Справа № 755/7187/19
Провадження №2/713/14/20
РІШЕННЯ

іменем України

20.01.2020 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Пилип`юка І.В., з участю секретаря судового засідання Паучек Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вижниця в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення боргу за договором позики, моральної та матеріальної шкоди,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення боргу за договором позики, моральної та матеріальної шкоди.

У позові вказував, що 09.04.2015 року, між ним (позикодавцем) з одного боку та членами однієї родини, ОСОБА_2 (позичальник 1 - батько), ОСОБА_3 (позичальник 2 - син) в м. Києві було досягнуто усну угоду про надання їм безпроцентної позики в сумі 7381,00 доларів США.

За вказівкою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 7381,00 доларів США обміняв на гривні по курсу 21,00 грн. за долар США, що склало на час обміну 155 000,00 грн. і за їх проханням вніс у м. Києві готівкою на банківську платіжну картку ОСОБА_3 у ПАТ КБ «ПриватБанк» за датами: 09.04.2015 року - 100000,00 грн., 05.05.2015 року - 40000,00 грн. та 06.08.2015 року - 15000,00 грн.

За усною домовленістю між ним та відповідачами позика була надана для потреб їх сім`ї, а також проведення розрахунків по зарплаті з робітниками, яких наймав ОСОБА_2 для ведення за місцем проживання підприємницької діяльності. Про те, що позичальники ведуть спільний сімейний бізнес свідчать Інтернет реклами, в яких вони дають оголошення про реалізації ними пиломатеріалів за місцем свого проживання та виробничої діяльності, а саме: АДРЕСА_1 , де зазначені мобільні телефони ОСОБА_2 ( НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 ( НОМЕР_2 ).

Письмовий договір про позику коштів не укладався, а позика за усною домовленістю сторін була надана до 01.09.2015 року і позичальники зобов`язались до вказаного строку повернути позику. Однак до 01.09.2015 року жоден позичальник борг не повернув.

У зв`язку з тим, що боржники ОСОБА_2 та ОСОБА_3 свої зобов`язання не виконали, кошти в строк до 01.09.2015 року не повернули, ним 15.06.2017 року відповідно до ст.50 ЦК України, кожному боржнику окремо були направлені письмові вимоги (датовані від 14.06.2017 року) про повернення боргу в семиденний строк, з дня їх отримання. Боржники отримали вимоги 19.06.2017 року особисто.

У вимогах попереджав боржників та нагадував їм про те, що у разі неповернення позики у встановлений строк, буде змушений звернутися за захистом своїх прав до суду, внаслідок чого з них додатково будуть стягнуті 3% річних, інфляційні та пеня за весь час прострочення виконання зобов`язання, витрати пов`язані з розглядом справи у суді, а також послуги на юридичну допомогу.

Крім того, з часу прострочення виконання боржниками своїх зобов`язань, майже кожен день спілкувався з боржниками, телефонував та надсилав електронні повідомлення з проханням повернути борг. Одна боржники борг не повертають, внаслідок чого йому заподіяно матеріальної та моральної шкоди. Також тричі їздив на власному автомобілі до боржників в с. Іспас Вижницького району, щоб боржники повернули борг.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 факт отримання коштів не заперечують. Частину боргу в сумі 1520 доларів США ОСОБА_2 повернув йому особисто готівкою в м. Чернівці 20.09.2017 року про, що між ними складено розписку про те, що ОСОБА_2 повернув, а він прийняв у нього 1520 доларів США, за рахунок погашення частини боргу з суми 7381,00 доларів США. Залишок основного боргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перед ним склав 5861,00 доларів США.

23.05.2018 року отримав листа від ОСОБА_2 про те, що ним розглянуто його вимоги від 14.06.2017 року, заперечень щодо вимог не має, зобов`язується повернути суму боргу в розмірі 5861,00 доларів США в строк до 30.08.2018 року. Однак і після цього ОСОБА_2 та ОСОБА_4 залишок боргу в сумі 5861,00 доларів США не повернули.

Факт отримання 7381,00 доларів США позики, ОСОБА_2 визнає також перед камерою у відеозаписі, яку було зроблено ним під час зустрічі в приміщенні його деревообробного цеху в с. Іспас Вижницького району 18.09.2017 року.

