233 № 233/3958/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/М о т и в о в а н е/

10 січня 2020 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі - головуючого судді Наумик О. О., за участі секретаря судового засідання Вареніченко В. А., розглянувши у спрощеному провадженні цивільну справу № 233/3958/19 за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 «про стягнення заборгованості»,

20.06.2019 АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором. Позивач обґрунтував свої вимоги тим, що згідно з договором без номеру від 05.11.2010, укладеним між Банком і відповідачем, останній отримав кредит у розмірі 31500,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до умов укладеного Договору він складається з заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів Банку.

Відповідач кредитні зобов`язання не виконує, у зв`язку з чим станом на 20.05.2019 утворилася заборгованість в сумі 120847,46 грн за такими складовими:

49510,79 грн - заборгованість за кредитом,

20034,27 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту,

45071,57 грн - нарахована пеня за прострочене зобов`язання,

а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та Правил надання банківських послуг: 500 грн (фіксована частина), 5730,83 грн (процентна складова).

Ухвалою суду від 18.07.2019 відкрито спрощене провадження у справі за дійсним позовом з повідомленням сторін (а.с.90-91).

Ухвалою суду від 25.10.2019 витребувано у АТ «КБ «ПриватБанк» відомості та докази стосовно підстав нарахування за договором кредиту з ОСОБА_1 № б/н від 05.11.2010 заборгованості за тілом кредиту за такими складовими, як 49510,79 грн - «заборгованість за тілом кредиту», 20034,27 грн - «заборгованість за простроченим тілом кредиту», - з перевищенням кредитного ліміту (а.с.125).

Позивач АТ КБ «Приватбанк» явку представника у судове засідання не забезпечив, надавши суду заяву з посиланням на підтримання позову та відсутність заперечень проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність з посиланням на невизнання позову.

Підстави незгоди з позовними вимогами відповідач виклав у Запереченнях, які по суті є відзивом на позовну заяву (а.с.100), пославшись на таке:

Кредитний договір ним із позивачем укладений 04.11.2011 - після набрання законної сили 10.01.2009 Законом України від 12.12.2008 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банком змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку», яким встановлено заборону банку збільшувати розмір фіксованої процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку.

Згідно з умовами надання кредиту позивачем, процентна ставка за карткою ГОЛД складає 3,5% на місяць або 42% річних. Розмір кредиту 31500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок був встановлений лише 31.10.2017. Тобто, загальний розмір заборгованості за кредитом від 31.10.2017 до 01.09.2019 має становити 63096,14 грн.

Ним було погашено заборгованості за тілом кредиту та заборгованості за простороченим тілом кредиту на загальну суму 75345,31 грн, що на 12249,17 грн більше ніж необхідна для погашення заборгованості сума. Це сталося внаслідок примусового списання половини усіх фінансових надходжень на зарплатну карту.

Позивач на спростування доводів відповідача надав відповідь на заперечення, що по суті є відповіддю на відзив (а.с.109-111), у яких зауважив на тому, що кредитний договір з відповідачем укладений за принципом договору приєднання (ст.634 ЦК України).

Під час укладення кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту у розмірі 2,5% в місяць або 30,00% на рік. Далі процентна ставка наказами банку була змінена.

Зміна тарифів та інших умов договору за цим Договором відбувалася у відповідності до п.1.1.3.2.4 Договору.

Підпис Позичальника на кредитному договорі свідчить про те, що йому були добре відомі і цілком зрозумілі всі умови цього Договору, і він вважає їх справедливими по відношенню до себе.

На сьогоднішній день Клієнт не звертався до Банку з повідомленням про незгоду з внесеними змінами та не ініціював розірвання договору (як це передбачено п.2.1.1.5.4 Договору), більше того, активно користувався картою, що свідчить про прийняття Клієнтом діючих умов банківського обслуговування, тож вважає заперечення Відповідача необґрунтованими.

