Провадження 4-с/127/102/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2020 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Волошина С.В.,

за участі секретаря судового засідання Бедрак М.М.,

представника особи, як звертається зі скаргою ОСОБА_1 ,

державного виконавця Центрального відділу

ДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області Макушинського Ю.І.,

стягувача у виконавчому провадженні ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Вінницького міського суду Вінницької області цивільну справу за скаргою ОСОБА_3 , зацікавлені особи: ОСОБА_2 , Центральний відділ ДВС м.Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, державний виконавець Центрального відділу ДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області Макушинський Юрій Іванович, на дії та рішення державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 через свого представника ОСОБА_1 звернулась до суду із скаргою на дії та рішення державного виконавця, в якій просить: визнати протиправними дії державного виконавця Макушинського Ю.І. щодо відкриття виконавчого провадження №60405509 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої дитини сина ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 29.01.2019 року; скасувати постанову державного виконавця від 24.10.2019 року про відкриття виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа №127/21251/18 від 22.10.2019 року; визнати протиправним розрахунок заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню за період з 29.01.2019 року по 24.10.2019 року, за яким визначено заборгованість ОСОБА_3 по сплаті аліментів в сумі 21667,77 грн. станом на 24.10.2019 року; визнати протиправними дії державного виконавця в частині внесення відомостей про ОСОБА_3 до Єдиного реєстру боржників; скасувати постанову державного виконавця від 24.10.2019 року про накладення арешту на нерухоме майно ОСОБА_3 ; скасувати постанову державного виконавця від 24.10.2019 року про накладення арешту на грошові кошти на банківських рахунках ОСОБА_3 ; скасувати постанову державного виконавця від 24.10.2019 року про звернення стягнення на заробітну плату боржника ОСОБА_3 ; зобов`язати державного виконавця Макушинського Ю.І., здійснити дії по виключенню з Єдиного реєстру боржників відомостей про ОСОБА_3 як боржника та вжити заходів щодо зняття арешту з нерухомого майна та грошових коштів на банківських рахунках, що належать ОСОБА_3 ; здійснити дії по відкликанню з місця роботи ОСОБА_3 постанови про звернення стягнення на заробітну плату боржника ОСОБА_3 , а також винести окрему ухвалу на ім`я начальника Центрального відділу ДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області щодо притягнення державного виконавця Макушинського Ю.І. до дисциплінарної відповідальності.

Скаргу мотивовано тим, що в провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на малолітню дитину. 08.10.2019 року Вінницьким міським судом Вінницької області увалено рішення у справі №127/21251/18 за яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5 у твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.08.2018 року і до досягнення дитиною повноліття; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 , аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн., починаючи з 28.08.2018 року до 01.11.2018 року; стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 29.01.2019 року. Наведене рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання. Постановою державного виконавця Макушинського Ю.І. від 24.10.2019 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 29.01.2019 року. Також 24.10.2019 року державним виконавцем Макушинським Ю.І. здійснено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за період з 29.01.2019 року по 24.10.2019 року в сумі 21667,77 грн. станом на 24.10.2019 року; внесено відомості про ОСОБА_3 до Єдиного реєстру боржників; винесено постанову про накладення арешту на нерухоме майно ОСОБА_3 та постанову про накладення арешту на грошові кошти в сумі 21667,77 грн. на банківських рахунках ОСОБА_3 ; винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника та направлено її до виконання по місцю роботи боржника;

Вказані вище дії та рішення державного виконавця Макушинського Ю.І. Бесараб І.В. вважає неправомірними та такими, що підлягають визнанню протиправними та скасуванню відповідно з наступних підстав.

Так, постанова державного виконавця від 24.10.2019 року про відкриття виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа в цілому станом на 24.10.2019 року не могла бути винесена, так як рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08.10.2019 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів не набуло законної сили. Зазначеним судовим рішенням передбачено негайне виконання по стягненню аліментів виключно в межах суми платежу за один місяць. Оскільки станом на 24.10.2019 року ОСОБА_3 будьякої заборгованості по аліментним платежам не мала, дії державного виконавця в частині здійснення розрахунку заборгованості по аліментам за період з 29.01.2019 року по 24.10.2019 року та визначення заборгованості ОСОБА_3 по сплаті аліментів в сумі 21667,77 грн. вважає протиправними. Окрім того, державному виконавцю станом на час відкриття виконавчого провадження було достеменно відомо про місце роботи боржника, а тому для розрахунку навіть суми платежу за один місяць виконавець повинен був отримати від роботодавця інформацію про розмір заробітної плати, і тільки на підставі цієї інформації визначати суму платежу за один місяць, а не виходячи з середньої заробітної плати працівника для відповідної місцевості. З огляду на викладене наступні дії державного виконавця по внесенню відомостей щодо боржника ОСОБА_3 до Єдиного реєстру боржників, винесення 24.10.2019 року постанов про накладення арешту на нерухоме майно, накладення арешту на кошти, що розміщені на банківських рахунках боржника, про звернення стягнення на заробітну плату боржника в межах нарахованої заборгованості також вважає протиправними, а як наслідок такими, що підлягають скасуванню.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27.12.2019 року скаргу ОСОБА_3 прийнято до провадження та в цей же день копія ухвали направлена учасникам справи.

22.01.2020 року на адресу суду о 12.37 год. надійшли належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження № 60405509.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 ОСОБА_1 підтримав доводи внесеної на розгляд скарги з тих же підстав, що в ній наведено, просив скаргу задоволити у повному обсязі.

Представник Центрального відділу ДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області Макушинський Ю.І. в судовому засіданні повідомив, що під час прийняття виконавчого листа до виконання він не звернув увагу на те, що рішення суду підлягає виконанню в межах суми платежу по аліментам за один місяць. Попри те, що він працює на посаді державного виконавця більше 8 років, до нього на виконання вперше надійшов виконавчий лист по стягненню аліментів, який рішенням суду допущено до негайного виконання в межах суми платежу по аліментам за один місяць.

В судовому засіданні стягувач ОСОБА_2 повідомив, що з приводу вирішення скарги ОСОБА_3 , яка внесена на розгляд суду її представником, він покладається на розсуд суду.

Суд, перевіривши доводи, викладені боржником в обґрунтування скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, які з`явились до суду, дослідивши матеріали та виконавчого провадження справи в їх системному взаємозв`язку приходить до наступного.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правовідносини, що виникли між сторонами виконавчого провадження, детально врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», Сімейним кодексом України, а в частині і ЦПК України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби.

Відповідно до статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що 22.10.2019 року Вінницьким міським судом Вінницької області видано виконавчий лист у справі №127/21251/18 на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08.10.2019 року, за яким суд, з поміж іншого вирішив: стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання малолітньої дитини сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів її доходів щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня подачі зустрічної позовної заяви, а саме з 29.01.2019 року.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання (а.с. 107).

Як вбачається з заяви стягувача ОСОБА_2 від 23.10.2019 року, вказаний виконавчий лист для його примусового виконання пред`явлено до Центрального відділу ДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області 23.10.2019 року. Вказаною заявою стягувача державного виконавця повідомлено про постійне місце роботи боржника, яким є Київський обласний центр соціально психологічної реабілітації дітей (с. Копилів, Макарівського району, Київської області, вул. Макарівська, 31А) (а.с. 77).

Станом на 24.10.2019 року рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08.10.2019 року у справі №127/21251/18, згідно диспозицій ст.ст. 273, 354 ЦПК України, законної сили в цілому не набуло, виконавчий лист судом видано на суму аліментного разового платежу за один місяць, тобто для виконання рішення суду в частині, що допущено до негайного виконання.

Положеннями ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Як встановлено судом, 24.10.2019 року Головним державним виконавцем Центрального відділу ДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області Макушинським Ю.І. ухвалено постанову про відкриття виконавчого провадження №60405509 за виконавчим листом №127/21251/18 від 22.10.2019 року по виконанню рішення суду про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини від усіх видів її доходів щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня подачі зустрічної позовної заяви, а саме з 29.01.2019 року, в цілому. Вимога виконавчого документу щодо стягнення виключно аліментів у межах суми платежу за один місяць (в частині рішення, що допущено до негайного виконання) залишена державним виконавцем Макушинським Ю.І. поза увагою.

Відповідно до ст.ст.1,4 Закону України «Про виконавче провадження» примусовому виконанню підлягають рішення, що набули законної сили. Конституційна гарантія щодо обов`язковості судових рішень, поширюється виключно на рішення, які набули законної сили.

