ЄУН 174/605/19
н/п 2/174/9/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

15 січня 2020 року м.Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Борцової А.А.,

з участю секретаря Килинчук Л.Л.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в заочному порядку в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по аліментах, неустойки (пені) та інфляційних втрат, третя особа Вільногірський міський відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро),-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , вказуючи, що 20.06.2008 року уклала шлюб з відповідачем, ОСОБА_3 , який було розірвано рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 15.04.2015 року. За період шлюбу у них народився син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розірвання шлюбу залишився проживати з позивачкою.

Відповідач на підставі виконавчого листа Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 13.04.2012 року зобов`язаний був виплачувати аліменти на її користь на утримання сина, ОСОБА_4 , у розмірі 1/3 частки всіх видів свого заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму відповідно до віку дитини, до повноліття, починаючи з 23.02.2012 року. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14.03.2017 року змінено раніше визначений судом розмір аліментів, з 1/3 на 1/4 частину всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до його повноліття.

Постановою про закінчення виконавчого провадження від 26.05.2017 року старшим державним виконавцем Вільногірського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Кравчук Т.В. було закінчено виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 407/176/2012 виданого 13.04.2012 року Вільногірським міським судом Дніпропетровської області про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 (тепер ОСОБА_2 ) на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частки від всіх видів доходу, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму відповідно до віку дитини до повноліття, борг по даному виконавчому листу, станом на 26.05.2017 року становить 49 211,92 грн.

У зв`язку з тим, що, відповідач, ОСОБА_3 , не виплачує заборгованість по аліментам, на даний момент часу, відповідно до чинного законодавства вона має право стягнути з нього неустойку (пеню). За її розрахунками за період з 26.05.2017 року по 04.07.2019 року сума неустойки, яку відповідач зобов`язаний сплатити на її користь складає 376963,307 грн., однак оскільки відповідно до ч.1 ст.196 СКУ: розмір неустойки (пені) не може перевищувати 100 відсотків заборгованості, тому загальна сума неустойки за період з 26.05.2017 року по 04.07.2019 року становить 49211,92 грн.

Розрахунок нею здійснено з врахуванням правової позиції вказаної в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року №572/1762/15-ц (справа № 572/1762/15-ц, провадження № 14-37цс18) за формулою.

Позивачка вважає, що у неї з відповідачем існує спір щодо розміру заборгованості по аліментам, так як відповідач не визнає розрахунок заборгованості, визначений державним виконавцем. Крім того, оскільки відповідач не сплачує аліменти, має заборгованість, позивачка також вважає, що має право на стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

Керуючись ст.ст. 7, 20, 183, 195, 196 СК України, ст.ст. 15, 16, 625 ЦК України, просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість по виконавчому провадженню №40435098 у розмірі 49211,92 грн., неустойку (пеню), яка виникла через існуючу заборгованість по виконавчому провадженню №40435098, у розмірі 49 211,92 грн.; інфляційні втрати у розмірі 10 992,95 грн., які виникли у зв`язку з існуючою заборгованістю по виконавчому провадженню № 40435098; 3% річних у сумі 3 110,34 грн., які виникли у зв`язку з існуючою заборгованістю по виконавчому провадженню № 40435098, та судові витрати по справі.

Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 19.07.2019 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, сторонам роз`яснені їх процесуальні права та обов`язки.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 позовні вимоги та викладені в позові обґрунтування підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився вдруге, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.60, 75), у відповідності до вимог п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав, тому суд, відповідно до ч.8 ст.178, ст.ст. 280-281 ЦПК України, вирішує справу у заочному порядку за наявними матеріалами.

Представник третьої особи Вільногірський міський відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без участі представника відділу (а.с. 74)

Вислухавши представника позивачки, дослідивши письмові докази по справі, оглянувши матеріали виконавчих проваджень № 40435098 та 55293347, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено що, згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , його батьками є сторони у справі (а.с. 13).

Факт перебування сторін у шлюбі та факт розірвання між ними шлюбу підтверджено копією рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 15.04.2015 року згідно якого, шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , зареєстрований 20.06.2008 року, актовий запис № 56 розірваний. (а.с. 12)

Згідно копії виконавчого листа виданого 13.04.2012р. Вільногірським міським судом Дніпропетровської області у справі № 407/176/2012 з ОСОБА_3 , щомісячно стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_5 , у розмірі 1/3 частки всіх видів доходу, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму відповідно до віку дитини, до повноліття, починаючи з 23.02.2012 року (а.с. 17)

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14.03.2017 року змінено розмір аліментів, визначений за рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 13.04.2012 року та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до його повноліття. Раніше виданий виконавчий лист за рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 13.04.2012 року про стягнення аліментів в розмірі 1/3 частки щомісячно з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкликано (а.с. 18)

