Справа № 740/5431/20
Провадження № 2/740/1645/20
У х в а л а

про залишення позовної заяви без руху

18 грудня 2020 року м.Ніжин

Суддя Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області Ковальова Т.Г., ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 до ДП «Ніжинський комбінат хлібопродуктів» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненніта моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, у якому просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі в сумі 37446,04 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 50637,40 грн та 10000 грн моральної шкоди.

Відповідно до вимог ст. 185 ЦПК України суддя після одержання позовної заяви у тому числі з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 175, 177 вказаного Кодексу.

Так, згідно вимог ч.4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч.4 ст.175 ЦПК України, якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

Підставою звільнення від сплати судового збору позивач зазначив п.1 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" відповідно до якого від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Відповідно до пункту 1 частини 1 ст.5 Закону України від 08 липня 2011 року №3674-VІ "Просудовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Законом України від 22 травня 2015 року № 484-VIII з пункту 1 частини 1 ст.5Закону Українивід 08липня 2011року №3674-VІ"Просудовий збір" виключено слова " за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин".

В позовній заяві позивачка просить суд стягнути середню заробітну плату за час вимушеного прогулу та моральну шкоду.

Відповідно до Інструкції зі статистики заробітної плати, яка затверджена наказом Держкомстату від 13 січня 2004 року № 5 середній заробіток за час вимушеного прогулу не включається до фонду оплати праці підприємства і не є заробітною платою в розумінні оплати праці за відпрацьований час або норму виробництва.

Тобто, відповідно до пункту 1 частини 1ст.5 Закону України від 08липня 2011року №3674-VІ "Просудовий збір" (у редакції Закону України від 01.01.2019 року № 2628-VIII) позивач звільнений від сплати судового збору лише щодо позовних вимог про стягнення збереженої заробітної плати.

Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16 пільга щодо сплати судового збору, передбачена п.1 ч.1ст.5 Закону України «Про судовий збір», згідно з яким від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх інстанціях звільняються позивачіу справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Відповідно до ч.1 ст.417 ЦПК України вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Тобто, у справах про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивачі від сплати судового збору не звільняються.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно абзацу 4 статті 7 Закону України«Про Державнийбюджет Українина 2019рік» з 1 січня 2020 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2102 грн.

Тобто, позивач, звертаючись до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку та моральної шкоди, мав сплатити судовий збір в розмірі 1 відсотку від ціни позову, але не менше 840,80 грн.

З позовної заяви вбачається, що позивачкою заявлено дві вимоги майнового характеру, а саме про стягнення середнього заробітку та стягнення моральної шкоди, при цьому судовий збір не сплачено.

Таким чином, за вказані вимоги позивачу слід сплатити судовий збір в сумі 1681, 60 (840,80+840,80) грн. та надати оригінал квитанції про сплату судового збору.

За таких обставин, позовну заяву відповідно до ст.185 ЦПК України необхідно залишити без руху, про що повідомити позивача і надати строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання даної ухвали.

Керуючись ст.175, 177, 185 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ДП «Ніжинський комбінат хлібопродуктів» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненніта моральної шкоди залишити без руху, про що повідомити позивача і надати строк для усунення викладених в ухвалі недоліків терміном п`ять днів з дня отримання цієї ухвали.

У разі усунення недоліків у встановлений строк позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала негайно набирає законної сили і не може бути оскаржена у апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Суддя Т.Г. Ковальова