Справа № 418/1957/20
Провадження № 22-ц/810/668/20
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2020 року Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Назарової М.В.,

суддів Коновалової В.А., Луганської В.М.,

за участю секретаря Сінько А.І.,

учасники справи:

скаржник ОСОБА_1 ,

стягувач ОСОБА_2 ,

заінтересовані особи: Луганський міський відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), головний державний виконавець Луганського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Ковальова Олена Володимирівна, головний державний виконавець Луганського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Рісухіна Ірина Ідрисівна, головний державний виконавець Луганського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Уварова Наталія Олександрівна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Міловського районного суду Луганської області від 31 серпня 2020 року, постановлену Міловським районним судом Луганської області у складі: судді Чехова С.І. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 про скасування постанов державних виконавців Луганського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків),

в с т а н о в и в :

В травні 2020 року скаржник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Луганського міського ВДВС ГТУЮ у Луганській області Ковальової Олени Володимирівни під час виконання виконавчого провадження № 9616670 в частині винесення 14.02.2018 року постанов про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 в праві полювання, в праві користування вогнепальною зброєю, в праві виїзду за межі України, в праві керування транспортним засобом; дії головного державного виконавця Луганського міського ВДВС ГТУЮ у Луганській області Рісухіної Ірини Ідрисівни по виконавчому провадженню № 9616670 в частині винесення 12.09.2018 року постанови про накладення на боржника ОСОБА_1 штрафу; дії головного державного виконавця Луганського міського ВДВС ГТУЮ у Луганській області Уварової Наталії Олександрівни по виконавчому провадженню №9616670 в частині винесення 20.03.2019 року постанови про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 в праві у виїзді за межі України та від 01.08.2019 року про розшук майна боржника.

Скарга мотивована тим, що в провадженні Луганського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області з 01.07.2016 року знаходиться виконавче провадження № 9616670 за дублікатом виконавчого листа № 2-88, виданого 10.07.2006 року Міловським районним судом Луганської області, про стягнення з заявника ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліментів у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно.

Вищезазначеними постановами державних виконавців під час здійснення виконавчих дій було застосовано щодо заявника певні обмеження, піддано штрафу та оголошено в розшук автомобіль.

Постановами головного державного виконавця Луганського міського ВДВС ГТУЮ у Луганській області Ковальовою О.В. від 14.02.2018 року ОСОБА_1 було тимчасово обмежено у праві полювання, тимчасово обмежено у праві користування вогнепальною зброєю, тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України, тимчасово обмежено у праві керування транспортним засобом.

Вважає вказані постанови незаконними, оскільки вони винесені всупереч положенням частини першої статті 58 Конституції України, якими визначено принцип дії закону в часі.

Державний виконавець при винесені оскаржуваних постанов застосував закон, який посилює відповідальність особи, та виходив із розміру заборгованості зі сплати аліментів, що утворилася до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» від 07 грудня 2017 року, що набрав чинності 06 лютого 2018 року (далі - Закон № 2234-VIII) та Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» від 03 липня 2018 року № 2475, який набрав чинності 28 серпня 2018 року (далі - Закон № 2475-VІІІ).

Крім того, державними виконавцями не враховано, що з квітня до грудня 2018 року він перерахував на рахунок свого сина ОСОБА_3 аліменти в загальному розмірі 25000 грн, що з урахуванням принципу незворотності дії закону в часі виключає застосування до нього як до боржника обмежень у вигляді виїзду за межі України, а постанова про оголошення у розшук належного скаржнику автомобіля невмотивована.

Тому просив скасувати постанови від 14.02.2018 року, 12.09.2018 року, 20.03.2019 року, 01.08.2019 року.

Луганським міським відділом державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) надано відзив на скаргу, в якому зазначено, що згідно перевірки даних автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що на виконанні у Луганському міському відділі державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) перебуває виконавче провадження № 9616670 з примусового виконання виконавчого листа № 2-88, виданого 10.07.2006 року Міловським районним судом Луганської області про стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 24 травня 2006 року. 01.07.2016 року державним виконавцем, керуючись розділом 14 «Інструкції з організації примусового виконання рішень» та у зв`язку із надходженням до відділу державної виконавчої служби дубліката виконавчого листа № 2-88, виданого Міловським районним судом Луганської області про стягнення аліментів з відповідача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 24 травня 2006 року, винесено постанову про відновлення виконавчого провадження.

