ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/819/170/2020 Доповідач Полікарпова О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2020 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючогоПолікарпової О.М.
суддівВоронцової Л.П.
Ігнатенко П.Я.
секретарШибінська А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Майдан С.І. від 06 серпня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення коштів за договором банківського вкладу,

встановив:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» про стягнення коштів за договором банківського вкладу.

В обґрунтування позову зазначив, що 30 червня 2010 року між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір банківського вкладу №SAMDN7970 вклад «Депозіт-VІР», за яким він передав ПАТ КБ «ПриватБанк» грошові кошти у розмірі 35 000 доларів США на строк до 30 червня 2011 року, що підтверджується квитанцією №233258905 від 30.06.2010 року, процентна ставка за договором становить 11% річних.

Згідно вище зазначеного договору банківського вкладу, яким передбачено право протягом терміну вкладу здійснювати довкладення за вкладом, 02 липня 2010 року ОСОБА_1 було передано банку ще 35 000 доларів США, що підтверджується квитанцією №233603060 від 02.07.2010 року.

Згідно умов договору в разі, якщо в строк не пізніше дня закінчення терміну вкладу клієнт не заявив банку про повернення вкладу, договір продовжується ще на один термін, вказаній в таблиці 1 договору, договір продовжується неодноразово без явки клієнта. 19 липня 2018 року ОСОБА_1 , на виконання п.16 Договору, повідомив банк про розірвання договору банківського вкладу, що підтверджується копією заяви про розірвання договору, поштовим описом та квитанцією про поштове відправлення. Але свої обов`язки за договором щодо повернення отриманих ним коштів та процентів за користування коштами відповідач не виконав, в зв`язку з чим він змушений звернутися до суду.

У зв`язку із зазначеним вище, просив стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на свою користь 70 000 доларів США заборгованості за сумою вкладу, 870 884,00 гривень процентів за користування коштами, а також судові витрати.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 06 серпня 2019 року позов ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення коштів за договором банківського вкладу задоволено.

Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором банківського вкладу №SAMDN7970 від 30.06.2010 року у розмірі 70 000,00 доларів США як суму вкладу та проценти за користування коштами у розмірі 870 884,00 гривень.

Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь держави судовий збір у розмірі 8708,84 гривень.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на незаконність та необгрунтованість рішення суду, просило його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначило, що позивач не надав суду оригінали касових документів (платіжних доручень), які б відповідали вимогам чинного законодавства, а ті, що надані позивачем до суду не містять «мокрої» печатки Банку та не засвідчені належним чином. Вказує, що наявність у позивача оригіналу договору та касових квитанцій на зарахування коштів на депозитний рахунок може доводити лише факт укладення такого договору та не може доводити не виконання Банком умов договору щодо повернення цих коштів позивачу у строк, визначений умовами договору, оскільки, у разі закінчення строку дії договору та повернення вкладнику коштів за договором, оригінал договору банківського вкладу та квитанції залишаються у вкладника і Банку не повертаються. Крім того, строк дії договору банківського вкладу закінчився у 2011 році, тобто до прийняття Національним Банком України Постанови № 260 від 06 травня 2014 року «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя», а саме до моменту припинення діяльності Кримської філії ПАТ КБ «ПриватБанк» на території АР Крим, а на підтвердження обставин щодо пролонгації договорів позивачем не надано жодних доказів. Зазначає, що важливою обставиною у справах відповідної категорії є наявність доказів на підтвердження факту знаходження коштів на депозитному рахунку на час подання позову до суду та на момент розгляду справи, проте, позивач не надав суду вказаних доказів.

У відзиві на апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 вказує, що між позивачем та ПАТ КБ «ПриватБанк» 30.06.2010 року було укладено договір банківського вкладу №SAMDN7970. Оригінали вказаного договору та квитанцій були надані для огляду в судовому засіданні 02.05.2019 року. Копії вказаних документів були завірені судом у присутності представника відповідача ОСОБА_3 . Крім того, оригінали квитанцій від 30.06.2010 р. та 02.07.2010 року завірені підписом посадової особи банку та печаткою приходної каси банку, а договір, згідно його умов, підписаний за допомогою факсимільного відтворення підпису голови правління банку з відтворенням відтиску печатки банку технічними печатними пристроями. Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що суд першої інстанції дослідив оригінали договору банківського вкладу та квитанцій, вказані оригінали містять необхідні підписи посадових осіб та печатки банку, підтверджують внесення позивачем грошових коштів в касу банку, а посилання представника відповідача на зворотне не відповідає дійсності. Також зазначає, що необґрунтованим є посилання апелянта на те, що позивачем не надано оригіналів платіжних доручень, оскільки позивачем вносились готівкові кошти безпосередньо в касу банку.

