Справа № 594/1704/20
У Х В А Л А

18 грудня 2020 року

Суддя Борщівського районного суду Тернопільської області Зушман Г.І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом, у якому просить визнати відповідачку такою, що втратила право на користування житловим приміщенням у домоволодінні АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 14 серпня 2020 року було розірвано. До розірвання шлюбу відповідачка була зареєстрована та проживала у спірному домоволодінні, яке на праві власності належало його батькам, а після їх смерті йому. Відповідачка не проживає у його житловому будинку без поважних причин понад один рік, а саме чотири з половиною роки. Факт реєстрації відповідачки у домоволодінні створює перешкоди у користуванні та розпорядженні майном.

Проте, позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана без додержання вимог, викладених у статях 175 і 177 Цивільного процесуального кодексу України.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.6 постанови «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.95 № 20, до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність», застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

З поданої позовної заяви вбачається, що спірне домоволодіння належало колишньому колгоспному двору, однак, позивачем у позовній заяві не зазначено та до позовної заяви не додано інформації про членів бувшого колгоспного двору станом на 15.04.1991 року - власників спірного домоволодіння.

Також позивачем у позовній заяві не зазначено докази на підтвердження того, що він являється власником домоволодіння, розташованого в АДРЕСА_1 та не додано такі докази до матеріалів справи.

Вказані обставини позбавляють суд можливості повного та об`єктивного розгляду та вирішення даної справи по суті.

Враховуючи вище наведене, позовну заяву слід залишити без руху і надати позивачу строк десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення вищезазначених недоліків позовної заяви.

Якщо у вказаний строк недоліки позовної заяви не будуть усунені, позовну заяву слід вважати неподаною і повернути позивачу.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 95, 175, 177, 185 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням залишити без руху, надавши строк 10 днів з дня вручення копії даної ухвали для усунення недоліків, викладених у мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у разі невиконання ухвали в зазначений строк позовна заява буде вважатись неподаною та буде повернена зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя