"21" грудня 2020 р.
Справа № 642/5673/20
2/642/1633/20
РІШЕННЯ
21 грудня 2020 року Ленінський районний суд м. Харкова (діє на підставі п.3 розділу ХІІ прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 30.09.2016р.) у складі:
головуючого судді Ольховського Є.Б.
при секретарі Василєвській Є.І.
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу, -
ВСТАНОВИВ:
30.10.20 року позивач звернулася до суду зі вказаним позовом, в якому зазначила, що 09.03.20 року ОСОБА_2 отримав від неї грошові кошти у розмірі8000 доларів США. Вказану суму коштів відповідач зобов`язався повернути 09.04.20 року, про що сторонами підписано договір позики. Станом на день подачі позову відповідач коштів не повернув. Позивач просить стягнути з відповідача суму позики в розмірі 8000 доларів США.
Ухвалою Ленінського райсуду м. Харкова від 09.11.20 року відкрито провадження по справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою від 09.11.20р. забезпечено позов шляхом накладання арешту на майно відповідача в межах суми позовних вимог.
Відповідач письмово позов визнав. Прохав розглянути справу за його відсутність.
Позивачка подала письмову заяву з проханням розглянути справу за її відсутність. Проти ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні не заперечувала.
За сказаних обставин суд вважає за можливе ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні.
Суд, провівши у сукупності дослідження матеріалів справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
09.03.20 року ОСОБА_2 на виконання укладеного між сторонами договору позики отримав від ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 8000 доларів США. Вказану суму коштів відповідач зобов`язався повернути до 09.04.20 року, про що зазначено в договорі позики від 09.03.20р. підписаного сторонами.
Позивач, відповідно до договору, свої зобов`язання виконала у повному обсязі надала відповідачу позику у встановленому розмірі.
Однак, відповідач по справі у визначений строк борг не повернув, тобто зобов`язання на вказаним договором не виконав.
У зв`язку з порушенням зобов`язань за договором у ОСОБА_2 виникла заборгованість у розмірі 8000 доларів США.
Судом встановлено та матеріалами справи не спростовано, що відповідач не повернув ОСОБА_1 зазначеної суми позики, а тому згідно зі ст. ст. 526, 530, 1046, 1049,1050 ЦК України позивач має право ставити питання про стягнення з ОСОБА_2 суми позики.
Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
За вимогами ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки,
Пункт перший частини другої статті 11 ЦК України вказує на те, що підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Положеннями ст. 1046 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України.
Відповідно до ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно із ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
За правилами ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до положення ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму, відповідно до ст.625 цього Кодексу.
Згідно із ст.533 ЦК України, грошове зобов`язання має бути виконано у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у Постанові від 16.01.2019 р. у справі №373/2054/16-ц, згідно якого Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої
статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.
Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.
У матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач виконав свої зобов`язання за договором позики та повернув грошові кошти.
Таким чином ОСОБА_3 не виконав взяті на себе зобов`язання за договором позики та не повернув отримані ним в якості позики гроші, чим порушив умови договору, що в свою чергу призвело до неналежного виконання передбаченого ст. 526 ЦК України обов`язку та настання відповідних правових наслідків для позичальника.
Згідно із ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Факт невиконання відповідачем взятого на себе зобов`язання згідно договору позики доведено. Відповідно до загального правила на кредитора (позикодавця) покладається обов`язок підтвердити прийняття виконання. Позикодавець, як кредитор, повинен видати позичальнику розписку в отриманні виконання або повернути отриманий при укладенні договору борговий документ. Згідно до ч.3 ст.1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася.
Оскільки відповідач позов визнав, суд вважає, що договір позики засвідчує факт отримання грошових коштів відповідачем у справі і те, що взяте на себе зобов`язання ним виконано не було.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
З урахуванням вищевикладеного, розглянувши всі наявні докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.
Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно ст.141 ЦПК України.
Керуючись ст. ст. 76,141,259,264,265,268 ЦПК України, ст. ст. 509,533,526,530,611,625,1046, 1047,1049,1050 ЦК України, суд, -
ВИРІШИВ:
Стягнути з ОСОБА_2 (ін. НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (ін. НОМЕР_2 ) суму боргу в розмірі 8000 доларів США та судові витрати в сумі 2275.06 грн.
Скасувати заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Ленінського р/с м. Харкова від 09.11.2020 року якою було накладено арешт на майно належне на праві приватної власності ОСОБА_2 29.04.1970 р. (ін. НОМЕР_2 ) в межах суми позову.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області через Ленінський районний суд м. Харкова, шляхом подачі апеляційної скарги в тридцяти денний строк з дня його проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

СУДДЯ Є.Б. Ольховський

21.12.20р. ОСОБА_2

АДРЕСА_1

ОСОБА_1 .

Вул. Комсомольська 22

С. Петрівка, Золочівський р/н

Харківська область 62216

Ленінський р/с м. Харкова надсилає копію рішення від 21.12.20 року для відома.

Додаток: за текстом.

Суддя Є.Б. Ольховський