Справа № 669/1007/19
Провадження № 2/669/44/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2020 року смт.Білогір`я

Білогірський районний суд Хмельницької області

в складі :

головуючої - судді Бараболі Н.С.,

за участю секретаря Рудої Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Білогір`я цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В :

16 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання за ним права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться по АДРЕСА_1 . Вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати - ОСОБА_3 . Після її смерті він та відповідач є спадкоємцями за законом, проте позбавлений можливості оформити спадкові права на житловий будинок з господарськими будівлями, який належав матері, оскільки будівлі не були зареєстровані у органах реєстрації нерухомого майна.

В судове засідання ОСОБА_1 та його представник за довіреністю Орендарчук В.О. не з`явилися. В поданій до суду заяві представник позивача ОСОБА_5 просила розгляд справи проводити у її відсутності, позов підтримала.

Відповідач ОСОБА_2 належним чином і своєчасно повідомлений про дату розгляду справи в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позов ОСОБА_1 визнав.

Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Ознайомившись із письмовими заявами сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що житловий будинок, який знаходиться по АДРЕСА_1 , було побудовано в 1962 році. При його будівництві права суміжних землекористувачів не порушені. Власником житлового будинку рахувалася ОСОБА_3 на підставі діючого на той час законодавства. Вказані обставини підтверджуються даними довідок В.о. старости сіл Мокроволя, Жемелинці, Окіп №1043,1044, від 06 вересня 2019 року та даними технічного паспорту на житловий будинок.

ОСОБА_1 є сином померлої ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1 , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Білогірського районного управління юстиції 22 січня 2004 року.

ОСОБА_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що вбачається із свідоцтва про її смерть, серії НОМЕР_2 , виданим 02 березня 2019 року Білогірським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області.

Згідно довідки в.о. старости сіл Мокроволя, Жемелинці, Окіп №1042 від 06 вересня 2019 року ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на час смерті проживала та була зареєстрована по АДРЕСА_1 одна.

ОСОБА_3 , позивач по справі, звернувся із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , що вбачається із витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі приватного нотаріуса Білогірського районного нотаріального округу Савіцької З.М. №55411926 від 11 березня 2019 року.

Незважаючи на прийняття спадщини позивач не може оформити право на спадщину на житловий будинок, оскільки спадкодавцем право власності на житловий будинок не було зареєстровано в органах реєстрації нерухомого майна, що підтверджується повідомленням приватного нотаріуса Білогірського районного нотаріального округу Савіцької З.М. про відмову у оформленні спадщини на житловий будинок з господарськими будівлями, що належав спадкодавцю ОСОБА_3 у в`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок.

Порядок та умови прийняття в експлуатацію обєктів будівництва на законодавчому рівні вперше встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року №449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом державного замовлення». Тобто до 05 серпня 1992 року не передбачалася процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09 вересня 2009 року «Про затвердження Тимчасового порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, дачних та садових будинків з господарськими спорудами і будівлями, споруджених без дозволу на виконання будівельних робіт» було передбачено, що підставою для оформлення права власності на приватні житлові будинки, дачні та садові будинки, споруджені до 05 серпня 1992 року, є складений БТІ висновок про технічний стан будівлі та документ, що засвідчує право власності або користування земельною ділянкою, на якій вона розміщена. Зазначена постанова втратила чинність 02 червня 2011 року.

Законом України від 17 лютого 2011 року «Про регулювання містобудівної діяльності» (Закон №3038-VI) встановлено, що прийняття в експлуатацію зведених до 31 грудня 2009 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, здійснюється інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю за результатами технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж таких обєктів за наявності документа, що посвідчує право власності або користування земельною ділянкою, на якій вони розташовані.

Відповідно до ст.58 Конституції України нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, тому загальні правила прийняття в експлуатацію не можуть поширюватися на приватні житлові будинку з господарськими будівлями та спорудами, які збудовані до 05 серпня 1992 року.

Житловий будинок ОСОБА_3 збудований в 1962 році, тому для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно було б достатньо технічного паспорта, складеного за результатами технічної інвентаризації, виписки із погосподарської книги сільської ради, рішення місцевої ради про згоду на оформлення права власності на нерухоме майно.

Проте, право власності ОСОБА_3 на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1 , як власника, припинилося на підставі п.11 ч.1 ст.346 ЦК України у звязку із її смертю.

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, тому до позивача, як до спадкоємця, який прийняв спадщину, відповідно до ст.1216 цього ж Кодексу, перейшли всі права власника майна, проте із за відсутності на житловий будинок правовстановлюючих документів, оформити право власності на вказане майно у позасудовому порядку неможливо.

Згідно ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають в державі, тому у суду є всі підстави для розгляду вказаного позову та достатньо доказів вважати, що житловий будинок з господарським будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1 , повинен належати позивачу, як спадкоємцеві ОСОБА_3 .

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

У частині 4 ст.206 ЦПК України вказано, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Вимоги позивача ґрунтуються на законних вимогах, тому підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову суд не знаходить, позов підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.346, 1216, 1268 ЦК України, ст.ст.200, 206, 229, 247, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцем с.Окіп Білогірського району, Хмельницької області, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржене до Хмельницького апеляційного суду через Білогірський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н. С. Бараболя