Постанова

Іменем України

16 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 212/2037/17

провадження № 61-956св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Калараша А. А. (суддя-доповідач),

суддів: Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Петрова Є. В.,

Ткачука О. С.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідачі: Публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат», Приватне акціонерне товариство «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», Товариство з обмеженою відповідальністю «Кривбасремонт»,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , поданою адвокатом Карнаух Тетяною Вікторівною, на постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 грудня 2018 року у складі колегії суддів: Бондар Я. М., Барильської Я. М., Зубакової В. П.,у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», Товариство з обмеженою відповідальністю «Кривбасремонт» про відшкодування моральної шкоди в зв`язку з ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі - ПАТ «Кривбасзалізрудком»), Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі - ПрАТ «ПівнГЗК»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Кривбасремонт» (далі - ТОВ «Кривбасремонт») про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві.

Позовна заява мотивована тим, що він працював в умовах важкої праці та запиленості повітря робочої зони 22 роки 01 місяць на підприємствах відповідачів.

14 січня 2015 року рішенням ЛЕК Українського науково-дослідного інституту промислової медицини протокол № 017 йому встановлено 2 професійні захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень (ХОЗЛ) першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група А. ЛН першого ступеня; радикулопатія полі сегментарна, попереково-крижова, L5, S1 і шийна С5, С6 з помірно вираженим порушенням біомеханіки хребта, больовим, м`язові-тонічним синдромами, периферичним ангіодистонічним синдромом, нейродистрофічними проявами у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу. ПФ- другого ступеню, деформуючого артрозу ліктьових суглобів, ПФ-першого ступеню та колінних суглобів ПФ-другого ступеню.

Професійне захворювання встановлено на підставі даних індивідуальної Санітарно-гігієнічної характеристики умов праці від 02 вересня 2009 року № 2/2-2564, Інформаційної довідки про умови праці № 2/2-2565, 2/2-2566 від 02 вересня 2009 року, де зазначено, що умови праці позивача по пилу фіброгенної дії відносяться до 3 класу 3 ступеня, за фактором «Мікроклімат» - до 3 класу 1 ступеня шкідливості, важкість праці - до 3 класу 3 ступеню шкідливості, напруженість праці - до 3 класу 2 ступеню шкідливості в відповідності з гігієнічною класифікацією праці ГН 3.3.5-3.3.8.; 6.6.1.-083-2001, затвердженою наказом МОЗ України від 27 грудня 2001 року № 528.

Висновком МСЕК від 22 лютого 2011 року серії 10 ААА №0007721 йому встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 40 % та третя група інвалідності.

Таким чином, в наслідок отримання професійних захворювань, він не має змоги вести звичне життя, оскільки змушений постійно перебувати на обліку у ЛПЗ, приймати ліки, бо без них його стан погіршується і він не може вести нормальне життя. Він позбавлений права працювати, навіть допомогти по господарству своїй родині він не має змоги, оскільки при фізичному навантажені постійно відчуває задишку, болі у грудній клітці, кашель з виділенням харкотиння. При будь-якому фізичному навантажені постійно відчуває болі у попереку, болі у ногах, оніміння ніг, порушення ходьби, порушення сну. Він не може спати вночі сам та заважає своїм рідним тому, що не може без болі та стонів перевертатись у ліжку. Зранку, взагалі без сторонньої допомоги не в змозі піднятися з ліжка. Періодично його мучить головний біль, бувають запаморочення, підвищується артеріальний тиск, болючість та обмеження рухів у плечових, колінних та ліктьових суглобах, що підтверджується виписками з його медичної карти.

Вважаючи причиною отримання професійного захворювання працю в шкідливих умовах праці на підприємствах відповідачів, ОСОБА_1 просив суд відшкодувати моральну шкоду з кожного відповідача на його користь у розмірі: з ПАТ «Кривбасзалізрудком» 147 200,00 грн, з ПрАТ «ПівнГЗК» 140 800,00 грн, з ТОВ «Кривбасремонт» 32 000,00 грн.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 травня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану в зв`язку з ушкодженням здоров`я, у розмірі 15 000,00 грн, без утримання податку з доходу фізичних осіб.

Стягнуто з ПрАТ «ПівнГЗК»на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану в зв`язку з ушкодженням здоров`я, у розмірі 12 000,00 грн, без утримання податку з доходу фізичних осіб.