Від боржника ОСОБА_3 ніяких реагувань на його вимоги від 14.06.2017 року щодо повернення боргу не отримував, заперечень та пропозицій на його адресу від нього не надходило. Постійно телефонував і ОСОБА_3 , просив повернути борг, але він відповідає, що кошти він отримав, борг визнає, але у нього немає грошей, щоб повернути борг, а на батька щодо цього не може вплинути.

Стверджував, що відповідачі постійно його обманюють, через це погіршився сон, стан здоров`я, самопочуття, страждає. На все це витрачав особистий час, нервував, по ночах не спав. Неправомірними діями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заподіяно моральної шкоди, яку оцінює в 100000,00 грн. Моральні та матеріальні збитки нанесені боржниками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , поїздками до них та переговорами, за період з 01.10.2015 року по 01.05.2019 року складає 120298,00 грн. Крім того, витратив на послуги адвоката для отримання правової допомоги 30000,00 грн.

Оскільки між позивачем та відповідачем не було передбачено договором позики сплату процентів за користування грошовими коштами, їх розмір і порядок сплати, а також не було передбачено застереження щодо безпроцентної позики, позивач - позикодавець з підстав, передбачених ч.1 ст.1048 ЦК України, має право на одержання процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України, що підлягають сплаті щомісяця до дня повернення позики.

У зв`язку з тим, що позичальники своєчасно не повернули суму позики, відповідно до ч.2 ст.625, ч.1 ст.1048, ч.1 ст.1049, ч.1 ст.1050 ЦК України зобов`язані сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Таким чином, сума основного боргу, яку ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зобов`язані сплатити на його користь, з урахуванням 3-х процентів річних та індексу інфляції, в період часу з 04.04.2015 року по 01.05.2019 року складає 296909,00 гривень

Посилаючись на ст.ст.22, 23, 532 ч.4, 611, 625, 1046, 1047, 1048, 1049, 1050 ЦК України просив визнати строк позовної давності за даною заявою перерваним відповідно до вимог ст.264 ЦК України, стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на його користь суму основного боргу за договором позики, з урахуванням рівня інфляції та 3-х % річних в розмірі 296909,00 грн., з яких 158247,00 грн. - сума неповернутої позики, 138662,00 грн.- сума 3-% річних та інфляції, а також стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на його користь з метою відшкодування моральної шкоди - 100000,00 грн., матеріальної шкоди - 20298,00 грн., на послуги адвоката 30000,00 гривень

У судове засідання позивач не заявився, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи по суті. В адресованій суду заяві просив справу розглядати за його відсутності та за відсутності його представника адвоката Карманова В.В. Позов підтримує у повному обсязі.

У адресованій суду відповіді на відзив на позов відповідача ОСОБА_2 зазначив, що контракт №2 від 19.03.2015 року є підробленим. Його ніколи не існувало, він його не бачив та свої дані для занесення в контракт не давав і нікого на це не уповноважував. Про те, що контракт підроблений, свідчить також відсутність паспортних даних позивача, його юридичної адреси та проживання, податкового номеру, інформації про довіреність позивача. Даний контракт ні до чого не зобов`язує. Однак, оскільки ОСОБА_2 обрав злочинний спосіб захисту своїх прав, і подав суду неправдиву інформацію та підроблений документ (Контракт), з метою заволодіння шахрайським шляхом коштами, даний контракт вже є речовим доказом і буде використовуватися разом з іншими доказами у ході досудового слідства, яке буде розпочате за його зверненням в м. Києві - за місцем внесення ним коштів до особистого банківського рахунку ОСОБА_3

ОСОБА_2 до відзиву також додані фотокопії банківських реквізитів та ТОО «Шпон Центр», Акту «осмотра и наличии товара/пиломатериалов у предпринимателя ОСОБА_2 », листа від 06.05.2015 року, яким ОСОБА_2 інформує директора ТОО «Шпон Центр» М. Карабулут і його, ОСОБА_1 про те, що на виконання умов контракту від 19.03.2015 року він отримав кошти саме від ОСОБА_1 : 09.04.2015 року - 100000,00 грн., 05.05.2015 року 40000,00 грн. Тобто факт отримання коштів у сумі 6250 доларів США саме від нього у листі від 06.05.2015 року ОСОБА_2 визнає повністю.