Всі оскаржувані постанови від 14.02.2018 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною зброєю, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України винесені державними виконавцями на підставі ст. 11,71 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з наявністю заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за шість місяців, та діють до повного фактичного погашення заборгованості. 12.09.2018 року на підставі ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з наявністю заборгованості зі сплати аліментів, державним виконавцем винесено постанову про накладання штрафу у розмірі 50% від суми боргу у розмірі 59220,19 гривень. 01.08.2019 року державним виконавцем на підставі ч. 3 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про розшук майна боржника.

Станом на 01.08.2020 року заборгованість по аліментам складає 193204,49 грн без урахування штрафу. Відповідно до ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» законні підстави для скасування постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користуватися транспортними засобами у державного виконавця відсутні, а тому Луганський міський відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) просив у задоволенні скарги відмовити.

Ухвалою Міловського районного суду Луганської області від 31 серпня 2020 року у задоволенні скарги про скасування постанов державних виконавців Луганського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає оскаржувану ухвалу незаконною та необґрунтованою, просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нову ухвалу про задоволення скарги.

Доводами апеляційної скарги є неповнота встановлених судом обставин, оскільки суд обмежився лише вивченням у судовому засіданні лише копій з матеріалів виконавчого провадження, не оглянувши та не вивчивши всі оригінали матеріалів виконавчого провадження, про витребування яких було прийняте процесуальне рішення; постанови про встановлення певних обмежень щодо скаржника не ґрунтуються на приписах ст. 58 Конституції України, оскільки заборгованість по аліментах утворилася за час, коли закон, що встановлює певну відповідальність, не діяв; судом не враховано сплату боржником аліментів з квітня до грудня 2018 року, що свідчить про відсутність заборгованості у скаржника і відсутність підстав для застосування до нього обмежень у вигляді виїзду за межі України; постанова про оголошення автомобіля у розшук складена за відсутності об`єктивних та правових підстав для її ухвалення.

Протоком автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.09.2020 року головуючим у справі визначено суддю Дронську І.О. склад колегії Коновалова В.А., Карташов О.Ю. Апеляційне провадження по справі відкрито 07.10.2020 року. Ухвалою суду від 23.10.2020 року справу призначено до апеляційного розгляду на 11.11.2020 року. 11.11.2020 року судове засідання не було проведено у зв`язку з перебуванням у щорічній оплачуваній відпустці судді Дронської І.О., відкладено на 25.11.2020 року. 25.11.2020 року судове засідання не було проведено у зв`язку з перебуванням у щорічній оплачуваній відпустці судді Дронської І.О., відкладено на 02.12.2020 року.

Повторним протоколом автомотизованого розподілу судової справи між суддями від 02.12.2020 року вилучено суддю ОСОБА_5 у зв`язку із перебуванням у відпустці, новий суддя у складі суду Луганська В.М.

02.12.2020 року розгляд справи відкладено на 14.12.2020 року, визнано обов`язковою явку представника Луганського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) та витребувано у Луганського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) матеріали виконавчого провадження № 9616670 щодо ОСОБА_1 .

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.12.2020 року, проведеного на підставі розпорядження керівника апарату Савчука О.І. від 10 грудня 2020 року у зв`язку із прийняттям відставки судді Дронської І.О., вилучено останню у зв`язку із закінченням терміну повноважень, визначено: новий головуючий суддя (суддя-доповідач) Назарова М.В., у складі колегії: Коновалової В.А., Луганської В.М.

Від Луганського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні скарги в повному обсязі та зазначає, що державний виконавець в своїй діяльності керується виключно нормами чинного законодавства України.

У судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_6 підтримала доводи скарги та пояснила, що до теперішнього часу скаржник не отримував від ДВС копії постанов, які ним оскаржуються.

Представник Луганського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Машко М.І. заперечувала проти задоволення скарги та пояснила, що дійсно на адресу відділу надходив запит боржника ОСОБА_1 про надіслання на його електронну адресу всіх копій виконавчого провадження, що не було виконане через велику завантаженість в роботі.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на виконанні у Луганському міському відділі державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) перебуває виконавче провадження № 9616670 з примусового виконання виконавчого листа № 2-88, виданого 10.07.2006 року Міловським районним судом Луганської області про стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 24 травня 2006 року. 01.07.2016 року державним виконавцем, керуючись розділом 14 «Інструкції з організації примусового виконання рішень» та у зв`язку із надходженням до відділу державної виконавчої служби дубліката вищезазначеного виконавчого листа № 2-88, 01.07.2016 р. винесено постанову про відновлення виконавчого провадження.

Згідно довідок-розрахунків, затверджених в.о. начальника Луганського МВ ДВС ГТУЮ у Луганській області про розмір заборгованості боржника ОСОБА_1 по виконавчому провадженню № 9616670, заборгованість становить: з травня по жовтень 2016 року 9329,64 грн; з 01.12.2016 року по 31.05.2017 року - 1545,70 грн; за 2017 рік з січня по травень - 9026,70 грн; за лютий-липень 2017 року - 10925,31 грн; з 01.03.2018 по 31.08.2018 року - 14787,64 грн; про сукупний розмір заборгованості по аліментам, розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяця з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання від 12 листопада 2019 року заборгованість ОСОБА_1 перед стягувачем ОСОБА_2 становить 193086,63 грн (а.с. 138), що також підтверджено довідкою-розрахунком від 28.08.2020 року (а.с. 141-145).

На підставі ст. 36, 71 Закону України «Про виконавче провадження» та враховуючи наявність заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим документом, яка перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, а згодом і за три роки, неможливість встановлення місцезнаходження майна:

- Постановою головного державного виконавця Луганського міського ВДВС ГТУЮ у Луганській області Ковальової Олени Володимирівни по виконавчому провадженню № 9616670 від 14.02.2018 року встановлено тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 в праві полювання.

- Постановою головного державного виконавця Луганського міського ВДВС ГТУЮ у Луганській області Ковальової Олени Володимирівни по виконавчому провадженню №9616670 від 14.02.2018 року встановлено тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 в праві користуватися вогнепальною зброєю.

- Постановою головного державного виконавця Луганського міського ВДВС ГТУЮ у Луганській області Ковальової Олени Володимирівни по виконавчому провадженню №9616670 від 14.02.2018 року встановлено тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 в праві виїзду за межі України.

- Постановою головного державного виконавця Луганського міського ВДВС ГТУЮ у Луганській області Ковальової Олени Володимирівни по виконавчому провадженню №9616670 від 14.02.2018 року встановлено тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 в праві керування транспортним засобом.

- Постановою головного державного виконавця Луганського міського ВДВС ГТУЮ у Луганській області Рісухіної Ірини Ідрисівни по виконавчому провадженню №9616670 від 12.09.2018 року накладено на боржника ОСОБА_1 штраф у розмірі 50% від суми боргу станом на 01.09.2018 року 118440,38 грн у розмірі 59220,19 грн.

- Постановою головного державного виконавця Луганського міського ВДВС ГТУЮ у Луганській області Уварової Наталії Олександрівни по виконавчому провадженню №9616670 від 20.03.2019 року встановлено тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 в праві у виїзді за межі України.

Постановою головного державного виконавця Луганського міського ВДВС ГТУЮ у Луганській області Уварової Наталії Олександрівни по виконавчому провадженню №9616670 від 01.08.2019 року оголошено в розшук майно боржника ОСОБА_1 .

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1 , суд виходив із наявної у боржника заборгованості та застосуванні державним виконавцем під час виконання виконавчого провадження про стягнення аліментів передбачених законом та оскаржуваних ОСОБА_1 обмежень, штрафу, передбачених законом.

Колегія суддів погоджує такі висновки суду, оскільки вони ґрунтуються на вимогах закону та матеріалах справи, а помилкові доводи скарги цих правильних висновків не спростовують з огляду на таке.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно з пунктом 9 частини третьої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (частина перша статті 18 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII, чинного на час винесення оскаржуваної постанови) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

При виконанні судових рішень учасники справи мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою в порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця. Відповідно до змісту скарги та заявлених вимог заявник, зокрема, не погоджується з винесеними державним виконавцем постановами про встановлення тимчасового обмеження його прав з накладенням штрафу та арешту на автомобіль.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно із частиною першою статті 71 Закону № 1404-VIII порядок стягнення аліментів визначається законом.

Відповідно до пунктів 1 - 4 частини дев`ятої статті 71 Закону № 1404-VIII (в редакції закону № 2234-VIII від 07.12.2017, чинній станом на час винесення оскаржуваних постанов) за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: 1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Згідно з частиною четвертою статті 11 Закону № 1404-VIII cтрок обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених пунктами 1-4 частин дев`ятої, дванадцятої статті 71 цього Закону, обчислюється з наступного робочого дня після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до частини десятої статті 71 Закону № 1404-VIII тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі: 1) якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування; 2) використання боржником транспортного засобу у зв`язку з інвалідністю чи перебуванням на утриманні боржника особи з інвалідністю I, II групи, визнаної в установленому порядку, або дитини з інвалідністю; 3) проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях; 4) розстрочення або відстрочення сплати заборгованості за аліментами у порядку, встановленому законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України, в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Виконавче провадження по виконанню виконавчого листа про стягнення аліментів з ОСОБА_1 перебувало на виконанні у Луганському міському відділу ДВС Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), 01.07.2016 року було відновлено на підставі пред`явленого дублікату виконавчого листа, і визначена державним виконавцем заборгованість по сплаті аліментів за виконавчим листом № 2-88, виданим 10.07.2006 Міловським районним судом Луганської області про стягнення з боржника ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина та доньки у розмірі 1/3 частини, визначена за період з 24.05.2006 року по 31.01.2018 року та становить 193204,49 грн (а.с. 141-145).

Відповідно до статей 76, 77, 78, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Колегія суддів зазначає, що скаржник ОСОБА_1 доказів, які б підтверджували незаконність винесення оскаржуваних постанов в наведеній частині, суду не надав.

Суд, на підставі належним чином оцінених доказів, дійшов правильних висновків про те, що державний виконавець, який діяв виключно в межах своїх повноважень та вимог Закону № 1404-VIII, зобов`язаний вживати заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Встановивши, що за боржником рахується заборгованість зі сплати аліментів на утримання дітей, розмір якої перевищує сукупну суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець правомірно виніс постанови про обмеження боржника у встановленні тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії відносно ОСОБА_1 до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Аналіз норм права, якими керувався державний виконавець при винесенні оскаржуваних постанов, дає підстави дійти висновку, що достатньою підставою для застосування тимчасових обмежень є встановлення факту наявності заборгованості за певний період, передбачений законом та в певному розмірі.

Верховний Суд у постанові від 22 травня 2019 року у справі № 639/1140/18-ц, провадження № 61-6208 св 19, дійшов висновку, що оскільки закон зворотної дії в часі не має, то посилання на те, що строк несплати аліментів за шість місяців для винесення постанови державного виконавця повинен був обчислюватися з дня набрання чинності Закону у відповідній редакції, тобто з 06 лютого 2018 року, не заслуговують на увагу, так як підставами для винесення постанов, передбачених пунктами 1 - 4 частини дев`ятої статті 71 Закону є саме наявність заборгованості зі сплати аліментів, яка утворилася після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

Тому доводи скарги про конституційний принцип незворотності дії закону в часі є помилковими та не заслуговують на увагу.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд правильно витлумачив положення норм права та зазначив, що визначення розміру заборгованості, за наявності якої до боржника застосовуються відповідні обмеження, є саме порядком визначення заборгованості, а не встановленням відповідальності боржника, а згідно з частиною четвертою статті 11 Закону №1404-VIII строк для застосування обмежень, передбачених частиною дев`ятою статті 71 цього Закону обчислюється з наступного робочого дня після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а не з дня набрання чинності Законом № 2234-VIII.