Відповідачем надана заперечення на відповідь на відзив (а.с.162-164), в якій ОСОБА_1 заперечив доводи позивача у відповіді на відзив, пославшись на те, що, по-перше, позивач мав ознайомити його з усіма умовами при укладенні кредитного договору. Інформація щодо зміни процентної ставки та тіла кредиту не була зазначена в анкеті-заяві.

По-друге, за ч.4 ст.1056-1 ЦК України кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника про зміну процентної ставки не пізніше як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставки.

Проте позивачем не було узгоджено із ним ані збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобов`язань, ані збільшення відсоткової ставки.

За період 31.10.2017 по 05.12.2019 розмір заборгованості за відсотками складає 162238,34 грн. Виходячи з відсоткової ставки за карткою ГОЛД 3,5% на місяць (42% на рік), розмір заборгованості за тілом кредиту і процентами складає 59694,08 грн, тоді як в означений період ним було переказано на рахунок банку 75345,31 грн. Тож кредит ним погашений у повному обсязі.

Судом встановлено, що 05.11.2010 між АТ КБ "ПриватБанк" (з 21.05.2018 Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (скорочена назва - ПАТ КБ «Приватбанк») змінило назву на Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (скорочена назва - АТ КБ «Приватбанк») та ОСОБА_1 був укладений Договір без номеру, згідно з яким відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна».

На підтвердження волевиявлення щодо укладення з позивачем кредитного договору відповідачем підписана «Анкета-заявление о присоединении к Условиям и Правилам предоставления банковских услуг в ПриватБанке» (а.с.72), за текстом якої відповідач погодився з тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між ним і банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з договором про надання банківських послуг до його укладення, примірник договору про надання банківських послуг згодний отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту https://privatbank.ua.

До «Анкети-заяви» позивач додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розміщений на сайті https://privatbank.ua (а.с.74-88).

За довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти клієнта ОСОБА_1 18.03.2016 кредитний ліміт було встановлено у розмірі 500,00 грн, 08.05.2017 - 500 грн, 08.05.2017 - 1000,00 грн, 08.05.2017 - 1500,00 грн, 08.05.2017 - 2000,00 грн, 12.06.2017 - 2500,00 грн, 12.06.2017 - 5000,00 грн, 15.06.2017 - 5000,00 грн, 26.07.2017 - 5500,00 грн, 26.07.2017 - 6000,00 грн, 26.07.2017 - 10000,00 грн, 26.07.2017 - 12000,00 грн, 26.07.2017 - 13000,00 грн, 17.08.2017 - 13500,00 грн, 17.08.2017 - 16000,00 грн, 25.08.2017 - 18000,00 грн, 01.09.2017 - 19500,00 грн, 05.09.2017 - 20000,00 грн, 05.09.2017 - 20500,00 грн, 07.10.2017 - 21000,00 грн, 07.10.2017 - 24500,00 грн, 21.10.2017 - 25000,00 грн, 21.10.2017 - 27000,00 грн, 21.10.2017 - 28500,00 грн, 31.10.2017 - 30000,00 грн, 31.10.2017 - 31500,00 грн, 09.11.2017 - 33000,00 грн, 06.11.2018 - 0,00 грн (а.с.50).

Із доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості за Договором б/н від 05.11.2010 (а.с.67-68) вбачається, що станом на 21.05.2019 позивачем визначена заборгованість в загальному розмірі 114616,63 грн, з якої:

49510,79 грн - заборгованість за кредитом,

20034,27 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту,

0,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками,

45071,57 грн - нарахована пеня за прострочене зобов`язання.

Вирішуючи питання обґрунтованості заявлених позовних вимог, судом враховано таке:

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статті 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів (ч.1). Встановлений договором розмір процентної ставки не може бути збільшений банком, іншою фінансовою установою в односторонньому порядку (ч.2). Умова договору щодо права банку, іншої фінансової установи змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною (ч.3).