Оригінал такого листа від ОСОБА_2 не надходив. Такий лист ОСОБА_2 надсилав в електронному вигляді і просив, щоб він не турбувався, оскільки гроші спрямовує на розвиток свого бізнесу, а якщо вчасно не зможе повернути борг, то попросить свого бізнес партнера ТОО «Шпон Центр», щоб та сторона, на підставі цього листа погасила борг перед ним. Йому відомо, що цей факт з ТОО «Шпон Центр» ОСОБА_2 не обговорювався, ніяких узгоджувальних документів з ТОО «Шпон Центр» не було, йому не надавались. ОСОБА_2 таким чином його заспокоював, входив в довіру, вводив в оману.

У відзиві на позов ОСОБА_2 ставить під сумнів надходження цих коштів від ОСОБА_1 , і не знає від кого саме ці кошти надходили.

Також відзив ОСОБА_2 є юридично не обґрунтованим, надані ним юридичні факти ним ніякими доказами не спростовуються. Всі касові чеки надані суду про внесення готівкових коштів на банківську платіжну картку ОСОБА_3 завірені печаткою ПАТ КБ «ПриватБанк» та підписані ним особисто. Ці чеки також завірені печаткою і підписом представника адвоката Карманова В.В., і немає підстав ставити під сумнів законність їх утворення та перебування у його розпорядженні.

Доводи ОСОБА_2 про те, що 6250 доларів США ОСОБА_1 вносились на виконання умов контракту №2 від 19.03.2015 року, є не логічними та умовами контракту не передбачені. Даний контракт сторонами не підписаний, печаткою сторін не скріплений, немає юридичної сили та не може бути підставою для перерахування коштів на банківську платіжну картку відповідача ОСОБА_3 . Кошти були внесені не на банківський рахунок ФОП ОСОБА_2 за пиломатеріали, а на банківську платіжну картку ОСОБА_3 , який не є стороною в контракті.

Підтвердив, що один екземпляр Акту «осмотра и наличии товара/пиломатериалов у предпринимателя ОСОБА_2 » (без дати), який є додатком №2 до Контракту №2 від 19.03.2015 року він отримував у ОСОБА_2 , щоб передати його літаком або відправити поштою з Києва до ТОО «Шпон Центр» в м. Алмати, з яким ОСОБА_2 планував вести бізнес. У екземплярі ОСОБА_2 розписувався про отримання Акту для його впевненості. Даний Акт, в якості представника ТОО «Шпон центр», не підписував, його даних в ньому немає, ніяких юридичних наслідків цей Акт для нього не несе. Необхідність відправляти цей Акт до ТОО «Шпон центр» з м. Києва відпала. В Акті міститься тільки підпис та печатка ОСОБА_2 , з боку ТОО «Шпон Центр» та з його боку Акт не підписувався.

Крім того відповідачем у відзиві не спростовані всі обставини позову. Не обґрунтовано, на підставі яких норм права його вимоги є предметом розгляду господарського судочинства.

Позовна заява оформлена належним чином, до позову додані належно засвідчені документи, зауважень суду до позовної заяви не було. А копії доданих до відзиву документів відповідачем взагалі не засвідчені.

Заподіяну йому шкоду не відшкодовано, має факт незаконного привласнення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 його коштів, які він передав їм у якості позики.

Просив розглянути позовну заяву по суті у порядку цивільного судочинства, відмовити в задоволенні прохання відповідача ОСОБА_2 про закриття провадження у цивільній справі та задовольнити позовну заяву у повному обсязі.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи по суті про що є відомості в матеріалах справи. Причини неявки суду не повідомив.

Надав відзив на позов, у якому зазначив, що вказаних у позові цивільно-правових відносин щодо позичання коштів між сторонами ніколи не було. Природа походження зазначених відносин є - господарсько-правовою, про що позивач свідомо замовчує, намагаючись ввести суд в оману і в такий незаконний спосіб отримати вигоду.

Так, 19.03.2015 року між ним, ФОП ОСОБА_2 «Продавцем» та ТОО «Шпон Центр» (Казахстан), в особі директора Меsut Karabulut «Покупцем», представником якого виступав ОСОБА_5 , був заключений контракт №2 про поставку товарів. Тобто вказаний договір був укладений між фізичною особою-підприємцем та юридичною особою. На підставі даного договору поставки він зобов`язувався поставляти ТОО «Шпон Центр» товари: пиломатеріали обрізні, сухі, пропарені з породи: бук, ясен, дуб, за передоплатою (п.5.3 Договору) - частинами, перша передоплата 50% - для підготовки до продажу товару покупцю, друга передоплата 50% - при загрузці товару і підписанні Акту прийому-передачі завантаженого товару на залізниці.

