Справа № 581/359/19
Провадження № 2/581/10/20
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

21 січня 2020 року сел. Липова Долина

Липоводолинський районний суд Сумської області в складі: головуючого - судді Бутенка Д.В., за участю секретаря судового засідання Бочкун Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Липова Долина цивільну справу загального позовного провадження за позовом Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Колядинець» до Фермерського господарства «Давиденко Віталій Олександрович», ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: управління адміністративних послуг Роменської міської ради Сумської області, про визнання недійсними договорів оренди землі, скасування рішення про державну реєстрацію прав оренди земельних ділянок,

в с т а н о в и в:

Сутність заявлених до суду вимог

У травні 2019 року позивач СВК «Колядинець» звернулося до суду з вказаним вище позовом, який мотивувало тим, що 15 січня 2007 року між СВК «Колядинець» та ОСОБА_2 укладено договір оренди земельних ділянок площею 7,201 га, правочин зареєстровано у Липоводолинському районному відділенні Сумської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 09 серпня 2007 року за № 79. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Спадщину після його смерті прийняли його діти ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Спадкоємець ОСОБА_1 , з метою одержання орендної плати, надав СВК «Колядинець» копію свідоцтва про право на спадщину. Кооператив вчасно та в повному обсязі сплачував орендну плату. Однак, у травні 2019 року ОСОБА_1 до закінчення строку дії вказаного вище договору, уклав два нові договори оренди землі з ФГ «Давиденко В.О.», які зареєстровані державним реєстратором управління адміністративних послуг Роменської міської ради Сумської області Олійник О.Г. 02 квітня 2019 року за реєстровими номерами 31044515 та 31043338. Позивач просив суд визнати недійсними договори оренди земельних ділянок площею 3,1783 та та 0,424 га, укладені між орендодавцем ОСОБА_1 та орендарем ФГ «Давиденко В.О.» та скасувати рішення про державну реєстрацію зазначених договорів.

Позиція представника позивача, відповідача, представника відповідача по даній справі

Позивач в особі свого представника ОСОБА_4 у судовому засіданні, підтримавши заявлений кооперативом позов, суду пояснив про те, що договір оренди двох земельних ділянок від 15 січня 2007 року між СВК «Колядинець» та ОСОБА_2 укладений на законних підставах, його державна реєстрація проведена 09 серпня 2007 року на 15-річний строк Липоводолинським районним відділенням Сумської регіональної філії ДП «Центр ДЗК», він діяв станом на травень 2019 року. Через неповне з`ясування необхідної для державної реєстрації інформації державним реєстратором у 2019 році до державної реєстрації договорів оренди між відповідачами, не витребовувалися від місцевого підрозділу ГУ Держгеокадастру України відомості про первісну реєстрацію договору оренди у 2007 році з СВК «Колядинець» та його первинним власником ОСОБА_2 , незаконно проведено реєстрацію прав оренди відповідачів на земельні ділянки, які на той час перебували в користуванні позивача. До цього, зазначав, що первинно укладений договір оренди земельних ділянок не припинив свою чинність ні при переході права власності на ці об`єкти, ні при реорганізації орендаря, як юридичної особи.

Відповідач ФГ «Давиденко В.О.» у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та додатково суду пояснив про законність власних дій при проведенні державної реєстрації прав оренди земельних ділянок між фермерським господарством та сином померлого попереднього власника земельних ділянок ОСОБА_2 . У суді пояснив про те, що з ОСОБА_1 окремих договорів оренди він не підписував і не знав про наявність укладених раніше договорів оренди земельних ділянок з СВК «Колядинець», перед укладенням та реєстрацією прав у державного реєстратора в м. Ромни він за його вказівкою отримав витяг з ДЗК у Липоводолинському відділенні Держгеокадастру, який підтверджував відсутність будь-яких договорів оренди.

Відповідач ОСОБА_1 заперечував проти позову письмово, в окремо поданій суду заяві поклався на позицію свого представника ОСОБА_5 в обґрунтування його заперечень сформульованих у суді.

