Справа № 471/69/20
Провадження №2-з/471/3/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" січня 2020 р. смт. Братське

Братський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді Скарницької І.Б.,

за участю секретаря Романчук О.О.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду с-ща Братське заяву про забезпечення позову у справі за позовом ТОВ "Білоусівка-2007" до ОСОБА_1 про визнання угоди недійсною,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Білоусівка-2007" звернулося до суду із позовом про визнання угоди недійсною.

Свої позовні вимоги позивач обргунтовує тим, що 01.12.2007 року між ним та відповідачем було укладено договір оренди землі. 16.04.2011 року між сторонами було укладено додаткову угоду, якою строк дії договору продовжено до 05.02.2020 року. 01.02.2018 року дані угоди було розірвано та відомості про розірвання договору оренди землі внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Проте угоду про розірвання договору оренди землі представником позивача не було підписано. За даним фактом було внесено відомості до ЄРДР за № 00000329 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України. Також позивач звернувся до суду із позовом про визнання угоди про розірвання договору оренди землі недійсним, оскільки на думку позивача є діючий договір оренди землі, згоди на його розірвання позивач не надавав, таким чином мається місце порушення права позивача на використання земельної ділянки, так як відповідач не допускає позивача до робіт на земельній ділянці. В зв`язку з такими неправомірними діями відповідача позивач вимушений звернутися до суду із зазначеним позовом та заявою про забезпечення позову шляхом заборони відповідача та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії, спрямовані на обробку, оранку, засівання земельної ділянки з кадастровим номером 482145500:04:000:0147, а також інші дії, що змінять або можуть змінити стан поверхневого шару грунту вказаної земельної ділянки.

Дослідивши матеріали додані до заяви про забезпечення позову, суд встановив.

Відповідно до ст. 5 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК - України), здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні і суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за учасника справи має право вжити, передбачених статтею 150 цього Кодексу, заходи забезпечення позову.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується шляхом забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до роз`яснень пп. 4, 6 постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Крім того, у вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Абзацом 1 частини 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами 5, 6 статті 81 ЦПК України також встановлено, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Жодних доказів на підтвердження обставин, викладених у заяві позивачем до заяви про забезпечення позову не додає.

Як вбачається з заяви про забезпечення позову договір оренди було укладено не з ОСОБА_1 , який зазначений відповідачем у справі, а з ОСОБА_2 який є власником земельної ділянки площею 9,12га, яка згідно договору оренди землі від 01.12.2007 року перебувала в оренді у позивача. Додатковою угодою від 01.02.2018 року зазначений договір оренди землі було розірвано. Згідно доданого витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, позивачу було відомо про реєстрацію угоди про розірвання договору оренди з 12.06.2018 року (дата формування витягу), заява про вчинений злочин була зареєстрована 23.09.2019 року з попередньою кваліфікацією за ч. 1 ст. 206 КК України (Протидія законній господарській діяльності), а не за ч. 1 ст. 358 КК України, як то вказує в своїй заяві представник позивача, проте до суду з позовом про визнання додаткової угоди недійсною позивач звернувся лише 27.01.2020 року. Доказів щодо наявності перешкод для звернення до суду з червня 2018 року до теперішнього часу позивачем не надано.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимога щодо заборони вчиняти будь-які дії щодо земельної ділянки яка є власністю відповідача не співвідноситься з позовними вимогами, та фактично позбавляє законного власника майна права володіти та користуватися своїм майном, що є неприпустимим в розумінні ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин, суд вважає, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст 151-153ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви про забезпечення позову у справі за позовом ТОВ "Білоусівка-2007" до ОСОБА_1 про визнання угоди недійсною - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

СуддяІ.Б. Скарницька