Наслідки пред`явлення до виконання виконавчого документу, що видано на підставі рішення, що не набуло законної сили регламентовано п. 1 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до вказаної норми закону єдиним наслідком пред`явлення до примусового виконання виконавчого документу, що видано на підставі рішення, яке не набуло законної сили є його повернення без прийняття до виконання.

З огляду на викладене суд констатує, що дії державного виконавця Макушинського Ю.І. щодо відкриття виконавчого провадження №60405509 за виконавчим листом №127/21251/18 від 22.10.2019 року по виконанню рішення суду про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини в цілому (окрім як в межах суми платежу за один місяць) є протиправними, а тому вимога скарги в цій частині є частково обґрунтованою та підлягає до часткового задоволення, шляхом визнання протиправними дій державного виконавця в частині відкриття виконавчого провадження за рішенням суду від 08.10.2019 року у справі №127/21251/18 в частині стягнення з ОСОБА_3 аліментних періодичних платежів, оскільки станом на 24.10.2019 року рішення суду в цілому не набуло законної сили.

Як наслідок є протиправною і постанова державного виконавця Макушинського Ю.І. про відкриття виконавчого провадження №60405509 від 24.10.2019 року в частині стягнення з ОСОБА_3 , на користь ОСОБА_2 аліментів, як періодичних платежів, оскільки рішення суду в цій частині, станом на час ухвалення оскаржуваної постанови державного виконавця, не набуло законної сили.

Разом з тим, постанова державного виконавця Макушинського Ю.І. про відкриття виконавчого провадження №60405509 від 24.10.2019 року в частині відкриття виконавчого провадження по стягненню аліментів в межах суми платежу за один місяць є законною, оскільки саме на примусове виконання рішення суду в цій частині було видано виконавчий документ, а тому постанова в цій частині не може бути скасована судом та має залишатись в силі.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження державним виконавцем ОСОБА_6 Ю.І ОСОБА_7 у день відкриття виконавчого провадження (24.10.2019 року) здійснено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за період з 29.01.2019 року по 24.10.2019 року включно в сумі 21667,77 грн.

Згідно ч.ч. 3,4 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця.

Відповідно до ч.1 ст.195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Як вбачається з розрахунку заборгованості ОСОБА_3 , що проведено державним виконавцем Макушинським Ю.І. 24.10.2019 року, відповідний розрахунок за період з 29.01.2019 року по 24.10.2019 року проведено останнім безпідставно та в порушення вимог ч. 1 ст. 195 СК України, оскільки рішення суду про стягнення аліментів з ОСОБА_3 в цілому станом на 24.10.2019 року не набуло законної сили. У державного виконавця станом на 24.10.2019 року не було визначених законом підстав проводити розрахунок за наведений період. Так само, у державного виконавця при проведенні розрахунку не було підстав для визначення розміру заборгованості на підставі ч.2 ст.195 СК України, як для працівника, який не працював станом на час виникнення заборгованості, оскільки по перше - станом на час відкриття виконавчого провадження у державного виконавця була інформація про постійне місце роботи платника аліментів, що вбачається зі змісту заяви стягувача про відкриття виконавчого провадження; по друге у платника аліментів станом на час здійснення розрахунку був відсутній борг зі сплати аліментів за вказаний період (оскільки рішення в цілому не набуло законної сили).

Враховуючи наведене, доводи скарги в цій частині знайшли своє підтвердження, а тому розрахунок заборгованості, що проведено державним виконавцем 24.10.2019 року за період з 29.01.2019 року по 24.10.2019 року в сумі 21667,77 грн., суд визнає протиправним.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, цього ж 24.10.2019 року державним виконавцем внесено відомості про боржника ОСОБА_3 до Єдиного реєстру боржників. У вказаному повідомленні державний виконавець констатував, що станом на 24.10.2019 року, у ОСОБА_3 наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої, згідно розрахунку від 24.10.2019 року за період з 29.01.2019 року по 24.10.2019 року становить 21667,77 грн., що сукупно перевищує розмір відповідних платежів за 3 місяці (а.с. 82).

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про виконавче провадження» Єдиний реєстр боржників - це систематизована база даних про боржників, що є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна.

Як встановлено ч.5 вказаної статті Закону відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників (крім відомостей щодо боржників, якими є державні органи, органи місцевого самоврядування, а також боржників, які не мають заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів більше трьох місяців, та боржників за рішенням немайнового характеру) одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження.

Як слідує з вказаної норми закону відомості про боржника, який має заборгованість зі сплати періодичних платежів, можуть бути внесені до вказаного реєстру виключно за умови, що розмір заборгованості такого боржника перевищує суму платежів за 3 місяці. В інших випадках внесення відомостей щодо вказаної категорії боржників, зокрема у випадку, якщо розмір заборгованості не перевищує три місяці не допускається.

Як встановлено судом, платник ОСОБА_3 станом на 24.10.2019 року не мала заборгованості зі сплати аліментів, що дорівнював або був більшим, ніж сума платежів за 3 місяці. Згідно рішення суду, яке в частині суми платежів по аліментам за один місяць допущено до негайного виконання, та виконавчого листа, що видано на виконання рішення суду в цій частині, у ОСОБА_3 виник обов`язок сплатити суму платежів за один місяць, а, як наслідок, дії державного виконавця в частині внесення 24.10.2019 року відомостей до Єдиного реєстру боржників були протиправними. З огляду на викладене, вимога скарги в цій частині щодо визнання дій державного виконавця протиправними підлягає до задоволення.

Разом з тим, вимога заяви в частині зобов`язання державного виконавця Макушинського Ю.І. здійснити дії по виключенню з Єдиного реєстру боржників відомостей про ОСОБА_3 не підлягає до задоволення, оскільки, як встановлено судом, станом на 22.01.2020 року державним виконавцем Макушинським Ю.І. такі дії вже вчинено самостійно. Станом на 22.01.2020 року відомості щодо боржника ОСОБА_8 в Єдиному реєстрі боржників відсутні (а.с. 74).

Окрім наведеного судом встановлено, що цього ж 24.10.2019 року державним виконавцем Макушинським Ю.І. в межах цього ж виконавчого провадження ухвалено постанову про арешт майна боржника, згідно якої накладено арешт на об`єкт житлової нерухомості - квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належить боржнику ОСОБА_3 (а.с. 88).

Як встановлено ч.1 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

Таким чином, профільний закон дозволяє звернути стягнення на майно боржника під час примусового виконання рішення про стягнення аліментів за умови наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за 3 місяці.

Як встановлено судом станом на 24.10.2019 року у платника ОСОБА_3 була відсутня заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищував би суму платежів по аліментам за 3 місяці, як наслідок вказана постанова державного виконавця є протиправною, а тому підлягає скасуванню як незаконна, а вимоги скарги в цій частині також підлягають до задоволення.

Окрім наведеного судом встановлено, що 24.10.2019 року державним виконавцем Макушинським Ю.І. ухвалено постанову про арешт коштів боржника, за якою постановлено накласти арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті в майбутньому (крім коштів, звернення стягнення на які законом не допускається), що належать боржнику ОСОБА_3 в межах суми звернення стягнення в розмірі 21667,77 грн.

Відповідно до ч.ч. 1,2,3 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Пунктом 8 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 визначено, що на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови про арешт коштів боржника від 24.10.2019 року державний виконавець Макушинський Ю.І. наклав арешт на кошти в межах суми нарахованої заборгованості в розмірі 21667,77 грн.

З огляду на встановлені судом обставини, а саме те, що станом на 24.10.2019 року у платника ОСОБА_3 була відсутня заборгованості у розрахованому державним виконавцем розмірі (внаслідок чого розрахунок заборгованості в сумі 21667,77 грн. визнається судом протиправним), ухвалена постанова про накладення арешту на кошти ОСОБА_3 в наведеному розмірі є протиправною, а тому також підлягає скасуванню як незаконна.

Ухвалюючи рішення про задоволення вимог скарги в цій частині суд констатує, що державний виконавець при ухваленні оскаржуваної постанови не дотримався вимог ч.3 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» та наклав арешт на кошти ОСОБА_3 , що в рази перевищує розмір належного платежу, ніж той що був передбачений виконавчим документом (сума платежу за один місяць).