Відповідно до статті 1048 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч.1). Договір позики вважається безпроцентним, якщо: 1) він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п`ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов`язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; 2) позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У «Анкеті-заяві» позичальника від 05.11.2010 погоджена сторонами процентна ставка не зазначена.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник) стягнути заборгованість за простроченим тілом кредиту.

На вимогу суду надати позивачу відомості та докази стосовно підстав нарахування за договором кредиту з ОСОБА_1 № б/н від 05.11.2010 заборгованості за тілом кредиту за такими складовими, як 49510,79 грн - «заборгованість за тілом кредиту», 20034,27 грн - «заборгованість за простроченим тілом кредиту», - з перевищенням кредитного ліміту (а.с.125) позивачем супровідним листом до виписки з карткової картки відповідача від 29.10.2019 за №404551-ВБ надані такі пояснення: «…згідно з умовами кредитного договору, а саме п.2.1.1.12.2. сплату відсотків за користування кредитом Клієнт здійснює шляхом надання доручення Банку про списання грошей з його поточного рахунку у розмірі нарахованих відсотків. У разі, якщо в дату нарахування відсотків згідно з цими Умовами Клієнт використав усю суму кредиту, сторони узгодили про збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобов`язань за кредитом, що мала місце на дату нарахування відсотків. Відповідно ж до п.2.1.1.12.1. під борговим зобов`язанням за кредитом сторони узгодили зобов`язання клієнта з повернення тіла кредиту, відсотків за користування кредитом, комісії, пені та штрафів, тобто загальну заборгованість клієнта» (а.с.135).

А листом від 13.11.2019 за №457849-ВБ позивачем надані додаткові пояснення з цього приводу з посиланням на нарахування Банком відповідачу відсотків за користування овердрафтом відповідно до п.п.1.1.1.52., 2.1.1.12.6., пп. 2.1.1.12.6.3. Умов та Правил.

Тож, з цих пояснень вбачається, що прострочене тіло кредиту - це нараховані позивачем відсотки за користування овердрафтом.

При цьому, обґрунтовуючи право вимоги у цій частині, у тому числі розмір і порядок нарахування заявлених до стягнення сум, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за Договором, позивач посилається на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (а.с.73) та вище згадуваний Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с.74-88), як невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, зокрема базова % ставка в місяць, пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування.

Ці докази не містять підтвердження тих обставин, що відповідач при підписанні «Анкети-заяви» ознайомився і погодився з умовами, що містять саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, і що ця «Анкета-заява» разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між позичальником та Банком договір про надання банківських послуг, а також, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо % ставки, неустойки (пені, комісії, штрафів), комісій саме у зазначених в цих документах розмірах.

Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено і в постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Тож суд вважає, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність в «Анкеті-заяві» домовленості сторін про % ставку, сплату пені, комісії та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг у ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання Банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в «Анкеті-заяві» позичальника, яка безпосередньо підписана останньою, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Суд вважає, що оскільки Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 05.11.2010 шляхом підписання «Анкети-заяви». Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, комісій, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

При цьому, суд не зважає на посилання відповідача на те, що при укладенні Кредитного договору була погоджена плата за користування кредитом у вигляді процентів.

Так, відповідач у своїх заявах по суті справи зазначає, що ним з позивачем як сторонами Договору була погоджена процентна ставка у розмірі 3,5% на місяць (42% річних), тоді як позивач посилається на погоджену з відповідачем процентну ставку на рівні 2,5% в місяць (30,00% на рік).

Перевірити відповідність доводів однієї зі сторін дійсним обставинам справи у цій частині суд не в змозі через відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження таких обставин.

За приписами частини шостої статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинне здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що за кредитним договором погашено заборгованості за тілом кредиту у розмірі 44571,98 грн, за простроченим тілом кредиту - 29423,33 грн, а загалом - 73995,31 грн, що є більшою сумою за встановлений відповідачу востаннє (09.11.2017) кредитний ліміт у сумі 33000,00 грн.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, внаслідок чого у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 259, 263-265, 141 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову

Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського,1Д; ) до

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

«про стягнення заборгованості» відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя