КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М. МИКОЛАЄВА
Справа № 488/3983/19
Провадження № 2-з/488/4/20 р.
УХВАЛА

Іменем України

29.01.2020 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва

в складі: головуючої по справі судді Чернявської Я.А.,

при секретарі Сенчук К.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Корабельного районного суду м. Миколаєва знаходиться цивільна спрва за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів (у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20.07.2018 року і до досягнення дитиною повноліття) утримуваних з ОСОБА_1 , за судовим наказом Корабельного районного суду м. Миколаєва у справі № 488/3166/18 за заявою ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3

27.01.2020 року позивач надав до суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі судового наказу, у справі № 488/3166/18 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Мотивуючи заяву тим, що 20 липня 2018 року Корабельним районним судом м. Миколаєва у справі № 488/3166/18 видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 липня 2018 року і до досягнення повноліття.

До грудня 2018 року дитина проживала із матір`ю. В грудні 2018 року ОСОБА_3 вирішила, що бути проживати один місяць із матір`ю, а один місяць із батьком за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказане рішення повністю відповідає положенням ч.З ст. 160 Сімейного кодексу, відповідно до якої, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

3 грудня 2018 року дитина дійсно проживала один місяць із батьком, а один місяць із матір`ю, що підтверджується відповідними письмовими доказами, які додані до позовної заяви.

Позивач зазначав, що з грудня 2018 року він самостійно несе половину витрат на утримання, виховання та розвиток дитини, оскільки кожний другий місяць дитина мешкає з ним.

Вказане стало підставою для звернення позивача із вищевказаною позовною заявою, а також із заявою про забезпечення позову, в якій позивач просив зупинити стягнення на підставі судового наказу, у справі № 488/3166/18 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 до вирішення справи по суті.

04 жовтня 2019 року судом було відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову, оскільки на момент її розгляду ОСОБА_3 мешкала у матері.

Позивач, ОСОБА_1 , ставлячи на перше місце інтереси дитини, погодився з таким рішенням та надав своїй 14-річній доньці можливість самостійно прийняти рішення щодо місця мешкання.

У той же час, відповідач, дізнавшись про наявність вищевказаної позовної заяви, почала здійснювати психологічний тиск на дитину, обмежуючи її право на спілкування з батьком, а також протидіяти вільному волевиявленню дитини.

У вказаний період дівчина відвідувала психолога, а також спілкувалась з працівниками служби у справах дітей Корабельного району Миколаївської міської ради.

Також, в листопаді відповідач відправила доньку для проходження санаторнокурортного лікування, у зв`язку із чим позивач просив відкласти розгляд справи, який було призначено на 27.01.2020 року.

Після повернення з санаторію ОСОБА_3 відвідала службу у справах дітей з метою з`ясування питання щодо можливості проживати за місцем реєстрації батька разом із бабусею - ОСОБА_4 та дідусем - ОСОБА_5 . Працівники служби повідомили, що вона має на це абсолютне право.

Після чого, 21 грудня 2019 року ОСОБА_3 повідомила матір (відповідача), що вона бажає мешкати з бабусею та дідусем. Відповідач відреагувала агресивно, закрила дитину в будинку та не випускала її.

ОСОБА_3 зателефонувала бабусі - ОСОБА_4 та попросила забрати її від матері.

ОСОБА_4 та її чоловік ОСОБА_5 прибули за місцем мешкання відповідачки, але їх не пустили в домоволодіння, у зв`язку із чим ОСОБА_4 викликала поліцію за фактом незаконного позбавлення волі. Працівники поліції прибули за викликом, але їх також не допустили до помешкання, проте вони зафіксували факт тримання дитини в помешканні поза її волею.

Після цього, ОСОБА_3 ще декілька раз дзвонила бабусі та дідусеві з проханням забрати 'її, але матір продовжувала чинити 'їй перешкоди.

Після тривалого перебування ОСОБА_4 та ОСОБА_5 біля будинку відповідачки остання змусила написати ОСОБА_3 , «відмову від матері» та відпустила її не надавши ніяких речей та одягу.

З 21 грудня 2019 року ОСОБА_3 фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , що також зафіксовано в акті обстеження умов проживання від 17.01.2020 року, складеного службою у справах дітей Корабельного району Миколаївської міської ради.

Відповідач з 21 грудня 2019 року не тільки не приймала участі в забезпеченні дитини, але й отримала аліменти в січні 2020 року, які витратила на власний розсуд.

Суд, розглянувши матеріали заяви, прийшов до наступного.

Згідно ч. 4 ст. 153 ЦПК України, суд розглядаючи заяву про забезпечення позову може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову (ст. 151 ЦПК України).

Згідно з п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Судовий наказ є виконавчим документом і він оскаржу`ється ОСОБА_6 . Зупинення виконання стягнення аліментів ніяким чином не зашкодить інтересам дитини, оскільки ОСОБА_3 проживає з бабусею та дідусем за місцем реєстрації батька та знаходиться на його утриманні, а у разі відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 зможе сплатити заборгованість по аліментам в повному обсязі, оскільки має достатній дохід. У той же час вказаний захід забезпечення гарантуватиме, що у разі задоволення позову з позивача не будуть безпідставно стягнуті кошти, які використовуватимуться сторонньою особою.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до висновку про обґрунтованість наведених у ній доводів, оскільки вбачаються достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду, а відтак заява про забезпечення позову підлягає задоволенню у повному обсязі.

При цьому підстав, щодо обов`язкового застосування зустрічного забезпечення, передбачених ч. 3 ст. 154 ЦПК України, судом не встановлено.

Керуючись ст. ст. 1-18, 149-150, 153, 154, 157 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Вжити заходів для забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі судового наказу, у справі № 488/3166/18 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Копію ухвали для негайного виконання направити до Корабельного відділу Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції, м. Одеса (54052, м. Миколаїв, вул. Океанівська, 1-а).

Копію ухвали негайно надіслати заявнику та сторонам у справі для відома.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду, через Корабельний районний суд м. Миколаєва протягом п`ятнадцяти днів з її отримання.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя: Яна Анатоліївна Чернявська