Справа № 216/951/19
провадження №2/216/602/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2020 року м. Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Бутенко М.В.

при секретарі Клименко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за уточненою позовною заявою ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Кривого Рогу в особі: виконкому Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривого Рогу Дніпропетровськ області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Придніпровська товарна біржа про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з відповідною заявою в якій просила визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна від 10 грудня 1997 року, який був посвідчений Криворізьким філіалом Придніпровської товарної біржі, реєстраційний номер 1033-Н/97 - дійсним та визнати за нею право власності на нерухоме майно, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який складається: з двокімнатної квартири, загальною площею 52,0 кв.м., житловою площею 30,6 кв.м. в порядку спадкування за законом після ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 10.12.1997 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , від імені якого діяла ОСОБА_3 з однієї сторони, а ОСОБА_5 з іншої, уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна на товарній біржі Криворізький філіал Придніпровської товарної біржі.

Згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна від 10.12.1999 року, продавці продали, а ОСОБА_5 - покупець придбала квартиру, загальною площею 52,0 кв.м., житловою площею 30,6, яка складається з 2-х кімнат, яка знаходиться на 3-му поверсі 5-ти поверхового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Договір купівлі-продажу нерухомого майна від 10.12.1999 року підписаний сторонами, посвідчений директором Криворізького філіалу Придніпровської товарної біржі та зареєстрований за № 1033-Н/97.

3.12.1997 року вказаний договір був зареєстрований в Криворізькому бюро технічної інвентаризації, про що здійснений запис в книзі реєстрації за № 22пв-345-345, згідно якого за ОСОБА_5 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла, не склавши за життя заповіт. Позивач, будучи спадкоємцем першої черги за законом як дочка померлої, звернулася до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , проте нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений на товарній біржі не був нотаріально посвідченим. Рекомендовано звернутися до суду для визначення права власності на спадкове майно за спадкодавцем.

В судове засідання сторони не з`явилися, надавши письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності. Представник позивача підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Треті особи до суду не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили.

У зв`язку із здійсненням розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Судом встановлено та письмовими матеріалами підтверджено, що 10 грудня 1997 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , від імені якого діяла ОСОБА_3 з однієї сторони, а ОСОБА_5 з іншої, уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна на товарній біржі Криворізький філіал Придніпровської товарної біржі.

Згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна від 10.12.1999 року, продавці продали, а ОСОБА_5 - покупець придбала квартиру, загальною площею 52,0 кв.м., житловою площею 30,6, яка складається з 2-х кімнат, яка знаходиться на 3-му поверсі 5-ти поверхового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказаний об`єкт нерухомості належав продавцям на підставі свідоцтва про право власності на житло від 30.09.1997 року за № 35, виданого на підставі розпорядження органу приватизації Криворізької Квартирно-експлуатаційної частини Центрально-Міського району Дніпропетровської області № 35 від 27.09.1997 року, зареєстрованого в БТІ м. Кривого Рогу в книзі реєстрації за № 22пв-345-345.

Згідно ст. 15 Закону України "Про товарну біржу" від 10.12.1991 року угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

Договір купівлі-продажу нерухомого майна від 10.12.1999 року підписаний сторонами, посвідчений директором Криворізького філіалу Придніпровської товарної біржі та зареєстрований за № 1033-Н/97.

Пунктом 9 договору купівлі-продажу нерухомого майна від 10.09.1996 року зазначено, що відповідно до ст. 227 Цивільного кодексу України, укладений договір підлягає реєстрації у бюро технічної інвентаризації.

3.12.1997 року вказаний договір був зареєстрований в Криворізькому бюро технічної інвентаризації, про що здійснений запис в книзі реєстрації за № 22пв-345-345, згідно якого за ОСОБА_5 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про її смерть серії НОМЕР_1 .

Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на належне їй за життя нерухоме майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Оскільки ОСОБА_5 за життя розпорядження своїм майном на випадок смерті не здійснила, що підтверджується відомостями наданими Першою криворізької державною нотаріальною конторою, тому її спадкоємці спадкують належне їй майно за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Позивач є спадкоємцем першої черги за законом як дочка померлої, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про її народження серії НОМЕР_2 , ксерокопією свідоцтва про її шлюб серії НОМЕР_3 , ксерокопією свідоцтва про розірвання шлюбу батьків позивача.

При зверненні позивача до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений на товарній біржі не був нотаріально посвідченим. Рекомендовано звернутися до суду для визначення права власності на спадкове майно за спадкодавцем.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року за № 7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ст. 227 ЦК Української РСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин.

Укладена між матір`ю позивача та продавцями угода нотаріально не була посвідчена відповідно до вимог ст. 15 Закону України "Про товарну біржу".

Відповідно до ч. 1 ст. 41 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків.

Згідно ст. 42 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) угоди можуть укладатись усно або в письмовій формі (простій чи нотаріальній). Угода, для якої законом не встановлена певна форма, вважається також укладеною, якщо з поведінки особи видно її волю укласти угоду. Мовчання визнається виявом волі укласти угоду у випадках, передбачених законодавством.

Згідно ст. 47 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими

частиною другою статті 48 цього Кодексу.

Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

При укладені договору купівлі-продажу нерухомого майна від 10.12.1997 року сторони договору виконали умови укладеної угоди, а саме: продавці передали матері позивача у власність квартиру, документи та ключі, а вона сплатила за неї оговорену суму грошових коштів.

Згідно зі статтею 12 Закону України "Про власність", чинного на час набуття ОСОБА_5 квартири, громадянин набував право власності на майно, зокрема, отримане внаслідок укладення угод, що не заборонені законом.

Статті 47, 227 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) вимагали обов`язкове нотаріальне посвідчення угод купівлі-продажу житлових приміщень і реєстрацію у виконавчому комітеті місцевої ради народних депутатів, а правовими наслідками недодержання такої форми передбачалося недійсність цієї угоди .

Однак, ст. 15 Закону "Про товарну біржу"( у редакції від 16 лютого 1993 року), що діяла на момент укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна, а саме на 10 грудня 1997 року на Придніпровській товарній біржі, не забороняла купівлю-продаж, зокрема квартири та не передбачала необхідності нотаріального посвідчення укладеного договору.

Лише в редакції від 20.05.2010 року в ст. 15 Закону "Про товарну біржу" було зазначено, що житловий будинок (як предмет визначений індивідуальними ознаками) не може бути предметом біржової торгівлі.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 5 ЦК України, якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовуються до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Відповідно до положень статті 3 Закону України від 01.07.2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Однак, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Відповідно до затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 09.06.1998 року за № 121 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26 червня 1998 року за N 399/2839 Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб (пункт 1 п/п 1.5.-1.7.) державну реєстрацію права власності на об`єкти нерухомого майна здійснюють державні комунальні підприємства - бюро технічної інвентаризації. Державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна в бюро технічної інвентаризації є обов`язковою для власників, незалежно від форми власності. Реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна провадиться на підставі правовстановлювальних документів за рахунок коштів власників нерухомого майна. До переліку правовстановлювальних документів, на підставі яких провадиться державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна відноситься зокрема договори купівлі-продажу, міни, зареєстровані біржею (пункт 9 додатку № 1 до Інструкції ).

ОСОБА_5 зареєструвала договір купівлі-продажу нерухомого майна на підставі біржової угоди в Криворізькому БТІ на своє ім`я.

Отже, право власності ОСОБА_5 на нерухоме майно, було набуто відповідно до діючого на той час законодавства, визнавалося державою і ніким не оскаржено.

На даний момент нотаріально посвідчити договір не має можливості, оскільки ОСОБА_5 - покупець по договору померла.

Оскільки сторонами при укладенні угоди купівлі-продажу нерухомості від 10.12.1997 року домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне виконання договору: ОСОБА_5 сплатила, визначену договором суму грошей, а продавці передали їй документи на квартиру, на сьогоднішній день за нею зареєстровано право власності на нерухоме майно в державних органах реєстрації майна, проте посвідчити угоду у нотаріуса не є можливим, адже ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 померла, а позивач як її дочка і спадкоємиця позбавлена можливості оформити спадщину у нотаріальній конторі.

У зв`язку з вищевикладеним, суд вважає за можливе позовні вимоги позивача задовольнити у повному обсязі, визнавши договір купівлі-продажу від 10.12.1997 року дійсним та визнавши за позивачкою право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті її матері.

На підставі викладеного та відповідно до ст. ст. 392, 1217, 1218, 1220, 1221, 1261 Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 223, 247, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України:

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Кривого Рогу в особі: виконкому Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривого Рогу Дніпропетровськ області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Придніпровська товарна біржа про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна від 10 грудня 1997 року, укладеного між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , від імені якого діяла ОСОБА_3 з однієї сторони та ОСОБА_5 з іншої сторони, який був посвідчений Криворізьким філіалом Придніпровської товарної біржі, реєстраційний номер 1033-Н / 97 - дійсним.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на нерухоме майно, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який складається: з двокімнатної квартири, загальною площею 52,0 кв.м., житловою площею 30,6 кв.м. в порядку спадкування за законом після ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в Дніпровський Апеляційний суд через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов*язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Суддя М. В. Бутенко