Стягнуто з ТОВ «Кривбасремонт»на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану в зв`язку з ушкодженням здоров`я, у розмірі 3 000,00 грн, без утримання податку з доходу фізичних осіб.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Судове рішення мотивовано тим, що недотримання ДВО «Кривбасруда», правонаступником якого є ПАТ «Кривбасзалізрудком», ВАТ «ПівнГЗК», правонаступником якого є ПрАТ «ПівнГЗК», та ТОВ «Кривбасремонт» положень частин другої, четвертої статті 153 КЗпП України, призвело до того, що позивач втратив працездатність. Враховуючи ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань, а саме погіршення стану здоров`я позивача, а також, що професійна працездатність у зв`язку з професійним захворюванням втрачена, час протягом якого позивач працював у відповідачів на посадах пов`язаних з виникненням професійного захворювання, застосовуючи положення статті 237-1 КЗпП України, суд прийшов до висновку про стягнення моральної шкоди з відповідачів на користь ОСОБА_1 .

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 04 грудня 2018 року рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 травня 2018 року в частині стягнення з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь позивача ОСОБА_1 моральної шкоди завданої ушкодженням здоров`я у розмірі 15 000,00 грн та судового збору на користь держави у розмірі 320,00 грн, скасовано та ухвалено нове рішення, яким в цій частині у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Судове рішення мотивовано тим, що на момент виникнення у ОСОБА_1 права на відшкодування моральної шкоди 22 лютого 2011 року, підприємства визнані винними у спричиненні позивачу професійного захворювання, зазначені у пункті 16 акту № 9 розслідування хронічного професійного захворювання від 28 січня 2011 року, керівництво шахт «Першотравнева», «Першотравнева-2», «Першотравнева-Дренажна» ВО «Кривбасруда», «Першотравнева-Дренажна» управління «Кривбасгідрозахист», які є ліквідованими, а ПАТ «Кривбасзалізрудком» не є їх правонаступником, тому підстав для задоволення позову ОСОБА_1 до ПАТ «Кривбасзалізрудком» про відшкодування моральної шкоди немає.

Рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ПрАТ «ПівнГЗК» та ТОВ «Кривбасремонт» апеляційним судом не переглядалось.

Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 грудня 2018 року.

Ухвалою Верховного Суду від 25 січня 2019 року відкрито касаційне провадження в даній справі та витребувано з Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області справу № 212/2037/17.

У лютому 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 жовтня 2019 року суддею-доповідачем по справі визначено Калараша А. А.

Ухвалою Верховного Суду від 24 лютого 2020 року справу призначено до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у січні 2019 року, ОСОБА_1 ,посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржуване судове рішення в частині та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що рудоуправління Першотравневе та шахта «Першотравнева-1», на час ліквідації (як структурні підрозділи) входили до юридичної особи ВО «Кривбасруда». Як зазначено у постанові суду, частина активів цього об`єднання, згідно розподільчого балансу, перейшла до управління «Кривбасгідрозахист» у липні 1998 року, відповідно до наказу від 29 липня 1998 року № 262 Міністерства промислової політики, тобто вже після припинення трудових відносин позивача з ДВО «Кривбасруда». Тому доводи відповідача щодо покладення обов`язку з відшкодування завданої шкоди позивачу на управління «Кривбасгідрозахист» є недоречними, оскільки позивач ніколи не перебував у трудових відносинах з даним підприємством, а розподільчим балансом не було передбачено обов`язку з відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров`я працівника на виробництві, за рахунок управління «Кривбасгідрозахист».

Апеляційний суд при скасуванні рішення суду першої інстанції не врахував, що позивач працював у шкідливих умовах праці на підприємстві відповідача, проте взяв до уваги лише доводи відповідача щодо відсутності підстав вважати його правонаступником шахти «Першотравнева-1». Протягом тривалої роботи на підприємстві, ОСОБА_1 отримав професійне захворювання внаслідок постійного, систематичного порушення керівництвом ПАТ Кривбасзалізрудком» статті 13 Закону України «Про охорону праці» і відповідно до висновку МСЕК отримав стійку втрату працездатності в розмірі 40 %, внаслідок чого позивач лікувався у спеціалізованих лікувально-профілактичних закладах з приводу погіршення та нестабільності стану здоров`я, переніс фізичні та моральні страждання.

Крім того, заявник посилається на висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 215/5839/15-ц, від 10 травня 2018 року у справі № 215/5814/15-ц, від 30 травня 2018 року у справі № 212/4810/16-ц, від 27 червня 2018 року у справі № 215/1573/16-ц, згідно з якими всі структурні одиниці ДВО «Кривбасруда», а саме: Першотравневе РУ, новостворені з 01 жовтня 1989 року шахти «Першотравнева-1» та «Першотравнева-2», новостворена з 01 січня 1995 року шахта «Першотравнева», не були самостійними юридичними особами, тобто були створені як структурні одиниці без права юридичної особи, оскільки питання про їх відокремлення зі складу юридичної особи із визначенням правонаступників в передбаченому законодавству порядку не вирішувалось, тому висновки судів про необхідність відшкодування моральної шкоди саме з ПАТ «Кривбасзалізрудком» відповідають вимогам матеріального права.

Доводів стосовно залишення без змін постановою апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ПрАТ «ПівнГЗК» та ТОВ «Кривбасремонт» про відшкодування моральної шкоди, касаційна скарга не містить.

Доводи інших учасників справи

У березні 2019 року до Верховного Суду надійшов відзив ПАТ «Кривбасзалізрудком» на касаційну скаргу ОСОБА_1 , в якому зазначено, що в касаційній скарзі позивач не вказав, які саме норми матеріального права не застосовано чи неправильно застосовано апеляційним судом. Доводи ОСОБА_1 фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду.

Як вбачається з встановлених обставин справи, до управління «Кривбасгідрозахист» перейшли за розподільчим балансом у відповідних частинах майнові і немайнові права та обов`язки реорганізованого ДВО «Кривбасруда» (шахт «Першотравнева-1», «Першотравнева-2», «Першотравнева», «Першотравнева-Дренажна») в тому числі щодо відшкодування моральної шкоди. Враховуючи викладене, саме управління «Кривбасгідрозахист» стало правонаступником всіх прав та обов`язків ВО «Кривбасруда», в тому числі шахт на яких працював позивач.

Разом з тим, право у позивача на відшкодування моральної шкоди виникло у 2015 році. На той час управління «Кривбасгідрозахист» ліквідовано. Отже, позивачу потрібно було визначити правові норми матеріального права, яким передбачено відшкодування моральної шкоди у разі ліквідації підприємства без правонаступника.

Крім того, відповідач посилається на те, що суди, а саме Верховний Суд України у постановах від 05 липня 2017 року у провадженні № 6-977цс17, від 06 грудня 2017 року у провадженні № 6-1377цс17, від 14 червня 2017 року у провадженні № 6-104цс17, неодноразово встановлювали обставини, що ПАТ «Кривбасзалізрудком» не є правонаступником частини прав та обов`язків ДВО «Кривбасруда», в тому числі структурних підрозділів на яких працював позивач.

Таким чином, судом апеляційної інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, з`ясовано обставини справи, надано належну оцінку доказам та зроблено висновок, що ПАТ «Кривбасзалізрудком» є неналежним відповідачем по даній справі.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 25 січня 2019 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі і витребувано цивільну справу з Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

У лютому 2019 року справу № 212/2037/17/18 передано до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що відповідно до записів, які містяться в трудовій книжці НОМЕР_1 від 14 квітня 1977 року, ОСОБА_1 працював на підприємствах відповідачів, з них: з 15 квітня 1977 року по 18 липня 1977 року слюсарем з ремонту устаткування у Північному ГЗК; з 28 вересня 1987 року по 31 грудня 1994 року підземним гірником, підземним електрослюсарем з ремонту устаткування у шахті «Першотравнева-1» Першотравневого РУ ВО «Кривбасруда»; з 08 лютого 1995 року по 29 лютого 1996 року слюсарем з ремонту котельного устаткування у Першотравневому енергоцеху ВО «Кривбасруда»; з 05 червня 1996 року по 15 березня 1998 року підземним електрослюсарем з ремонту устаткування у шахті «Першотравнева» ВО «Кривбасруда»; з 16 червня 1999 року по 31 грудня 2008 року слюсарем-сантехніком, слюсарем черговим та з ремонту устаткування у ВАТ «ПівнГЗК»; з 01 січня 2009 року по 24 березня 2011 року слюсарем черговим та з ремонту устаткування у ТОВ «Кривбасремонт» ( том 1, а.с.6-8).

14 січня 2015 року рішенням ЛЕК Українського науково-дослідного інституту промислової медицини протокол № 017 ОСОБА_1 було встановлено 2 професійні захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень (ХОЗЛ) першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група А. ЛН першого ступеня та радикулопатія полі сегментарна, попереково-крижова, L5, S1 і шийна С5, С6 з помірно вираженим порушенням біомеханіки хребта, больовим, м`язові-тонічним синдромами, периферичнимангіодистонічним синдромом, нейродистрофічними проявами у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу. ПФ- другого ступеня, деформуючого артрозу ліктьових суглобів, ПФ-першого ступеню та колінних суглобів ПФ-другого ступеня.

Професійне захворювання було встановлено на підставі даних індивідуальної Санітарно-гігієнічної характеристики умов праці від 02 вересня 2009 року № 2/2-2564, Інформаційної довідки про умови праці № 2/2-2565, 2/2-2566 від 02 вересня 2009 року в яких зазначено, що умови праці позивача по пилу фіброгенної дії відносяться до 3 класу 3 ступеня, за фактором «Мікроклімат» - до 3 класу 1 ступеня шкідливості, важкість праці - до 3 класу 3 ступеню шкідливості, напруженість праці - до 3 класу 2 ступеню шкідливості в відповідності з гігієнічною класифікацією праці ГН 3.3.5-3.3.8.; 6.6.1.-083-2001, затвердженою наказом МОЗ України від 27 грудня 2001 року № 528.

З акту розслідування хронічного професійного захворювання від 28 січня 2011 року № 9 вбачається, що умови праці позивача характеризувались важкістю праці та запиленістю повітря робочої зони, через недосконалість технологічних процесів ( том 1, а.с.28-32).

У пункті 16 акту зазначено, що професійне захворювання виникло за таких обставин: працюючи з 01 січня 2009 року в ремонтному управлінні № 1 ТОВ «Кривбасремонт» слюсарем черговим та з ремонту устаткування ОСОБА_1 виконував демонтаж, монтаж, ремонт механічної частини технологічного устаткування дробильної фабрики № 1 ВАТ «ПівнГЗК» (дробарок, конвеєрів, автостел, грохотів). Працюючи раніше: з 01 жовтня 1987 року по 01 березня 1992 року - підземним електрослюсарем з ремонту устаткування шахти «П-1» Першотравневого РУ ВО «Кривбасруда»; з 01 березня 1992 року по 31 грудня 1994 року - електрослюсарем з ремонту устаткування ДСФ шахти «П-1» Першотравневого РУ ВО «Кривбасруда»; з 05 червня 1996 року по 15 березня 1998 року - підземним слюсарем з ремонту устаткування шахти «Першотравнева» ВО «Кривбасруда»; з 03 грудня 2001 року по 15 березня 2005 року - слюсарем черговим та з ремонту устаткування спеціалізованої дільниці № 7 з ремонту технологічного устаткування ДФ-1 ремонтного цеху № 1 УРТО ВАТ «ПівнГЗК»; з 15 березня 2005 року по 27 листопада 2008 року - слюсарем черговим та з ремонту устаткування спеціалізованої виробничої дільниці з ремонту механічного устаткування на дільниці дробленої руди ДФ-1 ВАТ «ПівнГЗК»; з 27 листопада 2008 року по 31 грудня 2008 року - слюсарем черговим та з ремонту устаткування спеціалізованої дільниці № 26 з ремонту механічного устаткування на дільниці дробленої руди ДФ-1 УРТО ВАТ «ПівнГЗК»; з 01 січня 2009 року слюсарем черговим та з ремонту устаткування спеціалізованої дільниці № 4 з ремонту технологічного устаткування ДФ-1 ремонтного управління № 1 ТОВ «Кривбасремонт». Умови при цьому характеризувалися важкістю праці та запиленістю повітря робочої зони, через недосконалість технологічних процесів.

Причиною професійного захворювання позивача є робота протягом 20 років в умовах важкої праці та запиленого повітря робочої зони.

В пункті 19 вказаного акту конкретно винними визнані керівництва підприємств, зазначених в пункті 16 цього акту, які порушили статтю 153 КЗпП України та статтю 13 Закону України «Про охорону праці».

Відповідно до висновку МСЕК від 22 лютого 2011 року серії 10 ААА № 0007721 позивачу первинно була встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 40 % та третя група інвалідності. При наступних переоглядах процент втрати професійного захворювання та група інвалідності не змінювалися. Згідно рекомендацій МСЕК позивач потребує «забезпечення лікарськими засобами, ВМП».

Судами також було встановлено, що з 1975 року до 01 жовтня 1989 року до ДВО «Кривбасруда» на правах структурного підрозділу входило рудоуправління Першотравневе ( том 1, а.с.142-146).

Відповідно до наказів ВО «Кривбасруда» від 20 вересня 1989 року № 349 та від 01 листопада 1989 року № 423 з 1 жовтня 1989 року рудоуправління Першотравневе, як структурну одиницю, було ліквідовано та створено в складі ВО «Кривбасруда», зокрема структурну одиницю шахту «Першотравнева-1».

Згідно з наказом ВО «Кривбасруда» від 26 грудня 1994 року № 169 з 1 січня 1995 року шахту «Першотравнева-1» було ліквідовано та створено в складі ВО «Кривбасруда» як структурну одиницю шахту «Першотравнева» (пункти 1 та 2).

Наказом ДВО «Кривбасруда» від 05 січня 1998 року № 1 з 01 січня 1998 року шахта «Першотравнева» як структурний підрозділ була також ліквідована ( том 1,а.с. 148).

Наказом № 12 від 20 січня 1998 року створено на її базі шахту «Першотравнева-Дренажна». У подальшому в п.1 наказу ВО «Кривбасруда» від 11 вересня 1998 року № 139 було передбачено виключити зі складу структурних одиниць ВО «Кривбасруда», зокрема, шахту «Першотравнева-Дренажна» з моменту державної реєстрації Криворізького державного гірничорудного управління гідрозахисту (далі - управління «Кривбасгідрозахист»).

Згідно з наказом Міністерства промислової політики України (далі Мінпромполітики) від 29 липня 1998 року № 263 Державне виробниче обєднання по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда» (далі - ДВО «Кривбасруда») було перейменовано на «Криворізький державний залізорудний комбінат», що став правонаступником об`єднання (пункти 1 та 2) ( том 1,а с.150).

Відповідно до наказу Міністерства промислової політики України від 29 липня 1998 року № 262 на базі державного майна шахт «Гігант-Дренажна» та «Першотравнева-Дренажна» (структурних підрозділів ДВО «Кривбасруда») шляхом їх відокремлення було створено управління «Кривбасгідрозахист». Відповідно до пунктів 3 та 5 цього наказу було створено комісії з передачі майна від ДВО «Кривбасруда» та прийняття його управлінням «Кривбасгідрозахист» шляхом складання акта приймання-передачі для подачі його в місячний строк до міністерства для затвердження. На підставі затвердженого акта приймання-передачі було передбачено складання розподільчого балансу та внесення змін до обліку майна. Правонаступником усіх майнових прав та обов`язків реорганізованого ДВО «Кривбасруда» у частині, визначеній розподільчим балансом, було призначено управління «Кривбасгідрозахист», яке було ліквідовано 05 травня 2008 року відповідно до наказу Міністерства промислової політики України від 17 березня 2006 року № 104.

При цьому, згідно розподільчого балансу станом на 01 липня 1998 року, до «Криворізького державного гірничорудного управління «Гідрозахист» перейшла менша частина основних засобів та інших позаоборотних активів шахт Першотравневого рудоуправління, а також шахт «Першотравнева-1», «Першотравнева-2», «Першотравнева», «Першотравнева-Дренажна» ВО «Кривбасруда», а більша частина цих активів залишилася на балансі ВО «Кривбасруда» (зокрема: залишкова вартість активів, що залишилась ВО «Кривбасруда» за рядком 010 розподільчого балансу становить 537 396 крб., тоді як до управління «Кривбасгідрозахист» відійшло активів із залишковою вартістю лише 233 696 грб.) що підтверджується актами прийому-передачі основних фондів та майна станом на 01.07.1998 року.

Відповідно до пункту 1 наказу Мінпромполітики від 12 липня 1999 року № 248 та пункту 1 наказу Державної акцiонерної компанiї «Укррудпром» (далі ДАК «Укррудпром») від 31 грудня 1999 року № 347 Державне підприємство «Криворізький державний залізорудний комбінат» шляхом реорганізації було перетворено на Дочірнє підприємство «Криворізький державний залізорудний комбінат» ДАК «Укррудпром».

У пункті 3 згаданого наказу ДАК «Укррудпром» указано, що зазначене дочірнє підприємство є правонаступником усіх майнових та немайнових прав та обов`язків реорганізованого Державного підприємства «Криворізький державний залізорудний комбінат».

Згідно з пунктами 1 та 3.2 наказу ДАК «Укррудпром» від 30 липня 2001 року № 290 вказане дочірнє підприємство шляхом реорганізації було перетворено у Відкрите акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат» (далі ВАТ «Кривбасзалізрудком»), яке стало правонаступником усіх майнових та немайнових прав та обов`язків дочірнього підприємства.

Відповідно до пункту 1.1 розділу «Загальні положення» Статуту ПАТ «Кривбасзалізрудком», що затверджений протоколом загальних зборів акціонерів ВАТ «Кривбасзалізрудком» від 30 березня 2011 року № 1/2011 та пройшов державну реєстрацію 4 квітня 2011 року, ВАТ «Кривбасзалізрудком» змінив найменування на ПАТ «Кривбасзалізрудком» та є правонаступником усіх прав та обовязків ВАТ «Кривбасзалізрудком».

На підставі наказу виробничого об`єднання по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда», правонаступником якого є ПАТ «Кривбасзалізрудком», № 349 від 20.09.1989, зміни у який внесено наказом №423 від 01.11.1989, з 01 жовтня 1989 року ліквідовано Першотравневе рудоуправління. Цим же наказом створено у складі об`єднання наступні структурні одиниці: шахта «Першотравнева-1» та шахта «Першотравнева-2».

Наказом виробничого об`єднання по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда», правонаступником якого є ПАТ «Кривбасзалізрудком», № 169 від 26 грудня 1994 року шахта «Першотравнева-1» та шахта «Першотравнева-2» ліквідовані і для доробки підготовлених запасів родовища утворена шахта «Першотравнева» на правах структурної одиниці виробничого об`єднання по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда», правонаступником якого є ПАТ «Кривбасзалізрудком».

Наказом виробничого об`єднання по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда», правонаступником якого є ПАТ «Кривбасзалізрудком», № 1 від 05 січня 1998 року з 01 січня 1998 року ліквідовано шахту «Першотравнева», як структурну одиницю об`єднання.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Пунктом 2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-ІХ установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Тому у тексті цієї постанови норми ЦПК України наводяться в редакції, яка була чинною станом на 07 лютого 2020 року.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частиною третьою статті 400 ЦПК України суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 травня 2018 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ПрАТ «ПівнГЗК» та ТОВ «Кривбасремонт» про відшкодування моральної шкоди в апеляційному порядку не оскаржувалось, тому не є предметом касаційного перегляду.

Предметом касаційного перегляду є рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 травня 2018 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «Кривбасзалізрудком» про відшкодування моральної шкоди.

Перевіривши доводи касаційної скарги та дослідивши матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відмовляючи у задоволенні в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «Кривбасзалізрудком» про стягнення моральної шкоди, суд апеляційної інстанції виходив з того, що на момент виникнення у ОСОБА_1 права на відшкодування моральної шкоди 22 лютого 2011 року, підприємства, визнані винними у спричиненні позивачу професійного захворювання, зазначені у пункті 16 акту № 9 розслідування хронічного професійного захворювання від 28 січня 2011 року, керівництво шахт «Першотравнева», «Першотравнева-2», «Першотравнева-Дренажна» ВО «Кривбасруда», «Першотравнева-Дренажна» управління «Кривбасгідрозахист», які є ліквідованими, а ПАТ «Кривбасзалізрудком» не є їх правонаступником, тому підстав для задоволення позову ОСОБА_1 до ПАТ «Кривбасзалізрудком» про відшкодування моральної шкоди немає.

Колегія суддів не може погодитись з вказаним висновком з огляду на наступне.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно з частинами першою, другою статті 153 Кодексу законів про працю України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці.

Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно з частинами першою та третьою статті 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

У статті 173 КЗпП України закріплено право працівника на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Частиною першою статті 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральних втрат потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральними втратами потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

У пунктах 9, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

У Рішенні Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-9/2004 у справі за конституційним зверненням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кіровоградській області про офіційне тлумачення положення частини третьої статті 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, зазначено, що моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

В даній справі суди дійшли правильного висновку, що моральну шкоду завдану ОСОБА_1 , спричинену йому порушення його законних прав на безпечні і нешкідливі умови праці саме роботодавець ( шахти «Першотравнева», «Першотравнева-2», «Першотравнева-Дренажна» ВО «Кривбасруда», «Першотравнева-Дренажна» управління «Кривбасгідрозахист»),що узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, висловленим у постанові від 20 листопада 2019 року у справі № 210/3177/17.

Разом з тим, під час вирішення спору виник спір стосовно правонаступника работодавця - шахт «Першотравнева», «Першотравнева-2», «Першотравнева-Дренажна» ВО «Кривбасруда», «Першотравнева-Дренажна» управління «Кривбасгідрозахист», які є ліквідованими, під час роботи на яких у позивача виникли професійні захворювання.

Стосовно питання правонаступництва щодо обов`язку по відшкодуванню завданої позивачу моральної шкоди колегія суддів зазначає наступне.

У частині першій статті 37 Цивільного кодексу УРСР (який був чинним на момент перейменування виробничого об`єднання по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда») було передбачено, що юридична особа припиняється шляхом ліквідації або реорганізації (злиття, поділу або приєднання).

Відповідно до частини другої статті 5 Закону України «Про підприємства в Україні» (у редакції, що була чинною на час перейменування виробничого об`єднання по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда») підприємство може бути створено в результаті виділення зі складу діючого підприємства, організації одного або кількох структурних підрозділів, а також на базі структурної одиниці діючих об`єднань за рішенням їх трудових колективів, якщо на це є згода власника чи уповноваженого ним органу.

Створення підприємств шляхом виділення здійснюється зі збереженням за новими підприємствами взаємних зобов`язань та укладених договорів з іншими підприємствами.

Згідно із частинами першою та шостою статті 34 Закону України «Про підприємства в Україні» ліквідація і реорганізація (злиття, приєднання, поділ, виділення, перетворення) підприємства провадяться з дотриманням вимог антимонопольного законодавства за рішенням власника, а у випадках, передбачених цим Законом, за рішенням власника та за участю трудового колективу або органу, уповноваженого створювати такі підприємства, чи за рішенням суду або арбітражного суду.

При виділенні з підприємства одного або кількох нових підприємств до кожного з них переходять за роздільним актом (балансом) у відповідних частинах майнові права і обов`язки реорганізованого підприємства.

У пунктах 2.1 та 4.1 Положення про порядок поділу підприємств і об`єднань та відокремлення від них структурних підрозділів і одиниць, затвердженого наказом Міністерства економіки України, Міністерства статистики України, Антимонопольного комітету України від 20 квітня 1994 року № 43/79/5 (яке втратило чинність 25 серпня 2015 року), було закріплено, що

відокремлення - це виділення зі складу підприємства (об`єднання) структурного підрозділу (одиниці) і створення на його базі самостійного підприємства або вихід підприємства із складу об`єднань, зазначених у підпункті «б» пункту 3.1 цього Положення об`єктами відокремлення є структурні підрозділи та структурні одиниці відповідно до пункту 2.1 цього Положення, а також підприємства, що входять до складу об`єднань.

Розподільчий баланс є документом, у якому, зокрема, визначено обсяг майнових прав та обов`язків, які перейшли до створеної шляхом виділу (виділення, відокремлення) юридичної особи.

Судами встановлено, що професійне захворювання виникло у позивача саме під час його перебування у трудових відносинах звиробничим об`єднанням по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда», до структурного підрозділу якого входило рудоуправління «Першотравневе», яке згодом було перейменовно на державне підприємство «Криворізький державний залізорудний комбінат», перетворене на дочірнє підприємство «Криворізький державний залізорудний комбінат» ДАК «Укррудпром» та у подальшому перетворене у відкрите акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат».

Структурні одиниці виробничого об`єднання по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда», у тому числі Першотравневе рудоуправління, новостворена з 01 жовтня 1989 року шахти «Першотравнева-1» та «Першотравнева-2», новостворені з 01 січня 1995 року, шахта «Першотравнева», новостворена з 20 січня 1998 року, не мали статусу юридичних осіб. Створення на базі окремих структурних підрозділів виробничого об`єднання «Кривбасруда» - шахт «Першторавнева-Дренажна» - державного підприємства «Кривбасгідрозахист» відбулось вже після припинення трудових відносин позивача з виробничим об`єднанням «Кривбасруда», а розподільчим балансом від 01 липня 1998 року не було прямо передбачено переходу до ДП «Кривбасгідрозахист» обов`язку з відшкодування шкоди, завданої працівнику ушкодженням здоров`я під час перебування у трудових відносинах з ВО «Кривбасруда».

Усі структурні одиниці ВО «Кривбасруда», зокрема, Першотравневе Рудоуправління, новостворені з 01 жовтня 1989 року шахти «Першотравнева-1» та «Першотравнева-2», новостворена з 01 січня 1995 року шахта «Першотравнева» не мали статусу самостійних юридичних осіб, були створені як структурні підрозділи без права юридичної особи, оскільки питання про їх відокремлення зі складу юридичної особи із визначенням правонаступників в передбаченому законодавством порядку не вирішувалось.

Таким чином, професійне захворювання позивача виникло, зокрема, під час його перебування у трудових відносинах з виробничим об`єднанням по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда», правонаступником якого є ПАТ «Кривбасзалізрудком», на якого законодавством покладено обов`язок забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці, чого в цьому випадку роботодавцем зроблено не було, що потягло за собою втрату позивачем професійної працездатності та завдає йому моральних страждань. Отже, ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» несе обов`язок по відшкодуванню завданої позивачу моральної шкоди.

До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 15 червня 2020 року у справі № 212/3137/17-ц.

За встановлених у цій справі обставин, суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку відносно того, що ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» не є правонаступником виробничого об`єднання «Кривбасруда» (у структурних підрозділах якого працював ОСОБА_1 ), у зв`язку з чим безпідставно скасував рішення суду першої інстанціїв цій частині, яке відповідає закону.

Таким чином, доводи касаційної скарги щодо необхідності відшкодування моральної шкоди позивачу саме з ПАТ «Кривбасзалізрудком» є обґрунтованими.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу внаслідок стійкої втрати професійної працездатності, яка підлягає стягненню з ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат», суд першої інстанції, врахував обставини, які мають суттєве значення, зокрема ступінь втрати працездатності, глибину, інтенсивність, тривалість фізичних та душевних страждань, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, наслідки, що наступили, а також дотримався засад розумності і справедливості.

Зважаючи на викладене, доводи відзиву на касаційну скаргу з посиланням на правові позиції, викладені у постановах Верховного Суду України від 14 червня 2017 року (провадження № 6-104цс17), від 05 липня 2017 року (провадження № 6-977цс17), від 06 грудня 2017 року (провадження № 6-1377цс17) про те, що ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» є неналежним відповідачем у справі є безпідставними.

Щодо вирішення питання про судові витрати в суді касаційної інстанції

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

З урахуванням того, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 2 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», в той час, як касаційна скарга підлягає задоволенню, то з ПАТ «Кривбасзалізрудком»має бути стягнутий на користь держави судовий збір за розгляд касаційної скарги у розмірі 1 280,00 грн.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

За таких обставин, постанова Дніпровського апеляційного суду від 04 грудня 2018 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди скасувати, а рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 травня 2018 року в цій частині залишити в силі.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 травня 2018 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ПрАТ «ПівнГЗК» та ТОВ «Кривбасремонт» про відшкодування моральної шкоди не було предметом касаційного перегляду, оскільки в цій частині не оскаржувалось.

Керуючись статтями 400, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суду складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Карнаух Тетяною Вікторівною, задовольнити частково.

Постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 грудня 2018 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди скасувати, а рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 травня 2018 року в цій частині залишити в силі.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь держави судовий збір у розмірі 1 280,00 грн.

Постанова суду касаційної інстанціїнабирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий А. А. Ка Судді А. А. Калараш А. І. Грушицький І. В. Литвиненко Є. В. Петров О. С. Ткачук