становить 176 838,44 грн по офіційному курсу гривні до євро, встановленому НБУ станом на 07 листопада 2019 року плюс проценти у розмірі 5%, починаючи із 27 листопада 2014 року.

Керуючись статтями 400, 409, 412, 415, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу агропромислового виробничого підприємства «Агротранссервіс» задовольнити частково.

Ухвалу Козелецького районного суду Чернігівської області від 31 жовтня 2019 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 13 січня

2020 року змінити, виклавши абзаци 1 та 2 резолютивної частини ухвали суду першої інстанції в наступній редакції:

«Клопотання ОСОБА_1, Internationale Spedition und Osteuropa Logistik (ОСОБА_1, Інтернаціонале Шпедітіон Унд Остеуропа Логістік) про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення земельного суду міста Брауншвейг по справі

№ 21 О 1711/15 в частині стягнення грошових коштів з агропромислового виробничого підприємства «Агротранссервіс» - задовольнити частково.

Визнати та надати дозвіл на примусове виконання рішення земельного суду міста Брауншвейг, винесеного по справі № 21 О 1711/15 за спільним позовом Jakob Dietrich, е.К., Internationale Spedition und Osteuropa Logistik та Kravag Logistic Versicherungs AG до агропромислового виробничого підприємства «Агротранссервіс», про стягнення на користь Jakob Dietrich, е.К., Internationale Spedition und Osteuropa Logistik (місцезнаходження:

Am Bahnhof 2a, 03238, Sallgast) з агропромислового виробничого підприємства «Агротранссервіс» (місцезнаходження: 17000, Чернігівська область, Козелецький район, смт. Козелець, вул. Комсомольська (Соборності), буд. 102 А, ідентифікаційний код юридичної

особи: 14253414) - збитків в розмірі 13 480,97 євро, що за курсом Національного Банку України станом на 31 жовтня 2019 року становить 336 962,52 гривень плюс проценти у розмірі п`яти відсотків, починаючи

із 27 листопада 2014 року».

В іншій частині ухвалу Козелецького районного суду Чернігівської області

від 31 жовтня 2019 року та постанову Чернігівського апеляційного суду

від 13 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: Є. В. Синельников О. М. Осіян Н. Ю. Сакара С. Ф. Хопта В. В. Шипович