Справа № 301/2573/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" грудня 2020 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої Пітерських М. О., при секретарі Бобіта Г.М., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Іршава в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Вільхівська сільська рада, про визнання права власності на нерухоме майно,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в Іршавський районний суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Вільхівська сільська рада, про визнання права власності за набувальною давністю на нерухоме майно, що складається з житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в цілому.

Позовні вимоги мотивовано тим, що у житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 , позивачка проживає разом з сім`єю з 01 грудня 2009 року з дозволу колишнього власника ОСОБА_6 , з якою вони фактино проживали однією сім`єю до її смерті. ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , не залишивши заповіту. Спадкоємці ОСОБА_6 за законом першої черги, четверо її дочок відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - спадщину за покійною матір`ю не прийняли і не бажають оформлювати право власності на спадковий будинок. Після смерті ОСОБА_6 позивачка залишилася проживати в будинку і проживає там по даний час. Тобто позивачка добросовісно заволоділа нерухомим майном. Володіння позивачкою вказаним будинком є відкритим та безперервним понад десять років. З тих пір вона утримує нерухоме майно, проводить в ньому капітальні та поточні ремонти, а також роботи по благоустрою домоволодіння. Проила визнати за не право вланості на нерухоме майно за набувальною давністю.

Позивачка ОСОБА_1 у підготовче судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, подала до суду заяву, в якій позов підтримала, просила його задовольнити та розглянути справу по суті без її участі (а.с.56,69).

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у підготовче судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, подали до суду заяви, в яких позов визнали у повному обсязі, просили розглянути справу по суті без їх участі (а.с.57,55,63-67).

Представник третьої особи у підготовче судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу по суті за його відсутності (а.с.62).

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивачка посилалася, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити, виходячи з наступного.

Позивачка просила визнати за собою право власності на будинок за адресою: АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що добросовісно заволоділа нерухомим майном після смерті колишнього власника, що її володіння будинком є відкритим та безперервним понад десять років. З тих пір вона утримує нерухоме майно, проводить в ньому капітальні та поточні ремонти, а також роботи по благоустрою домоволодіння.

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Умовами набуття права власності за набувальною давністю на підставі статті 344 Цивільного кодексу України є: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна (нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери) право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду.

За змістом частини першої статті 344 Цивільного кодексу України добросовісність особи має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що є однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальною давністю. Після заволодіння чужим майном подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності.

Набути право власності на майно за набувальною давністю може будь-який учасник цивільних правовідносин, яким за змістом статті 2 Цивільного кодексу України є, у тому числі, фізична особа.

Право власності за набувальною давністю можна набути виключно на майно, не вилучене із цивільного обороту, тобто об`єкт володіння має бути законним. Факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом.

Позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Тобто, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію.

Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник.

Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у Цивільному кодексі України строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років. Також для набуття права власності на майно за набувальною давністю закон не повинен обмежувати чи забороняти таке набуття. При цьому право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається виключно за рішенням суду.

Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.

Дана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду 14 травня 2019 року по справі № 910/17274/17.

З матеріалів справи вбачається, що житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 , в Державному реєстрі речових прав не зареєстрований (а.с.58). Згідно погосподарської книги Вільхівської сільради, власником будинку в АДРЕСА_1 , була ОСОБА_6 , яка збудувала будинок у 1957 році (а.с.48). Технічний паспорт на житловий будинок виготовлений (а.с.49-53).

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена 31 січня 1966 року.

За змістом зазначеного нормативного акту виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад.

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 19.02.2010 року (а.с.7). Заповіту ОСОБА_6 не складала.

Спадкоємцями ОСОБА_6 за законом першої черги є четверо її дочок відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.8-14). Спадкоємці на день відкриття спадщини із спадкодавцем не проживали, із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталися, навпаки, подали заяви про відмову від прийняття спадщини за покійно матір`ю (а.с.16-19). Інших спадкоємців після ОСОБА_6 не має.

Тобто, спадщину за ОСОБА_6 ніхто не прийняв та право власності на будинок, який згідно по господарської книги належав спадкодавцю ОСОБА_6 , ніхто не набув.

Згідно довідки Зарічанської сільради №1047 від 11.11.2020 року, ОСОБА_1 проживає в будинку АДРЕСА_1 з 01.11.2009 року. Вселилася в будинок ще за життя колишнього власника ОСОБА_6 , з якою проживала однією сім`єю, допомагала їй по господарству, матеріально утримувала її та вела за нею догляд до смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті ОСОБА_6 позивачка залишилася проживати в будинку. Володіє будинком відкрито, безперервно протягом більше ніж 10 років, добросовісно, ніяких дій щодо приховування факту володіння будинком не вчиняла (а.с.15).

Враховучи, що позивачка є особою, яка відповідно до закону може бути набувачем майна за набувально давністю, житловий будинок АДРЕСА_1 не є майном, що вилучене із цивільного обороту. Згідно записів у посподарській книзі села власником будинку була ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , не залишивши заповіту. Спадщину ніхто із спадкоємців не прийняв і не бажать набувати вказане майно у власність, тобто на це майно не претендують інші. Позивачка ніяких договорів щодо вказаного нерухомого майна ні з колишнім власником, ні з його спадкоємями не укладала. Вона добросовісно заволоділа вказаним будинком і відкрито та безперервно володіє ним більше ніж десять років.

Відповідачі по справі визнали позов. Визнання позову відповідачами не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб

Зарічанська сільська рада (до складу якої сключена Вільхівська сільрада) не заперечує проти визнання права власності на вказане майно за позивачкою.

Враховуючи наведене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 328, 344 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 200 ч.4, 263-264 ЦПК України

р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в цілому.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду через Іршавський районний суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 18 грудня 2020 року.

Головуюча : М. О. Пітерських