Окрім наведеного судом встановлено, що 24.10.2019 року державним виконавцем Макушинським Ю.І. ухвалено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_3 . Вказаною постановою ухвалено здійснювати відрахування із доходів боржника у відповідності до чинного законодавства (на відповідні реквізити) у розмірі ј частини від усіх видів її доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч.1 ст.68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Як встановлено судом, про що зазначалось вище, виконавчий документ, що виданий на виконання рішення суду від 08.10.2019 року передбачав виконання рішення суду в частині, що допущено до негайного виконання, тобто в межах суми аліментного платежу за один місяць.

З наведеного слідує, що вказаний платіж хоч і є аліментним, разом з тим, являється разовим, а не періодичним, враховуючи ту обставину, що рішення суду в цілому станом на 24.10.2019 року законної сили не набуло. Виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 періодичних платежів за рішенням суду від 08.10.2019 року на примусовому виконанні у державного виконавця Макушинського Ю.І. станом на 24.10.2019 року не перебував.

Відповідно до ч.2 ст.68 Закону України «Про виконавче провадження» за іншими виконавчими документами (окрім як ті, про які наведено в ч. 1 ст. 68 вказаного Закону) виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Враховуючи викладене, а також те, що відповідно до п.2 оскаржуваної постанови державний виконавець Макушинський Ю.І. ухвалив здійснювати періодичне відрахування з доходів боржника у розмірі 1/4 частки усіх видів її заробітку щомісячно, а не разового платежу (як то передбачено виконавчим документом), тобто фактично ухвалив проводити відрахування за рішенням суду, яке станом на 24.10.2019 року в цілому не набуло законної сили (окрім як його частини, що допущено до негайного виконання), оскаржувана постанова є протиправною в частині, а як наслідок і підлягає скасуванню в частині ухвалення державним виконавцем рішення про відрахування з заробітної плати ОСОБА_3 аліментних періодичних платежів у розмірі 1/4 частини від усіх видів її доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Оскаржувана постанова про звернення стягнення на заробітну плату боржника від 24.10.2019 року в частині звернення стягнення на заробітну плату, в межах суми платежу по аліментам за один місяць (що допущено рішенням суду до негайного виконання та передбачено виконавчим документом) має залишатись в силі, оскільки саме на виконання рішення в цій частині було видано виконавчий лист від 22.10.2019 року та дії державного виконавця в цій частині були законними.

Вирішуючи по суті вимоги скарги в частині зобов`язання державного виконавця Макушинського Ю.І. вжити заходи щодо зняття арешту з нерухомого майна та грошових коштів, що розміщені на банківських рахунках ОСОБА_3 , а також здійснити дії по відкликанню з місця роботи боржника постанови про звернення стягнення на заробітну плату боржника ОСОБА_3 суд звертає увагу на те, що постановою державного виконавця Макушинського Ю.І. від 04.11.2019 року, якою закінчено виконавче провадження (в межах суми платежів за один місяць), арешт з усього майна боржника та арешт з коштів, що містяться на всіх рахунках боржника ОСОБА_3 знято (а.с. 108 109).

Враховуючи викладене в задоволенні скарги в цій частині слід відмовити, оскільки державним виконавцем самостійно знято арешт з майна та коштів, ще у день звернення боржника до суду з цією скаргою (тобто 04.11.2019 року).

Оскільки виконавче провадження по вимогам виконавчого документу в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць виконано в повному обсязі, внаслідок чого виконавче провадження на підставі п.9 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» закінчено, суд не може зобов`язати державного виконавця в межах закінченого виконавчого провадження здійснити дії по відкликанню з місця роботи боржника постанови про звернення стягнення на заробітну плату боржника ОСОБА_3 .

У цьому аспекті суд вважає, що порушене право боржника ОСОБА_3 є належним чином захищеним шляхом скасування судом постанови державного виконавця Макушинського Ю.І. про звернення стягнення на заробітну плату боржника від 24.10.2019 року в частині, що не охоплювалась виконавчим документом, який пред`явлено до примусового виконання.

