ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 548/2531/18 Номер провадження 22-ц/814/94/20Головуючий у 1-й інстанції Старокожко В. П. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Одринської Т.В., Пікуль В.П., при секретарі судового засідання: Філоненко О.В., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хорольського районного суду Полтавської області від 16 жовтня 2019 року (повний текст виготовлено 25.10.2019 року) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частину земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2018 року ОСОБА_2 через свого представника - адвоката Павелко Р.С. звернувся до суду з позовною заявоюдо ОСОБА_1 про визнання права власності на частину земельної ділянки.

16 жовтня 2019 року представник позивача - адвокат Павелко Р.С. подав письмове клопотання про залишення позовних вимог без розгляду.

Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 16 жовтня 2019 року заяву представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Павелко Руслана Сергійовича - про залишення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частину земельної ділянки, без розгляду - задоволено.

З даною ухвалою суду не погодилася ОСОБА_1 та подала на неї апеляційну скаргу, в якій прохала ухвалу Хорольського районного суду Полтавської області від 16 жовтня 2019 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апелянт вважає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, та такою що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, внаслідок недостатнього вивчення матеріалів справи та позицій сторін. Так, зазначає, що судом не проведено розгляд справи у передбачений законом строк. Спір між сторонами на момент постановлення спірної ухвали фактично існував, оскільки відразу після постановлення судом оскаржуваної ухвали, позивачем на наступний день було подано «новий позов», проте судом даний факт не було враховано. Крім того, посилається на те, що суд при постановленні оскаржуваної ухвали не вирішив питання щодо часткового відшкодування витрат відповідача, які останній поніс під час провадження по цій справі на адвоката. Тому вважає, що висновок суду про необхідність закриття провадження у справі за заявою адвоката позивача є передчасний та такий, що порушує права сторін.

Від представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Павелко Р.С. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній підтримуючи рішення суду першої інстанції, прохав апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Хорольського районного суду Полтавської області від 16 жовтня 2019 року залишити без змін.

Судове засідання проводилося в режимі відеоконференції в порядку спрощеного позовного провадження за участі сторін та інших осіб по справі. На момент розгляду справи були присутні представник апелянта, інші особи будучи належним чином та завчасно повідомленими про час і місце слухання справи в судове засідання не з`явилися.

Колегія суддів, зважаючи на те, що позивач і його представник були завчасно повідомлені про місце і час розгляду справи, попередньо скористалися своїми процесуальним правами та подали відзив на апеляційну скаргу, клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції подали з порушенням передбачених строків, та з метою дотримання процесуальних строків розгляду справи, підстав для задоволення клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи та призначення справи в режимі відеоконференції, не знайшла.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з`явилися, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи заяву представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Павелко Руслана Сергійовича про залишення позовуОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частину земельної ділянки, без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до об`єму наданих представнику позивача законодавством процесуальних прав позивач вправі розпоряджатися своїм позовом на власний розсуд і в тому числі і клопотати перед судом про залишення позову без розгляду. Тому, зважаючи на те, що представником позивача подане відповідне клопотання до розгляду справи по суті, суд дійшов висновку, що зазначена позовна заява має бути залишена без розгляду.

Суд апеляційної інстанції вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Статтею 43 ЦПК України передбачені права та обов`язки учасників справи. Учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб. Користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами.

Так, відповідно до об`єму наданих законодавством представнику позивача ОСОБА_2 - адвокату Павелко Р.С. процесуальних прав, позивач вправі розпоряджатися своїм позовом на власний розсуд і в тому числі і клопотати перед судом про залишення позову без розгляду.

Статтею 257 ЦПК України передбачені підстави за якими суд залишає позов без розгляду, однією із таких підстав є: подання позивачем до початку розгляду справи по суті заяву про залишення позову без розгляду.

Тому, зважаючи на те, що представником позивача подане відповідне клопотання до розгляду справи по суті, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов до правильного висновку, що зазначена позовна заява має бути залишена без розгляду.

Частиною 2 ст. 257 ЦПК України визначено, що особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

З огляду на викладене, доводи апелянта про те, що звернення позивача до суду відразу після постановлення судом оскаржуваної ухвали, з новим позовом є необґрунтованими та безпідставними, а тому врахуванню не підлягають.

Згідно вимог ч.3 ст. 257 ЦПК України, в ухвалі про залишення позову без розгляду можуть бути вирішені питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з державного бюджету. Відповідно до ч.5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи внаслідок необґрунтованих дій позивача.

При цьому суд апеляційної інстанції зазначає, що апелянт не позбавлена можливості окремо звернутися до суду першої інстанції та вирішити питання щодо компенсації понесених нею витрат.

Інші доводи апелянта, в тому числі щодо неврахування судом першої інстанції положень ст. 49 ЦПК України, також є необгрунтованими, оскільки сформовані внаслідок невірно розуміння змісту процесуальних норм, а тому не впливають на правильність прийнятого судом рішення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги не впливають на правильність ухвали суду першої інстанції, яка постановлена з додержанням норм процесуального права, підстави для скасування ухвали суду першої інстанції відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Хорольського районного суду Полтавської області від 16 жовтня 2019 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови суду виготовлено 23 січня 2020 року.

Головуючий: _____________ Г.Л. Карпушин

Судді: ______________ Т.В. Одринська _____________ В.П. Пікуль