Справа № 163/2488/19
Провадження № 6/163/2/20
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2020 року Любомльський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді Чишія С.С.

з участю секретаря Філімонюк О.І.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника стягувача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області справу за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в :

У заяві ОСОБА_1 просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист № 2-265-2007 від 17.08.2007 року, виданого Любомльським районним судом Волинської області, про стягнення з нього в користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 26.07.2007 року і до досягнення дитиною повноліття, однак мінімальний розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків, а також припинити стягнення таких аліментів згідно з рішенням Любомльського районного суду Волинської області № 2-265-2007 від 17.08.2007 року.

Обґрунтував вимоги тим, що зазначений виконавчий лист № 2-265-2007 перебуває на виконанні в Голосіївському відділі ДВС міста Києва. Розмір аліментів зменшено рішенням Любомльського районного суду від 01.07.2015 року до 1/4 всіх видів доходу (заробітку) заявника. На підставі цього рішення видано виконавчий лист № 163/745/17. Відповідно до довідок роботодавців сплатив присуджені аліменти згідно з виконавчим листом № 2-265-2007, однак він до сих пір виконується, хоча в Голосіївському відділі ДВС перебуває виконавчий лист № 163/745/17.

В судовому засіданні заявник свої вимоги підтримав і пояснив, що всю заборгованість за виконавчим листом № 2-265-2007 сплатив шляхом стягнення із заробітної плати. Державний виконавець Голосіївського ДВС спочатку визначив суму заборгованості близько 6000 гривень, потім 11 тисяч гривень, потім 80 тисяч гривень, хоча за кожним з місць роботи проводилось стягнення у визначеному розмірі.

Представник стягувача адвокат Гарбарчук Н.М. заявлені вимоги не визнала і пояснила, що відділ ДВС визначив розмір заборгованості боржника, що існує на даний час, що виключає можливість задоволення таких вимог.

Дослідженням доказів встановлено таке.

На примусовому виконанні у Голосіївському РВ ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управлінні Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження № 41685257 від 24.01.2014 року з примусового виконання виконавчого листа Любомльського районного суду Волинської області № 2-265-2007 від 17.08.2007 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно із ч.2 ст.432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Аналіз цієї норми свідчить про наявність чотирьох окремих підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Стосовно цієї справи суд таким чином оцінює заявлені ОСОБА_1 вимоги.

По-перше, ч.2 ст.432 ЦПК України визначає підставою визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у випадку помилкового видання такого документа. В цій справі сторони не заявляють про таку помилку і суд її не встановив також.

По-друге, виконавчий документ не підлягає виконанню за відсутності обов`язку боржника у зв`язку з його припиненням. Сторони не оспорюють факту наявності рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої доньки, яка досягнення повноліття ІНФОРМАЦІЯ_2 . Таке стягнення проводилось на підставі рішення суду від 17.08.2007 року в розмірі 1/3 частки всіх видів доходу (заробітку) ОСОБА_1 , а на підставі рішення суду від 01.07.2015 року розмір аліментів зменшено до 1/4 доходу (заробітку) заявника. Отже, обов`язок заявника (боржника) сплачувати аліменти не припинений.

По-третє, добровільне виконання обов`язку як підстава припинення виконання за виконавчим листом в цій справі не встановлене з огляду на доведений факт примусового виконання судового рішення. Наявність виконавчого провадження свідчить про невиконання судового рішення боржником добровільно і через періодичність присуджених виплат не може закінчитись до досягнення дитиною повноліття.

Четвертою підставою закон встановлює інші причини, їх не конкретизуючи.

В цій справі заявник фактичною обставиною своїх вимог зазначив стягнення з нього присуджених аліментів в повному обсязі, що по суті означає незгоду з визначеним державним виконавцем розміром заборгованості за аліментами.

Однак при цьому заявник помилково розмежовує виконання в межах одного і того ж виконавчого провадження за двома виконавчими листами, хоча вони стосуються одного і того ж обов`язку утримувати дитину, а містять лише різне визначення розміру аліментів. Суд з цього приводу зауважує, що зміна розміру аліментів відповідно до нового судового рішення не припиняє обов`язку сплатити аліменти в повному обсязі за попереднім рішенням суду.

Відповідно до ч.8 ст.71 Закону України "Про виконавче провадження" спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Отже, заявник для захисту свої законних інтересів має право оскаржити рішення державного виконавця про визначення розміру заборгованості за аліментами в межах існуючого виконавчого провадження в передбаченому ст.74 Закону України "Про виконавче провадження", ст.ст.447-449 ЦПК України порядку.

Таким чином, суд встановив, що ті фактичні обставини, які заявником покладені в основу заявлених ним в цій справі вимог, не відповідають положенням ч.2 ст.432 МК України, що свідчить про безпідставність цих вимог.

У зв`язку з наведеним заява задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.259, 260, 432 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа № 2-265-2007 від 17.08.2007 року таким, що не підлягає виконанню, відмовити.

На ухвалу протягом 15 днів з дня складення повного судового рішення може бути подано апеляційну скаргу до Волинського апеляційного суду через Любомльський районний суд.

Дата складання повного тексту ухвали 29 січня 2020 року.

Головуючий: суддя С.С.Чишій