Вирішуючи питання щодо достатності матеріальних підстав для застосування ч.3 ст.262 ЦПК України та необхідності реагування судом на встановлені судом порушення в діях та рішеннях державного виконавця Макушинського Ю.І., шляхом постановлення окремої ухвали зважає на те, що всі встановлені судом порушення та недоліки процесуальних документів, що ухвалені державним виконавцем Макушинським Ю.І. в ході виконавчого провадження №60405509, обумовлені однією лише обставиною. Вказана обставина полягає в тому, що державний виконавець вирішуючи питання про відкриття виконавчого провадження, не звернув уваги на те, що до нього на примусове виконання надійшов виконавчий документ в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, тобто в частині разового аліментного платежу, що рішенням суду допущено до негайного виконання.

В ході розгляду вказаної скарги судом не встановлено умисних, спрямованих на порушення прав боржника ОСОБА_3 дій державного виконавця Макушинського Ю.І., які були б достатніми для ініціювання питання його дисциплінарної чи кримінальної відповідальності шляхом постановлення окремої ухвали суду.

Всі встановлені судом порушення, що допущені державним виконавцем вчинені в один день 24.10.2019 року, хоч і не є одиничними, однак не є і умисними. Протилежного судом не встановлено.

З огляду на викладене в задоволенні вимог скарги в цій частині також слід відмовити.

Разом з тим, це не позбавляє боржника у виконавчому провадженні ОСОБА_3 або її представника ОСОБА_1 ініціювати питання дисциплінарної відповідальності державного виконавця Макушинського Ю.І., у разі якщо вони вважають, що встановлені судом порушення в діях та рішеннях вказаного державного виконавця є достатніми для ініціювання його відповідальності.

Таким чином, доводи внесеної на розгляд суду скарги частково знайшли своє підтвердження, а, як наслідок, вимоги скарги підлягають до часткового задоволення.

На підставі зазначеного та керуючись ст. 263-265, 447-453 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_9 , що внесена на розгляд суду її представником адвокатом Вавшко Валерієм Станіславовичем, зацікавлені особи: ОСОБА_2 , Центральний відділ ДВС м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, державний виконавець Центрального відділу ДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області Макушинський Ю.І., на дії та рішення державного виконавця задовольнити частково.

Визнати протиправними дії державного виконавця Центрального відділу ДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області Макушинського Юрія Івановича з відкриття 24.10.2019 виконавчого провадження № 60405509, в частині стягнення за виконавчим листом № 127/21251/18 від 22.10.2019 з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої дитини сина ОСОБА_4 у розмірі ј частини від усіх видів доходів, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 29.01.2019, як періодичних платежів.

Скасувати постанову державного виконавця Центрального відділу ДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області Макушинського Юрія Івановича про відкриття виконавчого провадження № 60405509 від 24.10.2019 в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої дитини сина ОСОБА_4 у розмірі ј частини від усіх видів доходів, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 29.01.2019, як періодичних платежів, залишивши в силі постанову в частині відкриття виконавчого провадження по стягненню аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Визнати протиправним розрахунок заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 60405509 від 24.10.2019 за період з 29.01.2019 по 24.10.2019, за яким визначено заборгованість ОСОБА_3 по сплаті аліментів станом на 24.10.2019 в сумі 21667,77 грн.

Визнати протиправними дії державного виконавця Центрального відділу ДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області Макушинського Юрія Івановича в частині внесення 24.10.2019 відомостей про ОСОБА_3 до Єдиного реєстру боржників.

Скасувати постанову державного виконавця Центрального відділу ДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області Макушинського Юрія Івановича від 24.10.2019, ухвалену в межах виконавчого провадження № 60405509 про накладення арешту на нерухоме майно ОСОБА_3 .

Скасувати постанову державного виконавця Центрального відділу ДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області Макушинського Юрія Івановича від 24.10.2019, ухвалену в межах виконавчого провадження № 60405509 про накладення арешту на грошові кошти на банківських рахунках ОСОБА_3 .

Скасувати постанову державного виконавця Центрального відділу ДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області Макушинського Юрія Івановича від 24.10.2019, ухвалену в межах виконавчого провадження № 60405509 про звернення стягнення на заробітну плату ОСОБА_3 , в частині ухвалення державним виконавцем рішення про відрахування з доходів боржника ОСОБА_3 аліментних періодичних платежів у розмірі ј частини від усіх видів її доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, залишивши оскаржувану постанову в силі в частині звернення стягнення на заробітну плату, в межах суми платежу по аліментам за один місяць.

В задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 30.01.2020 року.

Суддя: