Постанова

Іменем України

Єдиний унікальний номер справи 753/10591/19
Номер провадження 22-ц/824/2588/2020
Головуючий у суді першої інстанції М.О. Заставенко
Доповідач у суді апеляційної інстанції Л.Д. Поливач
22 січня 2020 року місто Київ

Номер справи 753/10591/19

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Поливач Л.Д. (суддя - доповідач),

суддів: Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І.

секретар судового засідання: Горак Ю.М.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач Дарницький районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів

цивільного стану Головного територіального управління юстиції у

місті Києві

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 04 листопада 2019 року, ухвалене у складі судді Заставенко М.О., в приміщенні Дарницького районного суду міста Києва, повне рішення складено 11 листопада 2019 року, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 у травні 2019 року звернулась до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до Дарницького районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі - Дарницький районний у м.Києві відділ ДРАЦС ГТУЮ у м.Києві), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_2 , про захист особистих немайнових прав, відповідно до вимог якого просила суд зобов`язати відповідача внести зміни до зроблених ним актових записів: №257 від 17.02.2018 про реєстрацію шлюбу, а саме у стовпчику «наречена» у графі «2. Прізвище після державної реєстрації шлюбу» змінити прізвище « ОСОБА_3 » на прізвище « ОСОБА_4 »; №2738 від 09.10.2018 про народження дитини, де у графі «мати» прізвище матері « ОСОБА_3 » змінити на прізвище « ОСОБА_4 ».

Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 17.02.2018 Дарницьким районним у місті Києві відділом ДРАЦС ГТУЮ у м.Києві було зареєстровано шлюб між нею - громадянкою Італійської Республіки та громадянином України ОСОБА_2 , про що складено актовий запис цивільного стану №257. При реєстрації шлюбу вказаним вище актовим записом змінено прізвище позивача з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_3 ». ІНФОРМАЦІЯ_1 у Дарницькому районному у м. Києві відділі ДРАЦС ГТУЮ у м.Києві зареєстровано народження сина позивача - ОСОБА_5 , про що було складений відповідний актовий запис за №2738. До актового запису про народження дитини позивач, мати дитини, внесена як ОСОБА_6

Позивач у встановленому законом порядку звернулася до відповідача із заявами про внесення змін до вищевказаних актових записів в частині вірного зазначення її прізвища з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 ». Проте, листами відповідача за №1277/17.4-09 та №1278/17.4-09 від 01.03.2019 їй було відмовлено у внесенні до актових записів таких змін з тих підстав, що позивачем при реєстрації шлюбу було використане надане їй ст.35 Сімейного кодексу України право на обрання при реєстрації шлюбу прізвища свого чоловіка « ОСОБА_3 ». З даними відповідями ОСОБА_1 категорично не погоджується та вважає, що відповідач, здійснивши актові записи із новим прізвищем позивача та відмовивши їй у подальшому внесені змін до актових записів, діяв неправомірно, оскільки право позивача на ім`я і його використання визначене законодавством Італійської Республіки, при цьому такі дії відповідача призводять до правової невизначеності, оскільки згідно із актовим записом цивільного стану ім`я позивача є зміненим, однак реєстрація такої зміни є неможлива, що у свою чергу позбавляє позивача права на використання свого імені у всіх сферах життя. За таких обставин позивач змушена була звернутись до суду із даним позовом про захист особистих немайнових прав шляхом зобов`язання відповідача внести відповідні зміни до актових записів, що в свою чергу слугуватиме належним способом захисту прав позивача та відновленню становища, яке існувало до такого порушення її прав.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 04 листопада 2019 року ОСОБА_1 у задоволенні позову відмовлено.

Дане рішення місцевого суду мотивоване тим, що правовідносини, які виникли між позивачем, як іноземцем, та відповідачем під час здійснення реєстрації шлюбу врегульовувалося правом України, позивач добровільно використала своє право на зміну свого прізвища при укладанні шлюбу на прізвище чоловіка, а здійснення актового запису про народження дитини позивача та ОСОБА_2 було здійснено у відповідності до вимог чинного законодавства. У зв`язку із чим, суд першої інстанції за наслідками вирішення даного спору не вбачав підстав для зобов`язання відповідача змінити прізвище позивача з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 » у актовому записі про реєстрацію шлюбу та про народження її дитини.

Не погоджуючись із рішенням суду, позивач в особі свого представника ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позову, оскільки висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, рішення суду винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору.

Доводи апеляційної скарги позивача зводяться до того, що суд першої інстанції при вирішенні спору не врахував положень ст.4, 16 Закону України «Про міжнародне приватне право», за якими до приватноправових відносин з іноземним елементом, підлягає застосуванню право держави, громадянином якої є фізична особа на території України. Тому, враховуючи ту обставину, що положення ч.1 ст.35 Сімейного кодексу України при реєстрації шлюбу між нею та третьою особою не могли бути застосовані відповідачем при зміні її прізвища, то останнє могло бути змінене лише на умовах та порядку, що встановлений законодавством Італійської Республіки.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача та третьої особи - Фляшовський В.А. підтримав подану апеляційну скаргу та просив суд про її задоволення, посилаючись на обставини, що викладені у ній.

Представник відповідача у судове засідання апеляційної інстанції не з`явився, про час та дату розгляду справи повідомлявся судом належним чином, про що свідчать матеріали справи. Своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористався. Будь-яких заяв, клопотань на час розгляду справи до суду апеляційної інстанції від останнього не надходило.

Відтак, суд апеляційної інстанції вважав за можливе розглянути справу за відсутності нез`явившогося представника відповідача з урахуванням вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України, оскільки його неявка в судове засідання не унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та не перешкоджає розгляду справи.

У відповідності до ч.ч. 2, 4 ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як визначено ч.ч.1, 2 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб, які з`явилися у судові засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційного оскарження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 17.02.2018 Дарницьким районним у місті Києві відділом ДРАЦС ГТУЮ у м.Києві було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 , громадянином України, та ОСОБА_1, громадянкою Італійської Республіки, про що складено актовий запис № 257. Із вказаного свідоцтва вбачається, що після реєстрації шлюбу дружина взяла прізвище « ОСОБА_3 » (а.с.12).

ІНФОРМАЦІЯ_2 у позивача народився син, про що Дарницьким районним у м.Києві відділом ДРАЦС ГТУЮ у м.Києві складено відповідний актовий запис № 2738 та видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 . Батьками дитини зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (а.с.13).

17.01.2019 року позивач звернулася до Дарницького районного у місті Києві відділу ДРАЦС ГТУЮ у м.Києві із заявами, в яких просила змінити її прізвище з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 » у актовому записі про реєстрацію шлюбу та про народження її дитини (а.с.14-15, 16-17).

Листами від 01.03.2019 року №1277/17.4-09 та №1278/17.4-09 відповідач відмовив позивачу у внесенні змін до актового запису про реєстрацію шлюбу, зазначивши, що внести зміни до актового запису немає можливості, оскільки позивач використала право згідно законодавства України відповідно до статті 35 Сімейного кодексу України, обравши після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка « ОСОБА_3 » та у внесені змін до актового запису про народження дитини, зазначивши, що реєстрація народження дитини була проведена згідно вимог чинного законодавства і підстав внести зміни до запису немає (а.с.18-19, 20-21).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач, посилаючись на відмову Дарницького районного у місті Києві відділу ДРАЦС ГТУЮ у м.Києві щодо внесення зміни до актового запису про реєстрацію шлюбу та про народження дитини, не просила визнати неправомірними рішення (дії) відповідача, а мала намір вирішити питання про внесення змін щодо свого прізвища у вже існуючий запис про реєстрацію шлюбу та про народження дитини. Відтак, судом першої інстанції було вірно встановлено, що спір у даній справі не мав ознак публічно-правового характеру та підлягав розгляду за правилами цивільного судочинства.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказувала на те, що відповідач не мав правових підстав для зміни її прізвища при реєстрації шлюбу, оскільки чинним законодавством України передбачається зміна імені лише громадян України.

Статтею 26 Конституції України визначено, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства можуть укладати шлюби з громадянами України та іншими особами відповідно до законодавства України. Іноземці та особи без громадянства мають рівні з громадянами України права і обов`язки у шлюбних і сімейних відносинах.

Закон України «Про міжнародне приватне право» встановлює порядок урегулювання приватноправових відносин, які хоча б через один із своїх елементів пов`язані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок.

Як визначено частиною першою статті 2 Закону України «Про міжнародне приватне право», положення даного Закону застосовуються до таких питань, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом, зокрема у питаннях щодо визначення застосовуваного права.

За правилами частини першої статті 4 даного Закону право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України.

Розділом ІХ вказаного Закону визначається право якої держави може бути застосоване до відповідних сімейних правовідносин з іноземним елементом.

Відповідно до ст.55 Закону, право на шлюб визначається особистим законом кожної з осіб, які подали заяву про укладення шлюбу.

Статтею 56 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначено, що форма і порядок укладення шлюбу в Україні між громадянином та іноземцем або особою без громадянства, а також між іноземцями або особами без громадянства визначаються правом України.