Щодо доводів банку про сплив строку договору банківського вкладу зазначає, що вказаним договором було передбачено його автоматичну пролонгацію на той же самий строк, до того часу, поки банк, на вимогу вкладника, не виплатить всю суму вкладу з відсотками. Довідкою від 15.05.2014 підтверджується наявність на депозитному рахунку позивача 70 532,32 доларів США. Доказів повернення позивачу банківського вкладу в розмірі 70 000 доларів США та відсотків, нарахованих за умовами договору АТ КБ «ПриватБанк» суду не надав.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник Банку підтримала доводи апеляційної скарги, вважає, що позивач не довів наявність невиконаних відповідачем зобов`язань щодо повернення вкладів.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його представник доводи скарги не визнали, просили рішення залишити без змін, а скаргу - без задоволення.

Заслухавши доповідача, осіб, що з`явилися, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не надав позивачу належної якості банківські послуги, не виконав свої зобов`язання по депозитному договору, не повернув позивачу вклад та проценти за користування коштами, вкладеними ним на депозитний рахунок банку.

Колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, що 30 червня 2010 року між позивачем та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір банківського вкладу №SAMDN7970 вклад «Депозіт-VІР», за яким позивач передав відповідачу грошові кошти у розмірі 35 000 доларів США на строк до 30 червня 2011 року, що підтверджується квитанцією №233258905 від 30.06.2010 року, процентна ставка за договором становить 11% річних.

Згідно квитанції №233603060 від 02.07.2010 року позивач 02 липня 2010 року було здійснено довкладення та передано ПАТ КБ «Приватбанк» ще 35 000 доларів США.

Відповідно до п.7 вище зазначеного договору у разі, якщо в строк не пізніше дня закінчення строку вкладу клієнт не заявить банку про повернення вкладу, цей строк продовжується ще на один період, зазначений в таблиці 1 цього договору. Договір продовжується неодноразово без явки Клієнта /а. с. 6/.

19 липня 2018 року ОСОБА_1 повідомив Банк про розірвання договору та вимагав повернути грошові кошти за договором банківського вкладу разом з нарахованими відсотками, проте його вимоги були залишені без задоволення /а. с. 9/.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Положення ст. 1059 ЦК України врегульовує питання форми банківського вкладу та наслідки недодержання письмової форми договору. Так, за змістом цієї статті договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Згідно з пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516 (далі Положення) залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493 (далі - Інструкція № 492), банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (пункт 1.8 Інструкції); договір банківського рахунку укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов`язаний надати клієнту під підпис (пункт 1.9 Інструкції); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (пункт 1.10 Інструкції).

Пункт 10.1 Інструкції № 492 передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред`явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Згідно з п. 8 глави 2 «Приймання банком готівки» розділу ІІІ «Касові операції банків з клієнтами» Інструкції № 337, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, після завершення приймання готівки клієнту видається квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

При цьому квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі.

Відповідно Договору банківського вкладу, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» договір оформлюється в двох екземплярах, які мають однакову юридичну силу. Один екземпляр договору видається клієнту, другий зберігається у Банку. При укладенні договору Банком використовується факсимільне відтворення підпису Голови Правління Банку, а також відтворення відбитку печатки Банку технічними печатними пристроями.

На підтвердження доводів позовної заяви ОСОБА_1 долучив договір банківського вкладу від 30 червня 2010 року №SAMDN7970 який містить підписи вкладника ОСОБА_1 та працівника банку ОСОБА_4 , печатку ПАТ КБ «ПриватБанк» і факсимільне відтворення підпису Голови Правління Банку, тобто договір відповідає вимогам Інструкції; квитанції від 30 червня 2010 року і 02 липня 2010 року про внесення ним 35 000 доларів США та 35 000 доларів США відповідно, з призначенням платежу: «до вкладу», за договором №SAMDN7970 з підписами працівника ПАТ КБ «ПриватБанк» - ОСОБА_5 та відбитками печатки Севастопольської філії ПАТ КБ «ПриватБанк» із зазначенням МФО 324935, що також відповідають вимогам Інструкції.

Оригінал вказаного договору і квитанцій оглянуті в судовому засіданні апеляційної інстанції з участю представника Банку.

Установивши, що письмова форма договорів банківського вкладу (депозиту) сторонами додержана, а квитанції підтверджують внесення коштів до банку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача сум вкладів і процентів за користування коштами.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк - це юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги, відомості про яку внесені до Державного реєстру банків.

Згідно зі ст. 47 цього Закону банк має право здійснювати банківську діяльність шляхом надання банківських послуг. До банківських послуг належать: 1) залучення у вклади (депозити) коштів та банківських металів від необмеженого кола юридичних і фізичних осіб; 2) відкриття та ведення поточних (кореспондентських) рахунків клієнтів, у тому числі у банківських металах; 3) розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик. Банківські послуги дозволяється надавати виключно банку.

