Справа № 2-6250/11
Провадження № 6/161/639/20
У Х В А Л А

17 грудня 2020 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Івасюти Л.В.

з участю секретаря судового засідання Мельничук Т.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку подання приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пироги Сергія Степановича про визначення частки боржника, що належить на праві спільної сумісної власності,-

в с т а н о в и в:

Приватний виконавець виконавчого округу Волинської області Пирога С.С. звернувся до суду із поданням про визначення частки боржника, що належить на праві спільної сумісної власності.

Вимоги обґрунтовує тим, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пироги С.С. перебувають виконавчі провадження № 60786923, 60786766, 60786564 та 60786660 з примусового виконання виконавчих листів № 2-6250/11, виданий 11.09.2012 Луцьким міськрайонним судом Волинської області про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: на трьохкімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на підстав свідоцтва про право власності на житло від 02.11.2006 за № 750-р в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 06/07-1/802 від 13.03.2007 в сумі 255990.56 грн., стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» 425 грн судового збору та по 30 грн. витрат на інфрмаційно-технічне забезпечення розгляду справи з кожного.

05 грудня 2019 року приватним виконавцем було винесено постанови про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вищезазначеного рішення суду та розпочато його примусове виконання.

Як вбачається зі змісту рішення суду та інформаційної довідки із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира, на яку відповідно до закону слід звернути стягнення належить на праві власності чотирьом співвласникам, які є боржниками у різних виконавчих провадженнях.

На підставі викладеного просив суд, визначити частки боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 по ј частки.

Приватний виконавець Пирога С.С., подав суду клопотання у якому просив слухати справу у його відсутності, подання підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити.

Представник борника Бендовського Г.В., адвокат Кумановський Л.М. надав суду клопотання в якому просив слухати справу у його відсутності.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Дослідивши матеріали справи та подані докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог, суд установив таке.

Згідно ч.1 ст.129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

За змістом ч.1-2 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Статтею шостою Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачено, що забезпечення належного виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду.

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб), регулюються розділом VI ЦПК України.

Як передбачено ч.1ст.1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначеніКонституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цьогоЗакону, а також рішеннями, які відповідно до цьогоЗаконупідлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження»виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст.32 ЗУ «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Згідно ч. 6 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Відповідно до ч. 1 ст.50 ЗУ «Про виконавче провадження» звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

Порядок визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, встановленост. 443 ЦПК України, згідно якої питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.

У судовому засіданні встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.11.2011 ухвалено звернути стягнення на предмет іпотеки трьохкімнатну квартиру, загальною площею 66,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на підстав свідоцтва про право власності на житло від 02.11.2006 за № НОМЕР_1 , за рахунок якої задовольнити вимоги публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» за кредитним договором № 06/07-1/802 від 13.03.2007 в сумі 255990.56 грн., стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» 425 грн судового збору та по 30 грн. витрат на інфрмаційно-технічне забезпечення розгляду справи з кожного.

На примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пироги С.С. перебувають виконавчі провадження № № 60786923, 60786766, 60786564 та 60786660 з примусового виконання виконавчих листів № 2-6250/11, виданих 11.09.2012 Луцьким міськрайонним судом Волинської області.

05 грудня 2019 року приватним виконавцем розпочато примусове виконання вищезазначеного рішення суду.

Із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, вбачається, що квартира, на яку відповідно до закону слід звернути стягнення належить на праві власності чотирьом співвласникам, які є боржниками у різних виконавчих провадженнях.

Відповідно до ч. 1 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ч. 1 ст.369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ч. 2 ст.370 ЦК України в разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

При вирішенні питання суд враховує, що виділ частки боржника із спільної сумісної власності у межах виконавчого провадження регулюється нормами цивільно-процесуального законодавства.

При розгляді подання приватного виконавця в порядку ст.443 ЦПК України вирішується питання не про виділ частки, що призводить до виділу її в натурі, припинення права спільної часткової власності на майно, а вирішується питання про визначення частки, що не є його поділом чи виділенням частки та не тягне за собою припинення права спільної часткової власності, а такий захід спрямований лише на забезпечення виконання рішення суду.

Системне тлумачення положень вказаних норм дає підстави дійти висновку, що за результатами розгляду подання приватного виконавця про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, суд постановляє ухвалу, в якій зазначається конкретне майно, що підлягає саме виділу. Власники, які вважають, що у зв`язку зі зверненням стягнення на майно боржника у випадках, коли боржник володіє майном спільно з іншими особами, порушені їх майнові права у виконавчому провадженні, у зв`язку з накладенням арешту на майно, мають право звернутись до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення його з-під арешту.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що приватним виконавцем Пирогою С.С. надано належні і достатні докази, які свідчать про належність спірного майна на праві спільної сумісної власності боржнику, а тому клопотання підлягає до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст. ст.10-13, 259, 260, 261, 268, 353, 354, 443 ЦПК України, ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.357, 366, 371, 372, 379 Цивільного кодексу України, суд, -

у х в а л и в:

Подання задовольнити.

Визначити частки боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 по ј частки.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Л.В. Івасюта