Згідно копії постанови про закінчення виконавчого провадження № 40435098 від 26.05.2017 року, старшим державним виконавцем Вільногірського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Кравчук ОСОБА_7 ., виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 407/176/2012 виданого 13.04.2012 року Вільногірським міським судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання сина ОСОБА_6 , у розмірі 1/3 частки всіх видів доходу, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму відповідно до віку дитини закінчено, сума боргу станом на 26.05.2017 року становить 49211,92 грн. (а.с. 14-15)

Факт зміни позивачкою прізвища з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 », після укладення 23.03.2019 року шлюбу, підтверджено копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.16)

Згідно копії претензії від 03.05.2019 року, ОСОБА_2 зверталась до ОСОБА_3 з претензією щодо сплати останнім на її користь заборгованості по аліментам, яка станом на 26.05.2017 року становить 49211,92 грн., та пені за несплату аліментів в розмірі 49211,92 грн., всього 98423,84 грн. (а.с. 19-20) Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.1 ст. 194 СК України, аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання.

Статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 17.02.2017р., яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) визначено порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Згідно із ч. 3 ст. 71 цього Закону, визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

У частині восьмій цієї статті зазначено, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Отже, порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст.71 згаданого Закону, відповідно до частини восьмої, суд вирішує питання заборгованості лише в разі спору про її розмір.

Відповідно до ч.3 ст. 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

Згідно ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини, той з батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджаються аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Цей припис підтверджує довід про підвищений захист прав дітей.

При розгляді справи суди повинні враховувати інтереси дитини, права якої, за будь-яких обставин, мають бути захищені.

Оглянувши матеріали виконавчого провадження № 40435098, судом встановлено, що вказане виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 407/176/2012, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання сина ОСОБА_6 , у розмірі 1/3 частки всіх видів доходу, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму відповідно до віку дитини, закінчено державним виконавцем Вільногірського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Кравчук Т.В., 26.05.2017 року, з підстав того, що на вимогу Вільногірського міського суду від 25.05.2017 року повернуто виконавчий лист № 407/176/2012 від 13.04.2012 року, сума боргу станом на 26.05.2017 року становить 49211,92 грн. (а.с.14-15)

З матеріалів виконавчого провадження № 55293347, вбачається, що 09.01.2018 року тим же державним виконавцем відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 174/460/16-ц, який виданий 19.04.2017 року Вільногірським міським судом Дніпропетровської області, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання сина ОСОБА_6 , у розмірі 1/4 частки всіх видів доходу, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму відповідно до віку дитини. (а.с. 90-91)

Беручи до уваги, що в судовому засіданні встановлено, що з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 стягнуті аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі 1/3 частки всіх видів доходу, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму відповідно до віку дитини, починаючи з 23.02.2012 року до повноліття дитини, на підставі якого був виданий виконавчий лист (а.с.17), який пред`явлений позивачкою до органів Державної виконавчої служби для виконання, але в подальшому рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14.03.2017 року розмір аліментів, які стягувалися з відповідача ОСОБА_3 було змінено з 1/3 частки на ј частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до його повноліття, та виконавчий лист за вказаним рішенням суду про стягнення аліментів в розмірі 1/3 частки щомісячно з ОСОБА_3 відкликано, то позивачка не має можливості стягнути заборгованість по аліментам за виконавчим листом № 407/176/2012, який виданий 13.04.2012 року Вільногірським міським судом Дніпропетровської області, що малася станом на 26.05.2017 року (закінчення виконавчого провадження) у розмірі 49211,92 грн. інакше ніж у судовому порядку, оскільки виконавчий лист було відкликано за рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області (а.с. 18), тому суд дійшов висновку, що вказана заборгованість підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки, а позов в цій частині задоволенню.

Вирішуючи питання по решті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.

Так, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181 СК України)

У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

Згідно з ч.1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Вказаний висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року по справі №333/6020/16.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 30.01.2019 року у справі № 755/10947/17 від 30.01.2019 року, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду.

З огляду на вищевказане, посилання позивача на правову позицію, викладену в постанові Пленуму Верховного Суду від 24.04.2018 року у справі № 572/1762/15-ц, суд до уваги не приймає.

Разом з тим, суд позбавлений можливості перевірити обґрунтованість розрахованої позивачкою суми неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, оскільки за вказаний позивачкою період, тобто з 26.05.2017 року по 04.07.2019 року, стороною позивачки не надані будь-які докази щодо щомісячного нарахування заборгованості по аліментам відповідачу, а у наданому позивачкою розрахунку сума пені нарахована на загальну суму заборгованості по аліментам станом на 26.05.2017 року, що суперечить вищевказаним вимогам законодавства та останній правовій позиції ВП ВС від 03 квітня 2019 року по справі №333/6020/16, тому у задоволенні заявлених вимог про стягнення з відповідача 49211,92 грн. неустойки (пені) слід відмовити.

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивачки 3% річних та інфляційних втрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.