Як було зазначено раніше, шлюб між позивачем, яка є громадянкою Італійської Республіки, та третьою особою - ОСОБА_2 , який є громадянином України, було укладено на території України, про що Дарницьким районним у місті Києві відділом ДРАЦС ГТУЮ у місті Києві складено відповідний актовий запис № 257.

Відтак, форма та порядок укладання між позивачем та ОСОБА_2 шлюбу визначався саме правом України.

Сімейний кодекс України визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів.

Згідно з положеннями ч.1 ст.21 та ст.27 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства. Державна реєстрація шлюбу засвідчується Свідоцтвом про шлюб, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України.

Також, частиною першою статті 35 Сімейного кодексу України передбачено право наречених обрати прізвище одного з них як спільне прізвище подружжя або надалі іменуватися дошлюбними прізвищами.

Так, відповідно до законодавства України, актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть (ч.ч.1, 2, 3 ст. 49 Цивільного кодексу України).

Аналогічні за змістом приписи закріплені у ст. 2 Закону України від 01 липня 2010 року № 2398-VI «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (далі - Закон № 2398-VI).

У відповідності до положень ч.ч.1, 2, 4 ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи й офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, тобто дій/подій, що впливають на набуття, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків.

Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану.

Для державної реєстрації актів цивільного стану подається паспорт громадянина України або паспортний документ іноземця заявника та документи, які підтверджують факти, що підлягають державній реєстрації.

Згідно з положеннями ч.ч.1, 3 ст.14 даного Закону, для державної реєстрації шлюбу жінкою та чоловіком особисто подається заява до органу державної реєстрації актів цивільного стану за їх вибором. Особи, які подали заяву про державну реєстрацію шлюбу, вважаються нареченими.

Орган державної реєстрації актів цивільного стану, що прийняв заяву про реєстрацію шлюбу, зобов`язаний ознайомити наречених з умовами і порядком державної реєстрації шлюбу, їхніми правами та обов`язками як майбутніх подружжя і батьків, обов`язком повідомити один одному про стан свого здоров`я, попередити наречених про відповідальність за приховання відомостей про наявність перешкод для державної реєстрації шлюбу.

Відповідно до п.8 розділу І Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні , затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 за №52/5 державна реєстрація актів цивільного стану за заявами іноземців, осіб без громадянства проводиться за законодавством України.

Абзацом першим п.3 глави 1 розділу ІІ вказаного Порядку, для державної реєстрації актів цивільного стану подаються заява, документи, які підтверджують факти, що підлягають державній реєстрації, а також паспорт громадянина України, паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства заявника, та посвідка на постійне чи тимчасове проживання або інший документ, що підтверджує законність перебування іноземця чи особи без громадянства на території України.

Пунктом 4 глави 2 розділу ІІІ Порядку визначено, що при поданні заяви про реєстрацію шлюбу іноземці та особи без громадянства для державної реєстрації шлюбу в Україні повинні пред`явити паспортний документ або документ, що посвідчує особу без громадянства заявника, та посвідку на постійне чи тимчасове проживання або інший документ, що підтверджує законність перебування іноземця чи особи без громадянства на території України.

Як визначено ч.1 ст.22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану врегульовується Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 за №96/5 (далі - Правила).

Відповідно до п.1.1. розділу І Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

Абзацом другим п.1.5 вказаного порядку передбачено, що заяви іноземців, які постійно проживають в Україні, про внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, складених органами державної реєстрації України, розглядаються відділом державної реєстрації актів цивільного стану на загальних підставах.

Підпунктами 2.13.1, 2.13.2, 2.13.3 Порядку передбачено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану, зокрема є: 1) рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану; 2) постанова адміністративного суду; 3) висновок відділу державної реєстрації актів цивільного стану або дипломатичного представництва чи консульської установи України.

Що стосується заявлених позивачем позовних вимог про зобов`язання відповідача внести відповідні зміни у зазначенні її прізвища, як матері дитини, у актовому записі про народження сина, то слід врахувати наступне.

Відповідно до ст.122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 та глави 1 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 за №52/5 (зі змінами) (далі Правила реєстрації) державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків.

Підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є оригінал медичного свідоцтва про народження форми № ЮЗ/о, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №150/13024, що видається закладами охорони здоров`я, незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи.

Одночасно з заявою про державну реєстрацію народження подаються оригінали:

а) паспорта громадянина України або паспортний документ іноземця з нотаріально засвідченим перекладом на українську мову. Якщо документ, що посвідчує особу одного з батьків, з поважних причин не може бути пред`явлений, то орган державної реєстрації актів цивільного стану не вправі відмовити в державної реєстрації народження дитини. Відомості про другого з батьків у цьому разі зазначаються на підставі свідоцтва про шлюб.