Тобто, надання послуг з розміщення вкладу (депозиту) здійснює саме банк як юридична особа, а не його структурні одиниці (відділення, філії). Проте, якщо структурній одиниці надано відповідні повноваження (згідно з положенням, статутом, довіреністю), то вона має право укладати договори від імені банку. Стороною за договором у таких випадках є банк, а не його структурна одиниця. Відтак, саме банк, а не його структурна одиниця, має відповідати за зобов`язаннями, взятими на себе укладеним договором.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Договір банківського вкладу, за виконанням якого позивач звернувся до суду, укладено між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», тому згідно чинного законодавства, яке регулює цей вид правовідносин, зобов`язання за дійсними договорами має виконувати саме відповідач, як юридична особа, а не його Кримська філія. Ліквідація філій або припинення у будь-який спосіб їх діяльності не звільняє відповідача від виконання обов`язків по укладених і дійсних договорах.

Відповідно до п. 2.1 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого постановою Національного Банку України від 30 грудня 1998 року № 566, будь-яка система обліку повинна забезпечити хронологічне та систематичне відображення всіх операцій банку в регістрах бухгалтерського обліку на підставі первинних документів.

Таким чином, відкриття банківських рахунків та обліковування на них грошових коштів, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту), є обов`язком банку, який не виконав свого процесуального обов`язку по спростуванню наявності коштів на депозитному рахунку, не виконав вимогу суду про надання виписки по банківському рахунку ОСОБА_1 або ж інших доказів повернення позивачу вкладів, а лише обмежився запереченням її вимог.

Тому доводи апеляційної скарги про те, що позивач не надав суду доказів наявності коштів на депозитному рахунку на час подання позову до суду та на час розгляду справи у суді першої інстанції до уваги колегією суддів не приймаються та підлягають відхиленню.

Пунктом 3.3 Глави 3 Положення № 516 передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Позивач надав суду належні, допустимі і достовірні докази на підтвердження укладених між ним та відповідачем договору банківського вкладу, внесення грошових коштів на рахунки у розмірі 70 000 доларів США, тоді як відповідач, у порушення принципу змагальності сторін, вище зазначених нормативних актів, вимог Законів України «Про банки і банківську діяльність», «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого постановою Національного банку України № 566 від 30 грудня 1998 року, Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Національного банку України від 1 червня 2011 року № 174, а також вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, не надав суду доказів, які б свідчили про те, що між банком та позивачем не укладались зазначені договори банківського вкладу, не відкривалися рахунки за цими договорами, не надходили грошові кошти до банку, доказів на підтвердження припинення відповідних зобов`язань у зв`язку з їх виконанням, тощо.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з розрахунком та розміром процентів, наданим позивачем суду першої інстанції, що взятий судом за основу.

Так, позивач підтвердив, що до 30 квітня 2014 року він отримував відсотки за користування банківським вкладом. Відповідач припинив їх нарахування і виплату після 30 квітня 2014 року, тому суд безпідставно стягнув проценти за користування банківськими вкладами за період до 30 квітня 2014 року.

Крім того, розрахунок процентів за користування вкладами позивача було здійснено за розміром процентів, який був визначений у договорах на момент їх укладення. Однак, відповідно до п. 7 Договору, при продовженні договору, розмір процентів за кожний новий строк вкладу здійснюється по відсотковій ставці, діючій у Банку для продовжених депозитних вкладів даного найменування і строку на день закінчення попереднього строку вкладу, без укладення додаткових угод до даного договору.

Надані представником позивача додаткові розрахунки процентів за користування вкладами від 15 січня 2020 року відповідають умовам укладеного між ОСОБА_1 та Банком договорів банківських вкладів, розміру процентної ставки у відповідний період, згідно наданих Банком довідок та не спростовані представником Банку /а. с. 156 160/.

Тому, сума процентів за користування банківським вкладом за договором від 30 червня 2010 року становить 20 315,94 доларів США.

На підставі вище зазначеного, апеляційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» підлягає задоволенню частково, рішення суду у частині розміру стягнутих процентів - зміні зі зменшенням їх розміру з 870 884,00 грн до 20 315,94 доларів США.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 06 серпня 2019 року у частині розміру стягнутих процентів за користування грошовими коштами змінити. Стягнути з Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 за договором банківського вкладу № SAMDN 7970 від 30 червня 2010 року проценти за користування коштами у розмірі 20315,94 доларів США замість 870 884, 00 грн.

В іншій частині це ж рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.М. Полікарпова

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Л.П. Воронцова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ П.Я. Ігнатенко

Повний текст постанови складений 28 січня 2020 року.

Суддя О.М. Полікарпова