Представник відповідачів ОСОБА_1 та ФГ «Давиденко В.О», ОСОБА_6 , в судовому засіданні позовні вимоги також не визнав та додатково суду пояснив про те, що у державного реєстратора управління адміністративних послуг Роменської міської ради Сумської області не було підстав для відмови у вчиненні реєстраційної дії щодо реєстрації права їх оренди на підставі договорів оренди. ФГ «Давиденко В.О» жодних норм права не порушував, не знав про укладення договорів оренди між СВК «Колядинець» та колишнім власником землі, всі необхідні документи для реєстрації прав оренди ОСОБА_7 подані до державного реєстратора у квітні 2019 року; ОСОБА_1 проживав у Харківській області, також не повідомляв про операції його батька зі спірною землею; невнесення зазначеної інформації щодо договорів оренди із СВК «Колядинець» і батьком ОСОБА_1 в Державний земельний кадастр і подальше неперенесення їх до Державного реєстру речових права на нерухоме майно не є винними і протиправними діями відповідачів, це недоліки в роботі земельно-кадастрових органів і держави взагалі, недопрацьовки в їх діяльності протягом 2008-2019 років призвели до того, що спірні земельні ділянки не внесені ні до ДЗК, ні до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а на виконання Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» зазначені земельні ділянки повинні бути давно перенесені до функціонуючого реєстру речових прав.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, від Управління адміністративних послуг Роменської міської ради надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника.

Процесуальні дії суду у даній справі

Ухвалою Липоводолинського районного суду Сумської області від 20 червня 2019 року у даній справі відкрито провадження, призначено підготовче судове засідання на 05 липня 2019 року о 10 год. 40 хв. 05 липня 2019 року у зв`язку з неявкою сторін протокольною ухвалою суду підготовче судове засідання відкладено до 01 серпня 2019 року. 01 серпня 2019 року протокольною ухвалою суду в підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 15 серпня 2019 року. 15 серпня 2019 року протокольною ухвалою суду підготовче судове засідання відкладено до 03 вересня 2019 року за клопотанням представника позивача. 03 вересня 2019 року протокольною ухвалою суду підготовче судове засідання відкладено до 17 вересня 2019 року за клопотанням представника відповідача та через неявку всіх учасників справи. 17 вересня 2019 року протокольною ухвалою суду підготовче судове засідання відкладено до 02 жовтня 2019 року за клопотанням представника відповідача та неявкою усіх учасників справи. 02 жовтня 2019 року протокольною ухвалою суду підготовче судове засідання повторно відкладено до 22 жовтня 2019 року у зв`язку з неявкою усіх учасників справи. 22 жовтня 2019 року ухвалою судді Липоводолинського районного суду Сумської області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 14 листопада 2019 року на 13 год. 30 хв. 14 листопада 2019 року протокольною ухвалою суду судове засідання відкладено до 10 грудня 2019 року у зв`язку з неявкою усіх учасників справи. 10 грудня 2019 року у судовому засіданні оголошена перерва до 09 год. 00 хв. 27 грудня 2019 року для заслуховування особистих пояснень сторони позивача та надання для огляду в судовому засіданні документів, які були подані до суду у копіях. 27 грудня 2019 року протокольною ухвалою суду оголошено перерву до 09 год. 20 хв. 16 січня 2020 року за клопотанням представника відповідачів. 16 січня 2020 року протокольною ухвалою суду оголошено перерву до 13 год. 30 хв. 21 січня 2020 року для виклику свідка. 21 січня 2020 року спір вирішено по суті.

Установлені судом фактичні обставини даної справи

З копій Державних актів на право власності на земельні ділянки вбачається, що ОСОБА_2 на підставі розпорядження голови Липоводолинської районної державної адміністрації від 20 квітня 2004 року №141 передано у приватну власність земельні ділянки площами 3,773 га та 3,428 га, які розташовані на території Колядинецької сільської ради Липоводолинського району Сумської області та призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (зазначені земельні ділянки складаються з декількох ділянок різних масивів, а саме це шість земельних ділянок з кадастровими номерами :03:002:0083, :03:001:0223, :03:002:0149, :03:002:0084, :03:001:0222, :03:002:0150) (а.с.14,15).

