Ухвала

Іменем України

27 січня 2020 року

м. Київ

справа № 607/17597/13-ц

провадження № 61-1261ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Ігнатенка В. М., розглянув касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича на ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 23 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Паракуда Ірина Вікторівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 травня 2014 року позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства (далі - ПАТ) «Дельта Банк», третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Паракуда І. В., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задоволено. Визнано виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Паракуди І. В. від 01 червня 2013 року, зареєстрований у реєстрі за №1232, таким, що не підлягає виконанню. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 23 грудня 2019 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ПАТ «Дельта Банк» на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 травня 2014 року.

Суд апеляційної інстанції, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, виходив з того, що апеляційна скарга подана після спливу понад 5 років і 6 місяців з дня складення повного тексту судового рішення особою, яка брала участь у судових засіданнях під час розгляду справи.

У січні 2020 року ПАТ «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирова В. В.звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 23 грудня 2019 року, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права, та направити справу для продовження розгляду.

Заявник зазначає, що апеляційний суд не взяв до уваги того факту, що представник ПАТ «Дельта Банк» не був присутній при оголошенні рішення судом першої інстанції 27 травня 2014 року та йому не було направлено копію цього рішення рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом двох днів з дня його складення. Вважає, що право на апеляційне оскарження рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 травня 2014 року у нього виникло з моменту отримання копії цього рішення - 29 листопада 2019 року. Таким чином, апеляційна скарга була подана 06 грудня 2019 року, тобто, в межах 10-денного строку на апеляційне оскарження.

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов наступного висновку.

У відповідності до частини другої статті 358 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 вересня 2013 року відкрито провадження у даній справі, її копію направлено відповідачеві.

Судові засідання призначалися на 23 жовтня 2013 року, 04 листопада 2013 року, 26 грудня 2013 року, 17 січня 2014 року, 11 лютого 2014 року, 26 лютого 2014 року, 16 квітня 2014 року, 05 травня 2014 року, 12 травня 2014 року, 27 травня 2014 року.

З журналів судового засідання від 04 листопада 2013 року та від 17 січня 2014 року апеляційним судом встановлено, що представник відповідача ОСОБА_2 була присутня в цих судових засіданнях та брала участь у розгляді справи.

Відповідно до наявних розписок представник відповідача ОСОБА_2 була повідомлена про розгляд справи на 26 грудня 2013 року, 17 січня 2014 року, 11 лютого 2014 року, 15 травня 2014 року.

12 травня 2014 року представником ПАТ «Дельта Банк» Іванюк Т. М. до суду подано заяву про розгляд справи за її відсутності із запереченням проти задоволення позову в повному розмірі.

Рішення у цій справі судом першої інстанції ухвалено 27 травня 2014 року у відкритому судовому засіданні, однак апеляційна скарга ПАТ «Дельта Банк» подана лише у грудні 2019 року, з посиланням на те, що його не було повідомлено про дату та час судового засідання, його представник не був присутній при ухваленні рішення, копію якого ним отримано лише 29 листопада 2019 року.

Встановивши, що ПАТ «Дельта Банк», який повідомлявся про розгляд справи належним чином, його представник приймала участь у судових засіданнях, а потім подала заяву про розгляд справи за її відсутності, звернувсяз апеляційною скаргою на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 травня 2014 року лише у грудні 2019 року, тобто, після спливу понад 5 років і 6 місяців з дня складення повного його тексту, при цьому наявність обставин пропуску строку внаслідок виникнення обставин непереборної сили не підтвердив, суд апеляційної інстанції обґрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження.

Згідно з усталеною практикою, викладеною в рішеннях Європейського суду з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (справа «Олександр Шевченко проти України» від 26 квітня 2007 року, справа «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року).

Поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, може порушити принцип юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України»).

За правилами частини другої статті 389 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У відповідності до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК Українисуд у порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосовування судом апеляційної інстанції норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають, а є лише незгодою заявника з його змістом.

Керуючись пунктом 5 частини другої, пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича на ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 23 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Паракуда Ірина Вікторівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Копію ухвали, касаційну скаргу та додані до неї матеріали направити особі, яка подала скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді В. О. Кузнєцов

В. С. Жданова

В. М. Ігнатенко