Після підписання вказаного договору 31.03.2015 року він «Продавець» з однієї сторони та ТОО «Шпон Центр» «Покупець» з другої сторони, за місцем здійснення ним підприємницької діяльності АДРЕСА_2 Іспас по АДРЕСА_3 , оглянули наявність в приміщенні сушки пиломатеріалів на виконання вказаного контракту №2 від 19.03.2015 року, про що складений Акт огляду і наявності товару/пиломатеріалів у ФОП ОСОБА_2 Вказаний Акт підписаний ним та представником ТОО «Шпон Центр» - Ш. Алахвердієвим.

Листом-повідомленням на ім`я ТОО «Шпон Центр» від 06.05.2015 року він, ФОП ОСОБА_2 на виконання умов договору від 19.03.2015 року про поставку пиломатеріалів ТОО «Шпон Центр», підтвердив отримання коштів, а саме: 09.04.2015 року - 100000,00 грн., 05.05.2015 року - 40000,00 грн., що на момент перерахування коштів становило 6250 доларів США. Саме про вказані суми (окрім 15000,00 грн.) ідеться у позові, чому відповідають сума і дата на квитанціях банку та у листі від 23.05.2018 року, на який посилається позивач у позові.

Згідно розписки від 20.09.2017 року повернув позивачу 1520 доларів США, які були ним зайво отримані. Однак про другу частину розписки, де йдеться про 7381 доларів США, нічого не відомо і він її не підписував. У розписці видно, що з крапки зроблено кому і дописано «з 7381 $». На момент підписання розписки вказаної суми не було.

У жодній копії квитанції не видно імені відправника, оскільки ним була юридична особа, а не позивач. У графі «підпис платника» такий підпис може здійснити будь яка особа, у якої є такі квитанції, чи їх копії. У позивача вони могли бути, оскільки він був представником ТОО «Шпон Центр», про що зазначено в договорі №2 від 19.03.2015 року.

Позивач не надав довіреності від імені юридичної особи ТОО «Шпон Центр», а також, відповідно до норм діючого законодавства, вказані відносини є предметом розгляду господарських судів України. Згідно договору №2 від 19.03.2015 року всі спори за ним підлягають розгляду та вирішуються в Міжнародному комерційному арбітражному суді при Торгово-промисловій палаті України у відповідності з її регламентом.

Зазначив, що природою спірних правовідносин є господарські правовідносини і він, ФОП ОСОБА_2 , жодних інших відносин фінансового характеру з позивачем, окрім як з представником юридичної особи ТОО «Шпон Центр», не мав. Саме господарські правовідносини між ними, як суб`єктами господарської діяльності, передували підписанню розписок. Наявність у нього свідоцтва про реєстрацію ФОП ОСОБА_2 від 09.03.2004 року №2 0023357 визнається самим позивачем у позовній заяві.

Посилаючись на ст.20 ГПК України, п.1 ст.255 ЦПК України просив закрити провадження по справі, оскільки вона не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У судове засідання відповідач ОСОБА_3 не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи по суті про що є відомості в матеріалах справи. Причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав.

Одночасно з позовом позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, яку ухвалою від 10.09.2019 року повернуто позивачу.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з таких підстав.

На підтвердження позовних вимог та спростування заперечень відповідача позивачем надано суду такі докази:

копію свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серія НОМЕР_3 , з якого вбачається, що 09.03.2004 року у ЄДР за №2 002357 проведено державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , жителя с. Іспас Вижницького району Чернівецької області;

копію квитанції ПАТ КБ «ПриватБанк» №135725367 від 09.04.2015 року, згідно якої ОСОБА_6 здійснив валютно-обмінну операцію 950,00 доларів США по курсу 21,0 на загальну суму 19950,00 грн.;

копію заяви на переказ готівки у ПАТ КБ «ПриватБанк» №ІСКTF04090GGU5 від 09.04.2015 року, згідно якої: платник ОСОБА_3 ; отримувач ОСОБА_3 ; сума 100000,00 грн.;

копію заяви на переказ готівки у ПАТ КБ «ПриватБанк» №ІСКTF05050NA8N від 05.05.2015 року, згідно якої: платник ОСОБА_3 ; отримувач ОСОБА_3 ; сума 40000,00 грн.;

копію заяви на переказ готівки у ПАТ КБ «ПриватБанк» №ІСКTF08060REM4 від 06.08.2015 року, згідно якої: платник ОСОБА_3 ; отримувач ОСОБА_3 ; сума 15000,00 грн.;

копію вимоги від 14.06.2017 року про виплату боргу у сумі 7381,00 доларів США, що на час її пред`явлення складало 191906,00 грн., адресованої ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ;

копію квитанції КМД ПАТ «Укрпошта» Київ 90 №8425 від 15.06.2017 року про надіслання листа №910 ОСОБА_2 ;

копію квитанції КМД ПАТ «Укрпошта» Київ 90 №8426 від 15.06.2017 року про надіслання листа №902 ОСОБА_3 ;

копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу № НОМЕР_4 , згідно якого ОСОБА_2 отримав лист з вимогою особисто 19.06.2017 року;

копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу № НОМЕР_4 , згідно якого ОСОБА_3 отримав лист з вимогою особисто 19.06.2017 року;

копію листа від імені ОСОБА_2 , адресованого ОСОБА_1 , зі змісту якого вбачається, що його вимога від 14.06.2017 року про повернення боргу у сумі 7381,00 доларів США ними розглянуто, заперечень немає, зобов`язуються повернути кошти у повному обсязі в сумі 7381,00 доларів США. Дані кошти надійшли на банківську платіжну картку ОСОБА_3 у ПАТ КБ «Приватбанк» в гривнях у загальній сумі 155000,00 грн., а саме: 09.04.2015 року 100000,00 грн. (заява про переказ готівки №ІСКTF04090GGU5); 05.05.2015 року 40000,00 грн. (заява про переказ готівки №ІСКTF05050NA8N); 06.08.2015 року 15000,00 грн. (заява про переказ готівки №ІСКTF08060REM4). Повідомили, що частина боргу в сумі 1520,00 (40000,00 грн.) доларів США йому повернуто 20.09.2017 року в м. Чернівці особисто ОСОБА_2 про, що між ним та ОСОБА_2 складено розписку від 20.09.2017 року, в якій зазначено, що ОСОБА_2 повернув, а він прийняв у нього 1520,00 доларів США. Останню суму боргу в розмірі 5861,00 доларів США зобов`язуються повернути в строк до 30.08.2018 року. На листі наявний підпис та відтиск печатки підприємця ОСОБА_2 ;

копію розписки, за змістом якої вбачається, що 20.09.2017 року у м. Чернівці ОСОБА_2 повернув Шіркану 1520,00 доларів США, а Шіркан прийняв 1520,00 доларів США у рахунок погашення боргу, з 7381,00 доларів США;

копію переписки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у соціальній мережі «Viber»;

розрахунок суми боргу боржника за період з 09.04.2015 року по 01.10.2015 року з урахуванням 3% згідно ст.1048 ЦК України та суми інфляції в Україні (43%), яка становить 30154,00 грн.;

розрахунок суми боргу боржників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за період з 01.10.2015 року по 01.05.2019 року з урахуванням 3% згідно ст.1048 ЦК України та суми інфляції в Україні, яка становить 266755,00 грн.;

розрахунок моральної та матеріальної шкоди, заподіяної позивачу поїздками та переговорами з боржником за період з 01.10.2015 року по 01.05.2019 року, згідно якого: матеріальна шкода становить 20298,00 грн.; моральну шкоду оцінює в 100000,00 грн.;

зведену таблицю індексів інфляції з 2000 року по 2019 рік в Україні;

копію роздруківок з сайту «Flagma» з інформацією відносно ФОП ОСОБА_2 ;

курс валют НБУ за 09.04.2015 року, згідно якого курс долара США становив 23,51 грн.;

курс валют НБУ за 05.05.2015 року, згідно якого курс долара США становив 21,13 грн.;

курс валют НБУ за 06.08.2015 року, згідно якого курс долара США становив 21,56 грн.;

курс валют НБУ за 01.07.2016 року, згідно якого курс долара США становив 24,82 грн.;

курс валют НБУ за 30.12.2016 року, згідно якого курс долара США становив 27,19 грн.;

курс валют НБУ за 01.07.2017 року, згідно якого курс долара США становив 26,09 грн.;

курс валют НБУ за 01.07.2018 року, згідно якого курс долара США становив 26,18 грн.;

курс валют НБУ за 30.12.2018 року, згідно якого курс долара США становив 27,68 грн.;

курс валют НБУ за 28.02.2019 року, згідно якого курс долара США становив 26,99 грн.;

курс валют НБУ за 29.03.2019 року, згідно якого курс долара США становив 27,24 грн.;

курс валют НБУ за 30.04.2019 року, згідно якого курс долара США становив 26,61 грн.;

роздруківки середніх цін на дизельне пальне по Україні у липні 2016 року, у вересні 2017 року;

копії сторін з мережі Інтернет про вартість проживання у готелях м. Чернівці;

копію Акту огляду та наявності товару/пиломатеріалів у підприємця ОСОБА_2 (складеного російською мовою), який є додатком №2 до Контракту №2 від 19.03.2015 року, укладеного між підприємцем ОСОБА_2 та ТОО «Шпон Центр», зі змісту якого вбачається, що підприємець ОСОБА_2 , печатка № НОМЕР_5 , як продавець з одної сторони та ТОО «Шпон Центр» з другої сторони, як покупець, 31.03.2015 року оглянули наявність у ОСОБА_2 пиломатеріалів для виконання умов вказаного контракту та постачання ТОО «Шпон Центр» пиломатеріалів. Під час огляду встановлено, що власності підприємця ОСОБА_2 , в приміщенні сушки за адресою АДРЕСА_3 наявні 44 куб.м дощок з «Бука», природньої вологості. ОСОБА_2 заявив і зобов`язався згідно умов контракту №2 від 19.03.2015 року та даного Акту провести повну сушку даних пиломатеріалів та разом з іншими пиломатеріалами, загальним об`ємом 90-95 куб.м доставити на адресу покупця ТОО «Шпон Центр» в м. Алмати, республіки Казахстан. ОСОБА_2 також заявив, що оглянуті пиломатеріалами нікому не продані, іншим особам не належать, є його власністю і зобов`язався використати їх з метою, передбаченою контрактом №2 від 19.03.2015 року, підписаного між ним та ТОО «Шпон Центр». Даний є обов`язковим для виконання сторонами та має юридичну силу на території України та Казахстану. На акті наявний підпис та відтиск печатки продавця підприємця ОСОБА_2 . Підпис покупця директора ТОО «Шпон Центр» Mesut Karabulut, чи його довіреної особи відсутній.

На спростування позовних вимог та на підтвердження заперечень проти позову відповідачем ОСОБА_2 суду надано такі докази:

копію контракту №2 від 19.03.2015 року (російською мовою), згідно якого суб`єкт підприємницької діяльності ОСОБА_2 (Україна), в особі директора ОСОБА_2 «Продавець» з одної сторони та ТОО «Шпон Центр» (Казахстан), в особі директора Mesut Karabulut «Покупець», представником якого буде ОСОБА_6 з другої сторони, уклали зазначений контракт про наступне: Продавець продав, а Покупець купив на умовах «FCA перший пункт відвантаження товару» - склад Продавця, розташований за адресою: АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 пиломатеріали АДРЕСА_6 сухі, пропарені з порід: Бук, Ясен, Дуб), обговорений в специфікаціях даного контракту, є невід`ємною частиною даного контракту. На контракті наявні реквізити його сторін: ФОП ОСОБА_2 та Mesut Karabulut, підпис та відтиск печатки ФОП ОСОБА_2 Підпис та відтиск печатки Mesut Karabulut, чи його представника відсутні;