15 січня 2007 року між СВК «Колядинець» та ОСОБА_2 укладено договір оренди землі площею 7,201 га, розташованої на території Колядинецької сільської ради, строком на 15 років. Цей договір зареєстровано у Липоводолинському районному відділенні Сумської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 09 серпня 2007 року за № 79. За положеннями зазначеного договору земельна ділянка загальною площею 7,201 га, яка складається сукупно із шести окремих земельних ділянок, передана ОСОБА_2 у строкове 15-річне оплатне користування для сільськогосподарських потреб. При цьому, перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи орендаря в цьому договорі не передбачалася в якості підстави для зміни умов або розірвання цього договору. Укладений договір набирає чинності після підписання його сторонами та його державної реєстрації (п. 1, 2, 5, 8, 9, 40, 43 укладеного договору). На підставі акту приймання-передачі від 09 серпня 2007 року зазначена вище земельна ділянка передана в користування позивачу (а.с. 11-13,16, 33).

30 липня 2012 року ОСОБА_1 , як спадкоємець за заповітом після смерті ОСОБА_2 , отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, видане приватним нотаріусом Липоводолинського районного нотаріального округу Бондаренко О.В. на земельні ділянки площею 3,1783 га, 0,4240 га та 0,1709 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Колядинецької сільської ради Липоводолинського району Сумської області, та належали ОСОБА_2 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія СМ № 041565 (а.с. 17).

Під час дії вищезазначеного договору оренди 01 січня 2019 року ОСОБА_1 укладено два строкові, оплатні договори оренди земельних ділянок площами 3,1783 га (кадастровий номер :03:002:0083) та 0,424 га (кадастровий номер :03:001:0223) з ФГ «Давиденко В.О.», які зареєстровані 02 квітня 2019 року державним реєстратором Управління адміністративних послуг Роменської міської ради Сумської області за реєстровими номерами 31044515 та 31043338 (а.с. 18-25).

11 грудня 2018 року щодо земельної ділянки площею 3,1783 га (кадастровий номер :03:002:0083), розташованої на території Колядинецької сільської ради Липоводолинського району Сумської області, ОСОБА_8 надано витяг з Державного земельного кадастру, де власником зазначеної землі обліковувався ОСОБА_2 за відповідним державним актом, земельна кадастрова документація на цей об`єкт первинно розроблена 21 квітня 2004 року, відділ у Липоводолинському районі ГУ Держгеокадастру у Сумській області зареєстрував зазначену земельну ділянку в Державному земельному кадастрі 15 березня 2017 року (а.с. 211-215).

26 березня 2019 року щодо земельної ділянки площею 3,1783 га (кадастровий номер :03:002:0083) розташовану на території Колядинецької сільської ради Липоводолинського району Сумської області, ОСОБА_1 надано витяг з Державного земельного кадастру, де власником зазначеної земельної ділянки обліковувався ОСОБА_1 на підставі уточнених даних відповідного Державного акту, як спадкоємець померлого спадкодавця, за земельною ділянкою визначена приватна форма власності, інший орган вносив відомості до кадастру щодо цієї земельної ділянки 13 вересня 2005 року (а.с. 216-220). Із зазначених витягів з ДЗК вбачається відсутність відомостей щодо реєстрації договорів оренди та прав оренди за сторонами даного спору.