б) паспорта громадянина України або паспортний документ іноземця з нотаріально засвідченим перекладом на українську мову, що посвідчує особу заявника, у разі, якщо державна реєстрація народження провадиться не батьками, а іншою особою;

в) документа, який є підставою для внесення відомостей про батька дитини (свідоцтво про шлюб, заява матері, спільна заява матері та батька дитини). За відсутності свідоцтва про шлюб підтвердженням зареєстрованого шлюбу може бути відмітка про його державну реєстрацію в паспортах або паспортних документах матері та батька дитини.

Якщо жінці під час державної реєстрації шлюбу було присвоєно прізвище чоловіка, однак паспорт або паспортний документ на нове прізвище вона не обміняла, а в медичному свідоцтві про народження також зазначене дошлюбне прізвище матері, заявник в обов`язковому порядку повинен подати свідоцтво про шлюб.

За наявності в даному відділі державної реєстрації актів цивільного стану актового запису про шлюб батьків подавати свідоцтво про шлюб не обов`язково. У цьому разі прізвище матері в актовому записі про народження наводиться за даними актового запису або свідоцтва про шлюб, а в графі "Для відміток" актового запису про народження робиться запис: "У поданому медичному свідоцтві про народження зазначене дошлюбне прізвище матері" або: "У пред`явленому медичному свідоцтві про народження та в паспорті (паспортному документі) матері вказано її дошлюбне прізвище" та записується дошлюбне прізвище матері.

Позивач у позовній заяві та її представник у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції не заперечували того факту, що позивач добровільно обрала прізвище чоловіка як спільне прізвище подружжя.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначала про те, що вона немає можливості змінити документи, оскільки не може залишити в Україні малолітню дитину і разом з дитиною не може виїхати до Італійської Республіки, оскільки в свідоцтві про народження дитини її прізвище, як матері дитини, зазначено " ОСОБА_3 ", а в паспорті її прізвище зазначено " ОСОБА_4 ".

Але, позивач не позбавлена права та можливості звернутись до посольства Італійської Республіки В України та вирішити там усі питання щодо упорядочення документів, які посвідчують її особу.

Так, положеннями ст.89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Положеннями статті 81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В матеріалах справи відсутні докази того, що позивач у визначеному порядку зверталася до дипломатичного представництва Італійської Республіки в Україні із заявами про зміну паспортного документу та їй було відмовлено.

Жодних доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції матеріали справи не містять. Таких доказів не додано позивачем до апеляційної скарги, не отримано таких доказів судом апеляційної інстанції у ході розгляду справи.

Таким чином, враховуючи той факт, що зміна прізвища позивача при реєстрації шлюбу була проведена за її згодою та у відповідності до вимог чинного законодавства, суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, дійшов вірного висновку щодо дотримання відповідачем при реєстрації шлюбу між позивачем та третьою особою - ОСОБА_2 порядку здійснення його реєстрації. Факт допущення відповідачем помилки або неточності при внесенні відомостей до актового запису № 257 від 17.02.2018 про зміну прізвища нареченої з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_3 » позивачем під час розгляду даної справи доведено не було.

Суд першої інстанції навів у своєму рішенні достатні мотиви, з яких не вбачав підстав для задоволення позову. Під час розгляду суд дотримався вимог закону, повно та всебічно з`ясував обставин справи, надав правову оцінку доводам позивача та зібраним у справі доказам, вірно застосував норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, з огляду на що, оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Також суд апеляційної інстанції звертає увагу, що у своїй сукупності доводи апеляційної скарги були предметом розгляду суду першої інстанції, яким місцевий суд надав належну оцінку та мотивував з яких підстав взяв до уваги одні та відхилив інші доводи сторін.

Оскільки суд першої інстанції дійшов вірних висновків щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог позивача про зобов`язання відповідача внести зміни до актового запису про реєстрацію шлюбу № 257 від 17.02.2018, тому правові підстави для вимог позову про внесення змін до актового запису № 2738 від 09.10.2018 про народження дитини у частині зазначення прізвища матері з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 », як похідні, також відсутні.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстав для його скасування з мотивів, викладених у скарзі, апеляційний суд не знаходить.

Справу було розглянуто судом першої інстанції на підставі встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та належних доказів.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 04 листопада 2019 року залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повна постанова складена 27.01.2020.

Судді:

Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус

О.І. Шкоріна