копію Акту огляду та наявності товару/пиломатеріалів у підприємця ОСОБА_2 (складеного російською мовою), який є додатком №2 до Контракту №2 від 19.03.2015 року, укладеного між підприємцем ОСОБА_2 та ТОО «Шпон Центр», зі змісту якого вбачається, що підприємець ОСОБА_2 , печатка № НОМЕР_5 , як продавець з одної сторони та ТОО «Шпон Центр» з другої сторони, як покупець, 31.03.2015 року оглянули наявність у ОСОБА_2 пиломатеріалів для виконання умов вказаного контракту та постачання ТОО «Шпон Центр» пиломатеріалів. Під час огляду встановлено, що власності підприємця ОСОБА_2 , в приміщенні сушки за адресою АДРЕСА_4 наявні 44 куб.м дощок з «Бука», природньої вологості. ОСОБА_2 заявив і зобов`язався згідно умов контракту №2 від 19.03.2015 року та даного Акту провести повну сушку даних пиломатеріалів та разом з іншими пиломатеріалами, загальним об`ємом 90-95 куб.м доставити на адресу покупця ТОО «Шпон Центр» в м. Алмати, республіки Казахстан. ОСОБА_2 також заявив, що оглянуті пиломатеріалами нікому не продані, іншим особам не належать, є його власністю і зобов`язався використати їх з метою, передбаченою контрактом №2 від 19.03.2015 року, підписаного між ним та ТОО «Шпон Центр». Даний є обов`язковим для виконання сторонами та має юридичну силу на території України та Казахстану. На акті наявний підпис та відтиск печатки продавця підприємця ОСОБА_2 . Підпис покупця директора ТОО «Шпон Центр» Mesut Karabulut, відсутній, проте наявний підпис Ш. ОСОБА_7 ;

копію листа ОСОБА_2 від 06.05.2015 року (російською мовою), адресованого директору ТОО «Шпон Центр» М. Карабулут, Алахвердієву Ширкану, яким їх повідомлено, що на виконання умов Контракту від 19.03.2015 року про постачання пиломатеріалів ТОО «Шпон Центр», ним суб`єктом підприємницької діяльності ОСОБА_2 отримано від ОСОБА_1 09.04.2015 року 100000,00 грн., 05.05.2015 року 40000,00 грн., що в момент перерахування даних коштів складає 6250,00 доларів США. Доказів надіслання зазначеного листа адресатам не додано.

На спростування позовних вимог відповідачем ОСОБА_3 суду заперечень та доказів не надано.

Позивач ОСОБА_6 зазначає, що невиконання відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 своїх зобов`язань за договором позики від 09.04.2015 року стало підставою для звернення з позовом до суду про стягнення з них заборгованості за вказаним договором, моральної та матеріальної шкоди в загальній сумі 417207,00 грн.

При вирішенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики суд застосовує норми права.

Визначення поняття зобов`язання міститься у ст.509 ЦК України.

Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, договору.

Згідно ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу вимог ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: розірвання договору, сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Нормами ст.ст.1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У постановах від 18.09.2013 року по справі №6-63цс13, від 18.10.2017 року по справі № 6-1662цс17 та від 13.12.2017 року по справі №6-996цс17 предметом яких був спір про стягнення боргу за договором позики, Верховний Суд України зробив правові висновки про те, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.

Надаючи оцінку наданим позивачем та безпосередньо дослідженим у судовому засіданні доказам судом установлено, що:

копія квитанції ПАТ КБ «ПриватБанк» №135725367 від 09.04.2015 року, згідно якої 09.04.2015 року ОСОБА_6 здійснив валютно-обмінну операцію у ПАТ КБ «ПриватБанк», за якою обміняв 950,00 доларів США по курсу 21,0 на загальну суму 19950,00 грн. є неналежним доказом, оскільки не містить інформації щодо предмета доказування факту укладення між сторонами договору позики;

копії заяв на переказ готівки у ПАТ КБ «ПриватБанк» №ІСКTF04090GGU5 від 09.04.2015 року на суму 100000,00 грн., №ІСКTF05050NA8N від 05.05.2015 року на суму 40000,00 грн. та №ІСКTF08060REM4 від 06.08.2015 року на суму 15000,00 грн., у яких і платником і отримувачем вказаних сум зазначений ОСОБА_3 є:

- неналежними доказами, оскільки не містять інформації щодо предмета доказування факту укладення між сторонами договору позики та отримання на виконання його умов відповідачами зазначених сум від позивача;

- недостовірними та недопустимими доказами оскільки у кожній з них у графі «Платник» містяться ознаки підробки поверх частково затертого друкованого тексту « ОСОБА_3 нанесено напис кульковою ручкою « ОСОБА_7 Шіркан», у зв`язку з чим на їх підставі неможливо встановити дійсні обставини справи, (оригінали не надані);

копії вимоги від 14.06.2017 року про виплату боргу у сумі 7381,00 доларів США, що було еквівалентно 191906,00 грн., адресованої ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та отриманої ними 19.06.2017 року, листа від імені ОСОБА_2 , адресованого ОСОБА_1 , розписки ОСОБА_2 від 20.09.2017 року та переписки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у соціальній мережі «Viber» є:

- неналежними доказами, оскільки не містять інформації щодо предмета доказування факту укладення між сторонами договору позики та отримання на виконання його умов відповідачами коштів від позивача;

- недостовірними доказами оскільки на їх підставі неможливо встановити дійсні обставини справи.

