У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.01.2020 року

м. Лозова Харківської області

Суддя Лозівського міськрайонного суду Харківської області

Харабадзе К.Ш.,

Справа № 629/174/20

Номер провадження 2/629/405/20

позивач Управління праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області

відповідач ОСОБА_1

розглянувши цивільну справу про стягнення надміру виплачених коштів

в с т а н о в и в :

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що згідно заяви ОСОБА_1 від 20.03.2006 року йому було призначено компенсацію фізичним особам, які надають соціальні послуги, на підставі Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2004 року № 558. Разом з заявою, відповідачем було надано до управління праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області всі документи, передбачені пунктом 6 Порядку: копія паспорту; виписка із протоколу лікарсько-консультаційної комісії про те, що стан його здоров`я дозволяє постійно надавати соціальні послуги; копія трудової книжки; довідка Лозівської об`єднаної державної податкової інспекції про те, що ОСОБА_1 на обліку в Лозівській ОДПІ не перебуває. Крім того, було надано документи матері - ОСОБА_2 , яка потребує надання соціальних послуг, а саме: заява про необхідність надання соціальних послуг; копія паспорту; копія-довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; виписка із протоколу лікарсько-консультаційної комісії про необхідність постійного догляду. Відповідно до п. 1 Порядку: непрацюючим Фізичним особам, які постійно надають соціальні послуги громадянам похилого віку, інвалідам, дітям-інвалідам, хворим, які не здатні до самообслуговування і потребують постійної сторонньої допомоги (крім осіб, що обслуговуються соціальними службами), призначається щомісячна компенсаційна виплата Тобто, однією із головних умов призначення даної виплати є те, що особа, яка надає соціальні послуги є непрацюючою, та не отримує інших доходів, що можуть вплинути на призначення даної компенсації. В результаті проведеної управлінням праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області 24 квітня 2012 року перевірки інформації, наданої ОСОБА_1 , виявлено, що заявник приховав факт його працевлаштування до ФОП ОСОБА_3 з 23.05.2006 року, що призвело до переплати йому , бюджетних коштів. Так як, відповідно до Порядку фізичні особи, які одержують компенсацію, зобов`язані повідомити структурні підрозділи з питань соціального захисту про обставини, які можуть вплинути на умови їх призначення, однією з таких обставин є приховування факту працевлаштування відповідача. УПСЗН було визначено обсяг переплачених коштів у вигляді компенсації фізичним особам, що надають соціальні послуги ОСОБА_1 , що становить 3871 грн. 55 коп. за період з 23.05.2006 року по 31.01.2012 року. Відповідачу було вручено повідомлення про переплату компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги, відповідно до якого ОСОБА_1 зобов`язаний повернути суму переплаченої компенсації, у зв`язку з приховуванням останнім відомостей, які впливають на призначення даного виду компенсації. З 2012 по 2017 рр. вівдповідачем вносились частинами на рахунок УПСЗН кошти, переотриманої компенсації. Остання виплата була здійснена у січні 2017 року в сумі 25 грн.00 коп. До цього часу належна до повернення на рахунок управління праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області сума складає 1921 гривень 55 копійок. Крім того, позивач просить відстрочити сплату судового збору до ухвалення рішення по справі, та покласти його сплату на відповідача.

Перевіривши дотримання позивачем вимог, які пред`являються до форми і змісту позовних заяв, суддя вважає, що подана заява підлягає залишенню без руху, оскільки вона цим вимогам не відповідає з наступних підстав.

Статтею129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Згідно постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Як роз`яснено у цій постанові, судові витрати - передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.

При здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов`язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до ЦПК України, Закону України "Про судовий збір", а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Отже, дана дія є правом суду і застосовується у виключних випадках за наявності лише вагомих для цього підстав.

Розмір судового збору визначається відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно п. 1.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, становить 1.5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто не менше 2102 грн. та не більше 735700 грн.

Закон України «Про судовий збір» у ст. 8 передбачає підстави для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати.

Позивач в позовній заяві просить відстрочити сплату судового збору, відповідно до ст. 136 ЦПК України, до ухвалення рішення по справі, та покласти його сплату на відповідача. Разом з тим, позивачем не надано доказів на підтвердження того, що його майновий стан не дає можливості сплатити 2102 гривень судового збору за подання до суду позовної заяви про стягнення надміру виплачених коштів.

Враховуючи викладене, суд не убачає у даній справі виключного випадку, на підставі якого можливо відстрочити сплату судового збору.

У зв`язку з чим, суддя відмовляє в задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Виходячи із заявлених вимог, позивачем при подачі позовної заяви повинно бути сплачено судовий збір у розмірі 2102 гривень за наступними реквізитами: Отримувач коштів: Лозівське УК/ОТГ Лозова/22030101, код отримувача (ЄДРПОУ) 38053090, банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), номер рахунку: UA0020573, код класифікації доходів бюджету: 22030101, найменування коду класифікації доходів бюджету: судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050).

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити:

1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;

3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;

4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;

7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Так, позивач в позовній заяві вказує, що відповідач сплачував частинами переплачені його бюджетні кошти, разом з тим, будь-які докази на підтвердження вказаних обставин матеріали справи не містять. Також, позивачем не зазначено доказів, які обґрунтовують суму залишку несплачених відповідачем надміру виплачених коштів у розмірі 1921 гривні 55 копійок.

Крім того, в позовній заяві ставиться питання про надміру виплачені кошти відповідачу за період з 23.05.2006 року по 31.01.2012 року, разом з тим, позовна заява не містить посилань на докази працевлаштування відповідача до 31.01.2012 року, оскільки в трудовій книжці вказано лише про прийняття на роботу з 01.01.2011 року у ФОП ОСОБА_4 та не зазначено період, протягом якого відповідач працював у цієї особи, а саме до 31.02.2012 року.

Згідно ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Керуючись ст. 185 ЦПК України,

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання Управління праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області про відстрочення сплати судового збору відмовити.

Позовну заяву Управління праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів - залишити без руху.

Надати позивачу для усунення недоліків строк 5 (п`ять) днів з дня отримання даної ухвали.

Роз`яснити позивачу, що в разі невиконання вимог, вказаних в ухвалі про залишення заяви без руху, заява вважатиметься неподаною та буде повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: К.Ш.Харабадзе