пр. № 2-з/759/27/20
ун. № 759/964/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2020 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Петренко Н.О., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення заборгованості за використані і не оплачені комунальні послуги у квартирі,

В С Т А Н О В И В:

20.01..2019р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у розмірі 63 536,02 грн.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 24.01. 2020р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін .

При подачі позовної заяви, позивачем подано клопотання про забезпечення позову, а саме забезпечити позов шляхом накладення арешту на все майно, що належить ОСОБА_2 в межах суми 63 536,02 грн. та накласти арешт на земельну ділянку, яка оформлена на відповідача і має кадастровий номер :01:001:5041 в межах суми 63 536,02 грн.

В обгрунтування заяви посилався на те, що відповідач, як мешканець квартири і з 29.10.2018р. єдиний користувач квартири не сплачує рахунки, що призвело до виникнення боргів, у тому числі тих, що вже сплатили і зобов`язані будуть оплатити на підставі виставлених претензій. Квартира у якій проживає ОСОБА_2 , належить сім`ї ОСОБА_2 з 1999 року. Після народження відповідача була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Всі комунальні послуги оформлено на позивача. За домовленістю сім`ї, коли ОСОБА_2 виповнилось 18 років, старший брат і батько переїхали жити в окремі квартири і залишили квартиру по АДРЕСА_1 в одноособовому користуванні ОСОБА_2 , за умови, що вона оплачує комунальні платежі самостійно. У 2019р. ОСОБА_2 стала єдиним користувачем даної квартири. З часом стало відомо, що ОСОБА_2 не сплачує за своїми боргами, розпочали процес дослідження і виявили борги за газ, водопостачання і інші послуги. Неодноразово звертались до ОСОБА_2 стосовно необхідності погасити зазначені борги або припинити надмірне споживання послуг. Враховуючи поведінку відповідача, її спроби уникнути відповідальності, дії направлені на створення додаткових боргів, а тому вважає за необхідне накласти арешт на все майно відповідача (у рамках суми боргу) до вирішення питання по суті.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави;2) забороною вчиняти певні дії;3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору;8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Види забезпечення позову визначені у ст. 150 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) маєз урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Клопотання позивача не містить обґрунтування вжиття забезпечення позовних вимог та даних про те, що відповідач в майбутньому може зробити неможливим виконання рішення суду. Само по собі пред`явлення позовних вимог за використані і не оплачені комунальні послуги у квартирі не є підставою для застосування судом заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно.

Також обраний позивачем спосіб забезпечення позову не є співмірним із предметом спору.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що в даному випадку не доведено, що невжиття забезпечення позову може істотно ускладнити (унеможливити) виконання рішення суду, оскільки не надано належних доказів, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду при задоволенні позову, виходячи з ціни позову.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.151-153, 293 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за використані і не оплачені комунальні послуги у квартирі.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту підписання її суддею.

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга на ухвали суду подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Н.О.Петренко