Крім того всі досліджені у судовому засіданні докази є недостатніми, оскільки навіть у своїй сукупності вони не дають змогу дійти висновку про наявність обставин справи, які входять до предмета доказування - факту укладення між сторонами договору позики та отримання на виконання його умов відповідачами коштів від позивача.

Позивачем ОСОБА_1 не надано суду договору позики чи розписки від 09.04.2015 року, які б підтверджували укладення договору позики та засвідчували отримання від нього в борг відповідачами ОСОБА_2 чи ОСОБА_3 грошових коштів у сумі 155000,00 грн., що станом на 09.04.2015 року складало 7381,00 доларів США.

З урахуванням наведених вище вимог закону, досліджених доказів та встановлених на їх підставі обставин, Суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами факту укладення в письмовій формі з відповідачами ОСОБА_2 чи ОСОБА_3 договору позики від 09.04.2015 року та факту перерахування на виконання умов вказаного договору їм коштів у сумі 155000,00 грн. (на банківську платіжну картку ОСОБА_3 у ПАТ КБ «ПриватБанк» 09.04.2015 року - 100000,00 грн., 05.05.2015 року - 40000,00 грн. та 06.08.2015 року - 15000,00 грн.), що станом на 09.04.2015 року складало 7381,00 доларів США.

Це підтверджено дослідженими в суді належними доказами, доказів протилежного позивачем суду не надано.

Тобто судом установлено, що позивачем не виконано встановленого ст.81 ЦПК України обов`язку доведення обставин, на які він посилається, як на підставу своїх позовних вимог про стягнення з відповідачів боргу за договором позики, а тому позов в цій частині є необґрунтованим.

Враховуючи викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики від 09.04.2015 року безпідставні та необґрунтовані, а тому задоволенню не підлягають.

Суд також відмовляє у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення моральної та матеріальної шкоди, оскільки ці вимоги є похідними від позовної вимоги про стягнення боргу за договором позики, у задоволенні якої відмовлено.

Доводи відповідача ОСОБА_2 про те, що природа зазначених у позові правовідносин є господарсько-правовою, оскільки вони виникли на виконання Контракту №2 від 19.03.2015 року про поставку товарів, укладеного між ФОП ОСОБА_2 «Продавцем» та ТОО «Шпон Центр» (Казахстан), в особі директора Меsut Karabulut «Покупцем», представником якого виступав ОСОБА_6 , судом до уваги не приймаються, оскільки зазначений контракт його сторонами не підписаний, а отже є недопустимим доказом.

Жодних належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів на підтвердження викладених у відзиві на позов обставин щодо отримання 09.04.2015 року та 05.05.2015 року ним коштів у загальній сумі 140000,00 грн., що було еквівалентно 6250,00 доларів США на виконання умов зазначеного вище контракту чи іншого договору, відповідачем ОСОБА_2 суду не надано, а тому підстав для закриття провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд не вбачає.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено повністю, то відповідно до положень п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати на професійну правничу допомогу покладаються на позивача.

На підставі викладеного, ст.ст.509, 525, 526, 530, 610, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, керуючись ст.ст.4, 12, 13, 76-81, 141, 258-259, 263-265, 268, 272, 273, 354 України, Суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення боргу за договором позики від 09.04.2015 року, моральної та матеріальної шкоди в сумі 417207,00 грн. (чотириста сімнадцять тисяч двісті сім гривень 00 коп.) відмовити.

Складання повного тексту рішення відкладено на строк десять днів з дня оголошення вступної та резолютивної частин рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Вижницький районний суд до Чернівецького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та житель АДРЕСА_7 , РНОКПП: НОМЕР_6 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та житель АДРЕСА_4 , паспорт серія НОМЕР_7 від 27.01.1998 року.

Відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований та житель АДРЕСА_4 .

Суддя І. В. Пилип`юк