Свідок ОСОБА_9 , який у 2018-2019 роках працював на посаді державного кадастрового реєстратора Липоводолинського відділення ГУ Держгеокадастру України в Сумській області, суду показав про те, що договір оренди землі від 15 січня 2007 року, укладений між ОСОБА_2 та СВК «Колядинець», зареєстрований у Липоводолинському районному відділенні Сумської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 09 серпня 2007 року за відповідним номером тим органом, який на той час мав право проводити реєстрацію таких договорів, про це у Книзі (журналі) записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі вчинено відповідний напис зі строком дії договору - 15 років (виключно паперовий екземпляр цього документу зберігається у місцевому відділенні ГУ Держгеокадастру в Сумській області, який передано до цього новоствореного органу у 2011 році). З 01 січня 2011 року і по 01 січня 2013 року діяв перехідний земельний реєстр, під час якого розпочалося первинне перенесення відомостей із зазначених книг (журналів) та Поземельних паперових книг до Державного земельного кадастру в електронному вигляді, цей процес продовжився і після набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Земельна ділянка, яка належала ОСОБА_2 , вперше внесена до ДЗК 15 березня 2017 року, проте з помилками (невірно зазначена форма власності земельної ділянки, відомості щодо номера та реквізитів Державного акту на право приватної власності щодо оренди цієї земельної ділянки були відсутні, земельно-кадастрова документація на цю земельну ділянку розроблялася вперше у 2004 році). Уперше в он-лайн порядку у грудні 2018 року для отримання відомостей про цю земельну ділянку з ДЗК звернувся ОСОБА_8 і цей витяг наданий йому з неточними даними за 2004 рік та даними обмінного файлу, внесеного до ДЗК 15 березня 2017 року (а.с. 211-215). Другий витяг з ДЗК виданий ОСОБА_1 за вірними даними після внесення ряду виправлень щодо власника, дати та підстави переходу права власності, проте відомості щодо оренди земельної ділянки не були перенесені, бо ці відомості раніше по технічним причинам до ДЗК не потрапили (це пояснюється великою кількістю обмінних файлів по Липоводолинському району, яка перебувала в опрацюванні співробітників місцевого відділу Держгеокадастру, біля 35000 файлів по такій же кількості земельних ділянок); за період з 2008 і по 2018-2019 роки ні попередній власник, ні теперішній, ні орендар у виді СВК «Колядинець» не зверталися із заявами по формуванню на платній основі уточненого обмінного файлу із достовірними відомостями щодо спірної земельної ділянки. Під час дії перехідної кадастрової системи (до 01 січня 2013 року) Сумська філія «Центр ДЗК» в тестовому режимі після надіслання заяв та відповідних документів заінтересованих осіб направляла до місцевих підрозділів частини поземельних книг та формувала обмінні файли; діючим законодавством не визначено строків переоформлення даних із паперових документів кадастрової документації до Національної кадастрової системи в електронному вигляді та до діючих електронних реєстрів щодо нерухомості.

Норми права, які підлягають застосуванню у даній справі

Спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює відносини з оренди земельних ділянок є Закон України «Про оренду землі».

Статтею 1 Закону України «Про оренду землі» (далі Закон), визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Орендодавцями землі відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи.

Орендарями землі відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою.

Право оренди земельної ділянки, відповідно до приписів ч. 5 ст. 6 Закону, підлягає державній реєстрації.

Стаття 13 Закону вказує, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Спори, пов`язані з орендою землі, вирішуються у судовому порядку, на що вказує ст. 35 Закону України «Про оренду землі».

Статтями 14, 18, 20 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди укладається у письмовій формі і набуває чинності після його державної реєстрації, яка проводиться у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 16 Закону укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.

Зазначена норма відповідає принципу свободи договору, передбаченому у ст. 6 та ст. 627 ЦК України. Крім того, вказані норми кореспондуються із ч. 3 ст. 203 ЦК України, що визначає загальні вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину, а саме волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Сторони договору, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують договір, надаючи згоді встановленої форми.

Разом із тим цивільні права та обов`язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін при укладенні спірних договорів, набуваються після відповідної державної реєстрації.

Відповідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1, 3, 5-6 ст. 203 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно зі статтею 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено правові, економічні та організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за ним.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Частиною 3 статті 10 зазначеного Закону зобов`язано державного реєстратора встановлювати відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

У відповідності до вимог п. 5 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень повинно бути відмовлено у разі, якщо наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Крім того, у відповідності до вимог п. 2 ч.1 ст. 23 вищевказаного Закону розгляд заяви про державну реєстрацію прав може бути зупинено державним реєстратором виключно у випадку неподання заявником чи неотримання державним реєстратором у порядку, визначеному у пункті 3 частини третьої статті 10 цього Закону, інформації про зареєстровані до 1 січня 2013 року речові права на відповідне нерухоме майно, якщо наявність такої інформації є необхідною для державної реєстрації прав.

З 01 січня 2013 року почала діяти нова система реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, передбачена викладеним у новій редакції Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

До 2013 року державна реєстрація договорів оренди земельних ділянок, здійснювалась територіальними органами земельних ресурсів шляхом внесення відомостей до Поземельної книги та записів до Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, які складали Державний реєстр земель.

При цьому, законодавством не було передбачено автоматичного перенесення відомостей про реєстрацію договорів оренди земельних ділянок з Державного реєстру земель до Державного реєстру прав, що призвело до того, що у Державному реєстрі прав була відсутня інформація про чинні правовідносини оренди земельних ділянок, права на які виникли до 2013 року.

З метою запобігання виникненню подвійної реєстрації права оренди однієї земельної ділянки, дотримання гарантій достовірності зареєстрованих прав на нерухоме майно, визначених державою, абзацом першим пункту 3 частини третьої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на момент реєстрації договору оренди від 02.04.2019 року) передбачено обов`язок державного реєстратора прав на нерухоме майно під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 01 січня 2013 року запитувати від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент оформлення права законодавства проводили таке оформлення, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов`язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі.

Відповідно до пункту 1, 2 частини третьої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на момент реєстрації договору оренди від 02.04.2019 року), державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Такий обов`язок узгоджується із закріпленими частиною першою статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» засадами державної реєстрації прав, зокрема гарантуванням державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження (пункт 1).

Статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на момент реєстрації договору оренди від 20.04.2018) визначено, що порядок проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень включає, зокрема, встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Пунктом 12 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 встановлено, що розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на це саме майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав.

Відповідно до абз. 2 ч.3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Висновки суду по суті заявлених вимог

а) щодо вимоги про визнання недійсними двох договорів оренди земельних ділянок:

Суд уважає, що договір оренди земельної ділянки загальною площею 7,201 га сільськогосподарського призначення від 15 січня 2007 року, що укладений між ОСОБА_2 та СВК «Колядинець», набрав чинності 09 серпня 2007 року та станом на день розгляду даної справи є діючим, оскільки 15-річний строк його дії не закінчився, зазначений договір не є розірваним, його не визнано в судовому порядку недійсним, акти приймання-передачі по поверненню певних частин земельної ділянки чи всієї орендованої земельної ділянки власнику або його правонаступнику сторони цього правочину не підписували.

Згідно з п. 40 договору оренди землі від 15 січня 2007 року перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи не є підставою для зміни умов або розірвання договору. Право на орендовану земельну ділянку у разі смерті фізичної особи орендаря переходить до спадкоємців.

Як установлено судом одночасно, під час дії договору оренди від 15 січня 2007 року, 02 квітня 2019 року відповідачами укладено та зареєстровано договори оренди двох земельних ділянок площею 3,17 га та 0,424 га, що є неприпустимим, та не узгоджується з положеннями вищенаведеного законодавства, оскільки, одночасне існування державної реєстрації кількох прав оренди на одні і ті ж земельні ділянки є порушенням вимог ст. 2, 10, 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», суперечить засадам офіційного визнання й підтвердження державою фактів виникнення прав на нерухоме майно, а також призвело до порушення права дійсного (первісного) орендаря на строкове користування зазначеними вище земельними ділянками. Договір оренди на ім`я позивача, як орендаря, на зазначені вище земельні ділянки зареєстровано раніше від двох оспорюваних договорів та на день їх підписання та державної реєстрації його дія не припинилася. Даний висновок місцевого суду узгоджується із правовими позиціями, сформульованими у постановах Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 587/2331/16-ц, від 12 квітня 2018 року у справі № 823/378/16.

Також суд ураховує те, що ОСОБА_1 після спадкування земельних ділянок, з метою отримання орендної плати, надав позивачу копію свідоцтва про право на спадщину від 30 липня 2012 року, а тому слід уважати, що волевиявлення ОСОБА_1 (спадкоємця колишнього власника землі) щодо подальшого продовження договірних орендних відносин з позивачем було вільним і відповідало його дійсній внутрішній волі.

За вищевикладених мотивів, суд уважає заявлений позов в цій частині обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Доводи відповідачів та їх представника про те, що вони не порушували жодних законів та прав позивача, є неналежними відповідачами у спорі й про необґрунтованість позову є непереконливими, оскільки наявність подвійної реєстрації прав оренди на одні і ті ж земельні ділянки є неприпустимою та в будь-якому випадку обмежує правомочності позивача на вільне використання орендованої землі протягом строку оренди, а обраний спосіб захисту порушеного права позивача є ефективним, ґрунтується на вищевикладених нормах права та відповідає встановленим обставинам справи. Також суд урахує, те, що саме на відповідачів, як на нового власника і орендодавця ( ОСОБА_1 ), та на нового орендаря (ФГ «Давиденко В.О.») відповідні записи про права оренди на спірні земельні ділянки у квітні 2019 року внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що є достатнім згідно з нормами ст. 4,48 ЦПК України для заявлення до таких суб`єктів цивільних праовідносин даного позову та для його задоволення судом за установлених вище обставин.

Довід відповідача ФГ «Давиденко В.О.» про його необізнаність про укладений первісний договір оренди землі між колишнім її власником та позивачем у даній справі не є підставою для відмови у задоволенні позову, а дослідженими матеріалами справи не підтверджено надіслання державним реєстратором запиту та самостійного витребування ним у відповідних підприємств та установ відомостей щодо наявних реєстрованих договорів оренди з їх первинними власниками до 01 січня 2013 року, що могло б попередити виникненню подвійної реєстрації декількох прав оренди на одну і ту ж земельну ділянку та запобігти практичному виникненню даного спору.

б) щодо вимоги про скасування рішення про державну реєстрацію прав оренди земельних ділянок:

У постанові від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16 Велика Палата Верховного Суду зазначала, що право або інтерес позивача, який вважає себе постійним користувачем земельної ділянки, може бути порушено внесенням до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про наявність права власності (користування) іншої особи. При цьому, рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. Тому належним способом захисту права або інтересу позивача у такому разі є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав, а скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності (користування) (частина друга, третя статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Отже, визнання недійсними двох оспорюваних договорів оренди земельних ділянок у судовому порядку є самостійною підставою для припинення відповідного речового права зі скасуванням його реєстрації у вищевказаному Реєстрі.

Даний висновок також є застосованим у даній справі, оскільки позивач заявляв дві самостійні вимоги про скасування рішення про державну реєстрацію права оренди ФГ «Давиденко В.О.» на дві земельні ділянки, прийняте державним реєстратором управління адміністративних послуг Роменської міської ради Олійник О.Г. 05 квітня 2019 року. Крім цього, відповідачі у даній справі не є особами, які здійснювали реєстраційні дії відповідно до вищезазначеного закону, а позов до відповідного державного реєстратора чи до органу, який виконує обов`язки реєстратора, як до окремого відповідача (відповідачів), позивачем не пред`являвся, а тому суд уважає, що відсутні відповідні матеріальні та процесуальні підстави для задоволення заявленого позову в цій частині.

З огляду на це, суд уважає за необхідне відмовити у задоволенні даного позову в цій частині як у зв`язку із обранням неналежного способу захисту права позивача, так і у зв`язку з його безпідставністю.

Розподіл судових витрат по справі

Згідно з нормами ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з Фермерського господарства «Давиденко Віталій Олександрович», ОСОБА_1 на користь Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Колядинець» потрібно стягнути по 1921 грн. з кожного повернення судового збору за дві задоволені позовні вимоги.

Визначаючи розмір витрат за надану професійну правничу допомогу, який необхідно стягнути з відповідачів у відповідній частці з кожного на користь позивача, суд ураховує те, що дана справа за предметом та сутністю спору не є складною, хоча складається з двох узагальнених самостійних позовних вимог, час безпосередньої активної участі представника позивача у трьох судових засіданнях сумарно складає 2 год. 05 хв., також приймає до уваги розумний час для підготовки позовних матеріалів та їх друку, надання консультації (сукупного обсягу необхідного та розумного часу для таких робіт є три години), підвищене значення даної справи для сторін спору, яке стосується строкового користування двох земельних ділянок, а також те, що Закон України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», який станом на час надання послуг та розгляду даної справи в суді, втратив чинність. При цьому, суд практично співставляє та застосовує критерії реальності вищевказаних витрат, розумності їх обсягу та необхідності витрачання певного часу на їх надання з огляду на установлені обставини справи (перш за все ураховуючи незначну складність справи, усталеність судової практики з даного виду спорів, що надає можливість у короткий проміжок часу сформувати правову позицію представнику позивача по справі, підготувати відповідні документи тощо) та відомі суду дані про фінансовий стан сторін (сторона позивача та ФГ «Давиденко В.О.» є господарюючими суб`єктами, вони не перебувають у стані позасудового припинення чи банкрутства, ОСОБА_1 є фізичною особою, яка не визнана банкрутом).

З урахуванням викладеного вище, при невизнанні відповідачами заявленого позову, яке суд окремо розглядає в аспекті розподілу судових витрат в якості клопотання про зменшення розміру витрат за надану правничу допомогу, та з огляду на співмірність цих витрат з предметом спору й його складністю, фактичним обсягом наданих послуг, їх вищенаведену часткову обґрунтованість, суд відповідно до ч.2-5 ст.138 ЦПК України вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, який слід стягнути з відповідача на користь позивача, підлягає зменшенню до 2800 грн. (1300 грн. оплата за участь представника позивача у судових засіданнях, 1200 грн. за оформлення позовних матеріалів, 300 грн. за надану юридичну консультацію), і саме такий розмір цих витрат підлягає стягненню з відповідачів у відповідній частці (по 1400 грн.) на користь позивача відповідно до ч.1,2 ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст. 2,4,12,13,81,89,141,263-265 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Задовольнити частково позов Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Колядинець» до Фермерського господарства «Давиденко Віталій Олександрович», ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: управління адміністративних послуг Роменської міської ради про визнання недійсними договорів оренди землі, скасування рішення про державну реєстрацію прав оренди земельних ділянок.

Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, укладений між ОСОБА_1 та Фермерським господарством « ОСОБА_7 » 01 січня 2019 року щодо земельної ділянки, кадастровий номер :03:002:0083, площею 3,1783 га, розташованої на території Колядинецької сільської ради Липоводолинського району Сумської області, зареєстрованого 02 квітня 2019 року державним реєстратором управління адміністративних послуг Роменської міської ради Сумської області, номер запису про інше речове право 31044515.

Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки укладений між ОСОБА_1 та Фермерським господарством « ОСОБА_7 » 01 січня 2019 року щодо земельної ділянки, кадастровий номер :03:001:0223, площею 0,4240 га, розташованої на території Колядинецької сільської ради Липоводолинського району Сумської області, зареєстрованого 02 квітня 2019 року державним реєстратором управління адміністративних послуг Роменської міської ради Сумської області, номер запису про інше речове право 31043338.

Відмовити у задоволенні двох позовних вимог про скасування рішення про державну реєстрацію права оренди Фермерського господарства «Давиденко Віталій Олександрович» на земельні ділянки площею 3,1783 га та 0,4240 га, прийняті державним реєстратором управління адміністративних послуг Роменської міської ради Сумської області Олійник Оксаною Григорівною 05 квітня 2019 року за індексними номерами 46327522 та 46326408.

Стягнути з Фермерського господарства «Давиденко Віталій Олександрович», ОСОБА_1 на користь Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Колядинець» 1921 грн. з кожного повернення судового збору, та по 1400 грн. з кожного з відповідачів за надану правничу допомогу.

Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду через Липоводолинський районний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Липоводолинський районний суд Сумської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: Сільськогосподарський виробничий кооператив «Колядинець» (місцезнаходження юридичної особи: вул. Щастя, буд. 23, с. Колядинець, Липоводолинський район, Сумська область, ).

Відповідач: Фермерське господарство «Давиденко Віталій Олександрович» (місцезнаходження юридичної особи за адресою: вул. Русанівського, буд. 53, с. Московське, Липоводолинський район, Сумська область, ).

Відповідач: ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер суду не відомий).

Третя особа: Управління адміністративних послуг Роменської міської ради (місцезнаходження юридичної особи: вул. Соборна, 13/71 м. Ромни, Сумська область, ).

Повне рішення суду складено 29 січня 2020 року.

Суддя Д. В. Бутенко