Справа № 298/943/19
Номер провадження 2/298/21/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2020 року смт. Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді Лютянської М.С.

при секретарі Келешовчак І.І.,

за участю представника позивача-адвоката Ракущинець А.А.,

представника відповідача Бойко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Великий Березний цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ Райффайзен Банк Аваль третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_2 про визнання недійсним кредитного договору,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом мотивуючи його тим, що 02 липня 2007 року між ВАТ Райффайзен Банк Аваль та ОСОБА_1 було підписано кредитний договір № 014/4063/82/33376, за умовами якого банк зобов`язався надати кредит в розмірі 10200 доларів США зі строком погашення 01.07.2017 року та сплатою за користування кредитом 13,5% річних. Однак при підписанні даного договору відповідач не надав їй інформацію про наслідки укладення даної угоди, в тому числі щодо ціни даної угоди, а також приховав інформацію, яка є важливою для прийняття рішення для укладення угоди. При укладенні кредитного договору позивач не була ознайомлена з усіма умовами кредитування, що пропонуються Банком, в обсязі і в порядку, що передбачені Законом України Про захист прав споживачів. Вона ознайомлена лише з тією інформацією, яка була фактично викладеною безпосередньо в змісті самого договору, який був розроблений відповідачем. Позивач вважає, що всупереч вимогам ст. 11 ЗУ Про захист прав споживачів в кредитному договорі належно не наведено детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов`язань споживача, у тому числі перелік і розмір інших фінансових зобов`язань споживача, які виникають на користь третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами кредитного договору, тощо; графік платежів не містить відомостей ( згідно зі строковістю, зазначеною у договорі щомісяця, щокварталу, тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, вартості сплати всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов`язань споживача за кожним платіжним періодом з урахуванням даних, передбачених у додатку до цих Правил; не визначено сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг та інших фінансових зобов`язань споживача, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту, а також не зазначено її в процентному значенні та в грошовому виразі у валюті платежу за кредитним договором, у вигляді : а) реальної процентної ставки, яка точно дисконтує всі майбутні грошові платежі споживача за кредитом до чистої суми виданого кредиту, розрахунок якої здійснюється з використанням наведеної в Постанові Правління НБУ № 168 від 10.05.2007 року формули; б) абсолютного значення подорожчання кредиту ( у грошовому виразі), розрахунок якого здійснюється шляхом підсумовування всіх платежів ( проценти за користування кредитом, усі платежі за супутні послуги, пов`язані з наданням кредиту, його обслуговуванням і погашенням), здійснених споживачем як на користь банку, так і на користь третіх осіб під час отримання, обслуговування та погашення кредиту. Оскільки, вказані обов`язкові відомості не зазначені в кредитному договорі, і докази про те, що ці відомості були офіційно оприлюднені є відсутніми, то відсутні підстави вважати, що кредитний договір відповідає вимогам чинного законодавства України. Крім цього, встановлена Банком кредитного договору умова, щодо обов`язку сплати позичальником на користь банку комісії є такою, що суперечить вимогам ч.5 ст.11 ЗУ Про захист прав споживачів, а сума комісії, сплаченої позивачем є незаконно отриманою банком. Позивач вказує на те, що Банком при укладенні договору не було дотримано вимог Законів України Про захист прав споживачів, ЦК України. А тому позивач просить визнати недійсним з моменту укладення кредитного договору № 014/4063/82/33376 від 02 липня 2007 року укладений між ПАТ Райффайзен Банк Аваль та ОСОБА_1

11 листопада 2019 року ухвалою Великоберезнянського районного суду Закарпатської області за клопотанням представника позивача до участі у справу було залучено ОСОБА_2 , як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася.

В судове засідання з`явився представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Подав відповідь на відзив.

В судове засідання з`явився представник відповідача ОСОБА_4 , позовні вимоги не визнає, також представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що з позовними вимогами відповідач не погоджується, вважає заяву безпідставною,позивач не довів належними та допустимими доказами своїх позовних вимог, а тому просить суд у позові відмовити повністю.

В судове засідання також не з`явилася третя особа ОСОБА_2 про причини неявки суд не повідомила.

Заслухавши пояснення сторін,дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 02.07.2007 року між ВАТ Райффайзен Банк Аваль та ОСОБА_1 був укладений споживчий кредит із забезпеченням № 014/4063/82/33376 відповідно до умов якого позивачу було надано кредит у вигляді невідновлюваної кредитної лінії з лімітом 10200 доларів США строком до 01.02.2017 року із сплатою 13,50% річних. (а.с.7-13) Кредит було надано на підставі заяви-анкети позичальника від 19.06.2007 року (а.с.35-42). Також судом встановлено, що 26 січня 2009 року між ВАТ Райффайзен Банк Аваль та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до кредитного договору № 014/4063/82/33376 від 02.07.2007 року, в якій зазначено про те, що сторони уклали цю Додаткову угоду до кредитного договору про наступне: та внесено наступні зміни до кредитного договору в частині зміни строків повернення кредиту та зміна процентної ставки, даний договір отримано ОСОБА_1 17.02.2009 року, що підтверджується її підписом (а.с. 44-45). Копією додаткової угоди № 014/4063/82/33376/2 від 03 липня 2007 року до кредитного договору № 014/4063/82/33376 від 02.07.2007 року було погоджено про зміну умов погашення кредиту ( а.с.46-47).

Відповідно до положення ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтями 526, 530, 610 ЦК України, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені також і Законом України «Про захист прав споживачів» та Законом України " Про споживче кредитування".

За положеннями частини першої статті 11, частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.

Статтею 18 Закону України Про захист прав споживачів" передбачено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

2. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

3. Несправедливими є, зокрема, умови договору про:

1) звільнення або обмеження юридичної відповідальності продавця (виконавця, виробника) у разі смерті або ушкодження здоров`я споживача, спричинених діями чи бездіяльністю продавця (виконавця, виробника);

2) виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов`язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов`язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника);

3) встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця;

4) надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв`язку з розірванням або невиконанням ним договору;

5) встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором;

6) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права розірвати договір із споживачем на власний розсуд, якщо споживачеві таке право не надається;

7) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права не повертати кошти на оплату ненаданої продукції у разі розірвання договору з ініціативи продавця (виконавця, виробника);

8) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права розірвати договір, укладений на невизначений строк із споживачем без повідомлення його про це, крім випадків, установлених законом;

9) установлення невиправдано малого строку для надання споживачем згоди на продовження дії договору, укладеного на визначений строк, з автоматичним продовженням такого договору, якщо споживач не висловить відповідного наміру;

10) установлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору;

11) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі;

12) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати характеристики продукції, що є предметом договору;

13) визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору;

14) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права визначати відповідність продукції умовам договору або надання йому виключного права щодо тлумачення договору;

15) обмеження відповідальності продавця (виконавця, виробника) стосовно зобов`язань, прийнятих його агентами, або обумовлення прийняття ним таких зобов`язань додержанням зайвих формальностей;

16) встановлення обов`язку споживача виконати всі зобов`язання, навіть якщо продавець (виконавець, виробник) не виконає своїх;

17) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права передавати свої права та обов`язки за договором третій особі, якщо це може стати наслідком зменшення гарантій, що виникають за договором для споживача, без його згоди.

4. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним.

Положення пункту 8 частини третьої цієї статті не застосовується до умови договорів про надання споживчого кредиту, відповідно до якої кредитодавець встановлює право розірвати договір в односторонньому порядку за наявності підстав, визначених законодавством, та за умови негайного повідомлення кожної із сторін про розірвання договору.

Положення пункту 11 частини третьої цієї статті не застосовується до договорів, укладених на невизначений строк, за умови встановлення в таких договорах обов`язковості повідомлення заздалегідь споживача про намір змінити умови договору і надання йому у зв`язку з цим права на розірвання договору.

Положення пункту 13 частини третьої цієї статті не застосовується до положень про індексацію ціни, що відповідають законодавству, якщо умови та метод розрахунку ціни чітко і недвозначно визначено у договорі.

Положення пунктів 8, 11 та 13 частини третьої цієї статті не застосовуються до:

1) операцій із цінними паперами, фінансовими послугами та іншими товарами або послугами, ціна яких залежить від зміни котировок або індексів на біржах чи ставок на фінансових ринках, які не контролюються продавцем;

2) договорів про купівлю/продаж іноземної валюти, дорожніх чеків або про міжнародні грошові перекази, номіновані в іноземній валюті.

5. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

6. У разі коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача:

1) такі положення також підлягають зміні; або

2) договір може бути визнаним недійсним у цілому.

7. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення.

8. Нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.

9. Якщо в результаті застосування умов договору, що обмежують права споживача, споживачеві завдано збитків, вони повинні відшкодовуватися винною особою у повному обсязі.

Споживач має право на відшкодування збитків, завданих йому виробником (виконавцем, продавцем), у зв`язку з використанням останнім переваг свого становища у виробничій чи торговельній діяльності.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.

Крім того, відповідно до статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Законом України Про споживче кредитування у статті 9 зазначено інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит.

Відповідно до ч.12 ст. 9 Закону України Про споживче кредитування надання недостовірної інформації кредитодавець або кредитний посередник несе відповідальність у порядку та розмірі, визначених законом.

Споживач, який внаслідок ненадання йому визначеної у цій статті інформації або надання її в неповному обсязі чи надання недостовірної інформації уклав договір на менш сприятливих для себе умовах, ніж ті, що передбачені у цій інформації, має право вимагати приведення укладеного договору у відповідність із зазначеною інформацією шляхом направлення кредитодавцю відповідного письмового повідомлення. Кредитодавець зобов`язаний привести договір у відповідність з умовами, зазначеними у наданій інформації, протягом 14 днів з дати отримання такого повідомлення.

За правилами частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає сплаті позичальником. Оскільки надання фінансового інструменту у зв`язку із наданням кредиту відповідає економічним потребам лише самого банку, то такі дії не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.

Відповідно до статті 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

У відповідності до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 погодилась на умови отримання кредиту, що підтверджується її підписом у заяві анкеті позичальника (а.с.35-42). Також в матеріалах справи є копія заяви ОСОБА_1 про внесення змін до кредитного договору № 014/4063/82/33376 від 02.07.2007 р., а саме здійснити пролонгацію кредиту строком до 135 місяців. (а.с. 43).Додатковими угодами до кредитного договору також встановлено, що ОСОБА_1 та ВАТ Райффайзен Банк Аваль домовились про зміни строків повернення кредиту та зміни процентної ставки. (а.с. 44-49). Позивач не надав суду доказів чи звертався до ВАТ Райффайзен Банк Аваль з письмовим повідомленням про приведення укладеного договору у відповідність до ст. 9 Закону України Про споживче кредитування.

Відповідно до ст.83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Статтями 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність,допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, ст. 89 ЦПК України.

Враховуючи вищенаведене суд вважає, що позов є безпідставним та не підлягає до задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.76-81,258,259,264,265,268 ЦПК України, ст. ст. 203, 215,217, 1054 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_1 до ПАТ Райффайзен Банк Аваль третьої особи. Яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_2 про визнання недійсним кредитного договору відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 768 ( сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 16 грудня 2020 року.

Головуюча: М.С. Лютянська