Стаття 625 ЦК України встановлює відповідальність за порушення грошового зобов`язання. За частиною другою вказаної статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз частини другої статті 625 ЦК України дає підстави для висновку, що відповідальність за порушення грошового зобов`язання, встановлена статтею 625 ЦК України, передбачає насамперед наявність договірних правовідносин, тобто положення зазначеної статті поширюються на порушення виконання грошового зобов`язання.

Правовідносини сторін по даній справі регулюються нормами Сімейного кодексу України, який є спеціальним законом, нормами якого, зокрема ст.196 СК України визначено, що в разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Обов`язок платника аліментів щодо сплати інфляційних втрат та 3% річних визначений у ч.4 ст.196 СК України лише за прострочення сплати додаткових витрат на дитину з вини платника, у відповідача ОСОБА_3 виникла заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини, а не прострочка сплати додаткових витрат на дитину, тому підстави для застосування до спірних правовідносин положень ст. 625 ЦК України відсутні, а у задоволенні цієї частини заявлених позивачкою вимог також слід відмовити.

При зверненні з позовом до суду позивачка, заявила чотири позовних вимоги, із них вимога про стягнення заборгованості по аліментам судом задоволена, у задоволені трьох інших вимог судом відмовлено.

При цьому, позивачка, відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільнена у справах про стягнення аліментів, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів. Тобто нею була оплачена судовим збором одна вимога про стягнення 3% річних.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на вказане, оскільки в задоволенні вимоги позивачки про стягнення 3% річних відмовлено, суд вважає, що сплачений позивачкою судовий збір за цю вимогу слід покласти на позивачку, а з відповідача ОСОБА_3 стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн. за вимогу про стягнення заборгованості по аліментам.

Вирішуючи питання про відшкодування позивачці інших судових витрат суд виходить з наступного.

Так, відповідно до п.3 ч.2 ст.141 ЦК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати за правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

До матеріалів справи приєднано копію договору про надання послуг № 06/16 від 04.02.2016 року, укладений між ОСОБА_5 та адвокатом В`язовим В.В. (а.с.9), копію договору ВА № 64/19 про надання правової допомоги від 01.07.2019р., укладений між ОСОБА_2 та адвокатським об`єднанням «ВАШ АДВОКАТ» в особі керуючого партнера В`язового В.В., (а.с. 82), копію договору ВА № 91/19 про надання правової допомоги від 05.11.2019р., укладений між ОСОБА_2 та адвокатським об`єднанням «ВАШ АДВОКАТ» в особі керуючого партнера В`язового В.В. (а.с.48-49), розрахунок витрат на правову допомогу (а.с.81), акт прийому-здачі виконаних адвокатських робіт від 15.01.2020р. за договором ВА № 64/19 від 01.07.2019р. (а.с.83), квитанції про сплату 31грн. поштових витрат, квитанції до прибуткового касового ордера № 21 від 01.07.2019 року про сплату ОСОБА_2 на користь АО ОСОБА_10 Адвокат 5000,00 грн., квитанції від 21.10.2019 р. про сплату ОСОБА_2 на користь ОСОБА_11 1500,00 грн. (а.с.84), квитанції від 16.12.2019 р. про сплату ОСОБА_2 на користь ОСОБА_11 1000,00 грн. (а.с. 86), копій квитків про оплату проїзду на загальну суму 181 грн.(а.с. 85). З огляду на зазначене, позивачкою на оплату гонорару адвоката та інших витрат пов`язаних з виконанням ним договору про надання правової допомоги, сплачено 7712,00 грн.

Позивачкою заявлено позов на загальну суму 112527,13 грн., судом позов задоволено частково, на суму 49211,92 грн., що в процентному відношенні становить 43,73% ((49211,92х100%):112527,13), отже, відповідно до вимог п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки понесені нею судові витрати в розмірі пропорційно задоволеній частині позову, тобто в розмірі 3372,46 грн. ((7712,00х43,73%):100%), а витрати в іншій частині слід покласти на саму позивачку.

На підставі ст.ст.8, 179, 180, 181, 194, 195, 196 Сімейного Кодексу України, ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 17.02.2017р., яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 133, 137, 141, 259, 263-265, 268, 280-284, 352, 354ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по аліментам, неустойки (пені) та інфляційних втрат, третя особа Вільногірський міський відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) 49211,92 грн. (сорок дев`ять тисяч двісті одинадцять гривень 92 копійки) заборгованості по аліментам по виконавчому провадженню № 40435098 за виконавчим листом № 407/176/2012, який видано 13.04.2012 року Вільногірським міським судом Дніпропетровської області.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 3372,46 грн. (три тисячі триста сімдесят дві гривні 46 копійок) витрат на професійну правову допомогу.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 768 грн. 40 коп. судового збору.

В решті заявлених вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 20.01.2020 року.

Головуючий - суддя: підпис А.А.Борцова