Номер справи 220/2772/19
Номер провадження № 2/220/143/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2020 року смт.Велика Новосілка Донецької області

Великоновосілківський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді - Яненко Г.М.,

при секретарі - Демішеві А.О.,

за відсутністю сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Велика Новосілка Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Великоновосілківського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення грошових коштів, набутих в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, в якій просить стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти, набуті нею в порядку спадкування за законом у вигляді недоотриманої за життя ОСОБА_2 пенсії у розмірі 22929,34 грн.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді недоотриманої пенсії, яку при житті померлий не отримав в розмірі 22929,34 грн. 21.08.2019 року приватним нотаріусом Селидівського міського нотаріального округу Донецької області Климовою О.В., їй, як дружині померлого ОСОБА_2 видане свідоцтво про право на спадщину за законом. 09.09.2019 року позивач звернулась до Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області з заявою та надала свідоцтво на спадщину за законом на отримання належної померлому чоловікові пенсії в сумі 22929,34 грн. Але позивачці було відмовлено у виплаті недоотриманої пенсії за період з 01.03.2015 року по 31.03.2015 рік в зв`язку з тим, що (згідно відповіді відповідача), нараховані суми недоотриманої пенсіонером з власної вини пенсії, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до звернення за отриманням пенсії. З вказаним позивачка не погоджується так як має право на спадкове майно без будь яких обмежень, чим і викликане її звернення до суду з даною заявою.

Ухвалою суду від 12.11.2019 р. справа призначена до судового розгляду в порядку загального позовного провадження.

При цьому слід зазначити, що разом з позовною заявою, до суду надійшло клопотання позивача про її непогодження з зазначеною відповідачем у листі до неї датою останнього отримання її померлим чоловіком пенсії ІНФОРМАЦІЯ_2 , так як на думку позивача померлий ОСОБА_2 не отримував пенсію з березня 2014 року, а тому вважає що недоотримана пенсія його чоловіка є на 15000 грн. більшою ніж зазначено у свідоцтві про право власності від 21.08.2019 року. Тому як внаслідок просила суд витребувати у відповідача докази про фактично нараховані і виплачені суми пенсії та спадкову справу померлого ОСОБА_2 .

У відповідь на вказане клопотання слід зазначити, що перевірка правильності нарахування та виплати пенсій має місце при розгляді справ які відносяться до підсудності виключно адміністративних судів та не відноситься до підсудності загального місцевого суду. Тому у задоволенні клопотання слід відмовити, як такому що поданий до неналежного суду.

В судове засідання сторони не з`явилися.

Позивач надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність та про підтримання позовних вимог.

Від Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області до суду надійшов відзив на позовну заяву за яким управління не погодилося з позовними вимогами та свої заперечення обґрунтовує тим, що недоотримана пенсіонером з власної вини пенсія виплачується за минулий час, але не більше ніж за три роки до звернення за отриманням пенсії. Позивач звернулась до відповідача із заявою про виплату недоотриманої пенсії 09.09.2019 року, тому у виплаті недоотриманої пенсії за період з 01.03.2015 року по 31.03.2015 рік, ОСОБА_1 було відмовлено, а відтак у задоволенні позову відповідач просить відмовити.

Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За вимогами ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Зі змісту статті 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі ст. 81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Згідно статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодування у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Факт прийняття ОСОБА_1 спадщини після смерті ОСОБА_2 підтверджуються Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 21.08.2019 року виданим приватним нотаріусом Селидівського міського нотаріального округу Донецької області Климовою О.В. та зареєстроване в реєстрі за № 746. Спадкове майно складається з недоотриманої пенсії в сумі 22929,34 грн.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Таким чином, позивач, у встановленому законом порядку, набула право власності на грошову суму в розмірі 22929,34 грн., шляхом її спадкування після смерті ОСОБА_2 .

Як вбачається з письмового відзиву Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, відповідач не визнає право ОСОБА_1 на вказану грошову суму у розмірі 22929,34 грн.

З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити, що право на спадщину ОСОБА_1 підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 21.08.2019 року виданим приватним нотаріусом Селидівського міського нотаріального округу Донецької області Климовою О.В. та зареєстроване в реєстрі за № 746 на ім`я позивача та не є предметом спору в даній справі.

Відповідно до положення ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду.

Великоновосілківським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області не надано належних доказів недійсності Свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.08.2019 року, яке видане на ім`я позивача.

Посилання відповідача на положення ч. 1 ст. 46 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яким визначено, що «… нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії …», також не мають правових підстав, оскільки жодних доказів в підтвердження наявності вини спадкодавця, суду не надано.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що грошова сума, набута позивачкою в порядку спадкування, у розмірі 22929,34 грн. неправомірно не виплачена їй відповідачем до теперішнього часу.

Відповідно до ст. 316, 317 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зміст цього права становлять можливості власника на володіння, користування та розпорядження своїм майном. При цьому на зміст права не впливає місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до п. 2.26. Постанови Правління Пенсійного Фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - для виплати недоотриманої пенсії, яка ввійшла до складу спадщини, у зв`язку з відсутністю членів сім`ї або в разі не звернення ними за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається документ, що посвідчує особу заявника, свідоцтво про смерть, свідоцтво про право на спадщину.

Зазначені вище вимоги були виконані позивачкою.

Відповідно до абзацу 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Права і свободи людини та їх гарантії, відповідно до ст. 3 Конституції України, визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

З системного аналізу викладених вище норм права, суд вважає, що право позивачки на мирне володіння, користування, розпоряджання власним майном у вигляді отриманої спадщини після смерті ОСОБА_2 порушено з боку відповідача, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 89,141, 263-265, 268, 272-273, 274-279 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про стягнення грошових коштів, набутих в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Стягнути з Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (адреса: 85550, Донецька обл., смт. Велика Новосілка, вул. Центральна, буд. 103; ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ) грошові кошти, набуті нею в порядку спадкування за законом у вигляді недоотриманої за життя пенсії ОСОБА_2 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 22924 (двадцять дві тисячі дев`ятсот двадцять дев`ять) грн. 34 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду через Великоновосілківський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.М. Яненко