Довід скарги про неврахування судом сплату боржником аліментів з квітня до грудня 2018 року, що свідчить про відсутність заборгованості у скаржника і відсутність підстав для застосування до нього обмежень у вигляді виїзду за межі України, є помилковим, оскільки перераховані відповідачем своєму сину кошти не є аліментними платежами, за вказаний період наявна заборгованість згідно розрахунку виконавця, і крім сина скаржник має сплачувати аліменти на утримання доньки.

Як помилковим є і довід скарги про неправильний розрахунок державним виконавцем заборгованості по аліментам з травня 2018 року по березень 2019 року з огляду на те, що боржник є отримувачем пенсії у розмірі 2000 грн щомісячно і самостійно розрахований ним розмір належних до сплати аліментів у вигляді третини від цього доходу є інший, ніж розрахований виконавцем, оскільки визначення розміру заборгованості по аліментах не є предметом розглядуваної справи, і він не може бути меншим від визначеного законом розміру на одну дитину у відповідності до вимог ст. 182 СК України.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Згідно з пунктом 7 частини третьої статті 18 Закону № 1404-VIII державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Відповідно до частини першої, абзацу першого частини другої статті 56 Закону № 1404-VІІІ арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Суд встановив що постановою державного виконавця від 01.08.2019 року у виконавчому провадженні № 9616670 у зв`язку із неможливістю встановлення місцезнаходження транспортного засобу, оголошено в розшуку майно боржника автомобіль TOYOTA реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN номер шассі (кузова, рами) НОМЕР_2 , що належить боржнику.

Належність вказаного автомобілю скаржнику його представником в суді апеляційної інстанції не заперечується.

Суд дійшов обгрунтованих висновків про правомірність дій та рішень старшого державного виконавця Уварової Н.О. в частині винесення 01.08.2019 року постанови про розшук майна боржника ОСОБА_1 , оскільки за боржником рахується заборгованість зі сплати аліментів на утримання дітей, розмір якої перевищує сукупну суму відповідних платежів за шість місяців

Згідно з пунктом 16 частини третьої статті 18 Закону № 1404-VIII державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Суд встановив, що постановою державного виконавця від 12.09.2018 року у виконавчому провадженні № 9616670 на боржника ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 50% від суми боргу у розмірі 59220,19 грн, оскільки за боржником рахується заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.09.2018 року у розмірі 118440,38 грн.

Вказана відповідальність встановлена частиною 14 статті 71 Закону № 1404-VІІІ (в редакції Закону № 2475-VIII від 03.07.2018, чинній станом на час винесення оскаржуваної постанови) у разі наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, і матеріалами справи підтверджено наявність такої заборгованості, що вбачається з довідки-розрахунку заборгованості від 28.08.2020 року.

Доводи скарги про неповноту встановлених судом обставин, обмеженням суду лише вивченням у судовому засіданні копій з матеріалів виконавчого провадження без огляду та вивчення всіх оригіналів матеріалів виконавчого провадження, про витребування яких було прийняте процесуальне рішення, не спростовує правильних висновків суду, оскільки в суді апеляційної інстанції державним виконавцем було надано матеріали виконавчого провадження, і у представника скаржника не виникло жодних питань та клопотань з приводу цих матеріалів.

Було з`ясовано, що дійсно на письмовий запит скаржника про надання копій матеріалів виконавчого провадження ДВС відповіді не дала, та станом на час розгляду справи копій оскаржуваних постанов ОСОБА_1 не отримано, а отже передбачений ст. 449 ЦПК України строк для оскарження дій виконавця не пропущений.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Міловського районного суду Луганської області від 31 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови 18 грудня 2020 року.

Головуючий

Судді: