Придніпровський районний суд м.Черкаси

Справа № 711/9433/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2020 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Позарецької С.М.

при секретарі Осадчій А.Ю.,

за участю представника позивача

адвоката Прядка В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про припинення права спільної часткової власності, визнання права власності на нерухоме майно, -

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_1 , через свого представника ОСОБА_4 , звернулася у Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом (у подальшому уточнений редакція від 13.10.2020) до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про припинення права спільної часткової власності, визнання права власності на нерухоме майно. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві спільної часткової власності відповідно наступним співвласникам: ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Дошлюбним прізвищем ОСОБА_5 є « ОСОБА_6 ».

Відповідач ОСОБА_2 , на підставі договору дарування від 12.10.1996, є власником вищевказаного житлового будинку з прибудовами у розмірі 33/100 часток у праві власності на будинок. Відповідач ОСОБА_3 , на підставі договору дарування від 10.09.2008, була власником вищевказаного житлового будинку з прибудовами у розмірі 67/100 часток у праві власності на будинок.

У позовній заяві також зазначено, що відповідно до договору купівлі-продажу частки у праві власності на будинок від 13.04.2016 ОСОБА_3 передала, а ОСОБА_7 прийняла у власність 17/50 часток у праві власності на житловий будинок з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться у АДРЕСА_1 .

Таким чином, ОСОБА_5 є власником 17/50 частки будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться у АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу частки у праві власності на будинок від 13.04.2016. Право власності підтверджується вказаним договором, інформаційною довідкою з Державного реєстру права власності на нерухоме майно.

Фактично, кожен із співвласників користується окремою часткою домоволодіння. Частка домоволодіння, власником якого є позивач, складається з житлового будинку літ. А-1, до якої входять приміщення: коридор №1, площею 3,9кв.м, житлова кімната №2, площею 12,4 кв.м, житлова кімната №3, площею 19,5кв.м, санвузол №4, площею 3,2кв.м, коридор №5, площею 2,8кв.м, кухня №6, площею 17,2кв.м, загальна площа яких становить 59,0кв.м, житлова площа 31,9кв.м, огорожа № 1, 2, 3, вбиральня літ. «Ж», септик №5, які розташовані на земельній ділянці, площею 0,0361га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач вказує, що виділ частки із вказаного вище спільного майна технічно можливий та не потребує проведення будь-яких змін у технічній конструкції нежитлових приміщень.

Відповідачі не здійснюють жодних заходів стосовно поділу та виділу в натурі вказаної вище нерухомості. Тому, на підставі ст. 361, ст. 364, ст. 367, ст. 386 Цивільного кодексу України поділ майна в натурі має відбутися згідно рішення суду.

Таким чином, позивачка просить суд, - припинити право спільної часткової власності між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також визнати за ОСОБА_5 право власності на житловий будинок літ. А-1, до якої входять приміщення: коридор №1, площею 3,9кв.м, житлова кімната №2, площею 12,4кв.м, житлова кімната №3, площею 19,5кв.м, санвузол №4, площею 3,2кв.м, коридор №5, площею 2,8кв.м, кухня №6, площею 17,2кв.м, загальна площа яких становить 59,0кв.м, житлова площа 31,9кв.м, огорожа №№ 1, 2, 3, вбиральня літ. «Ж», септик №5, які розташовані на земельній ділянці, площею 0,0361га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 17.01.2020, після усунення недоліків позовної заяви, справу прийнято, відкрито провадження та призначено її до судового розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 13.05.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Прядка В.М. підтримав уточнені позовні вимоги та просив задовольнити у повному обсязі. Розгляд справи просив проводити без участі позивачки. Крім того, зазначив, що земельна ділянка, на якій розташований об`єкт нерухомого майна, що за адресою: АДРЕСА_1 , не приватизована жодним із співвласників. З 2016 року між співвласниками встановлено порядок користування спорудами і земельною ділянкою. До того ж, зауважив, що вирішити цей спір у позасудовому порядку неможливо, оскільки відповідач ОСОБА_8 перебуває за кордоном і, коли повернеться до України, невідомо. Крім того, зазначив, що порушуються права позивачки, оскільки вона без згоди інших співвласників, які не є членами її сім`ї, не може зареєструвати членів своєї сім`ї у будинковолодінні, не може приватизувати земельну ділянку, оформити субсидію і пільги на користування комунальними послугами, оскільки всі співвласники володіють нерухомим майном на праві спільної часткової власності. Договір купівлі-продажу нерухомого майна є чинним. Позивач судовий збір залишає за собою.

У судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, хоча про час, дату та місце проведення розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку. Поважність причин неявки не повідомила.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, надавши до суду заяву від 02.12.2020 про розгляд справи без його участі. Уточнені позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення.

У судове засідання відповідачка ОСОБА_3 не з`явилася, надавши до суду заяву від 02.12.2020 про розгляд справи без її участі. Уточнені позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, житловий будинок АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_7 (розмір частки 17/50, відповідно до договору купівлі-продажу частки в праві власності на будинок від 13.04.2016), ОСОБА_2 (розмір частки 33/100, відповідно до договору дарування № 2-2963 від 12.10.1996) та ОСОБА_3 (розмір частки 67/100, відповідно до договору дарування № 2-1970 від 10.09.2008 та договору дарування № 2-2963 від 12.10.1996), що підтверджується даними інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 194655052 від 24.12.2019.

Частка зазначеного вище об`єкту нерухомого майна, яка належить і якою користується позивачка ОСОБА_5 складається з: житловий будинок літ. А-1, до якого входять приміщення: коридор №1, площею 3,9кв.м, житлова кімната №2, площею 12,4кв.м, житлова кімната №3, площею 19,5кв.м, санвузол №4, площею 3,2кв.м, коридор №5, площею 2,8кв.м, кухня №6, площею 17,2кв.м, загальна площа яких становить 59,0кв.м, житлова площа 31,9кв.м, огорожа №№1, 2, 3, вбиральня літ. «Ж», септик №5, які розташовані на земельній ділянці, площею 0,0361га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Також встановлено, що 21.10.2017 ОСОБА_9 та ОСОБА_7 зареєстрували шлюб 21.10.2017, про що Придніпровським районним у місті Черкаси відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області складено відповідний актовий запис № 292 та видане свідоцтво про шлюб. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка ОСОБА_10 , дружини ОСОБА_10 .

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Як визначено статтею 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (ч.ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України).

Як передбачено статтею 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в результаті втрати ним документа, який посвідчує його право власності.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Особливим видом права власності є право довірчої власності, яке виникає внаслідок закону або договору (ст. 316 ЦК України). Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (ст. 317 ЦК України).

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

За нормами ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Згідно із статтею 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно), тобто право спільної власності - це право власності кількох суб`єктів на один об`єкт.

Відповідно до статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Зі змісту вказаної статті випливає, що право кожного із співвласників пов`язується з часткою у праві спільної власності, і кожен із співвласників є власником не певної частини майна, а всього спільного майна у цілому.

Згідно із частинами першою, третьою статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою; кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до статті 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.

Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки.

Ураховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Під час розгляду справи відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнали уточнені позовні вимоги повністю. У даному випадку, визнання відповідачами позову, враховуючи норми ст. 206 ЦПК України, не суперечить закону та не порушує права та інтереси учасників справи.

Таким чином, доводи позивачки та її представника під час розгляду справи знайшли своє підтвердження і підлягають захисту. На думку суду, обраний спосіб захисту є вірним та таким, що приведе до належного захисту прав та інтересів позивачки ОСОБА_5 , оскільки перебування за кордоном одного із співвласників будинковолодіння, без його згоди, позбавляє її можливості користуватися певними цивільними правами, зокрема зареєструвати членів своєї сім`ї у нерухомому майні, власником якого вона є, оформити субсидію щодо оплати комунальних послуг тощо. При цьому, слід зазначити, що всі співвласники володіють і користуються окремими об`єктами у будинковолодіння, вони не є членами однієї сім`ї і вирішення спору у судовому порядку жодним чином не порушує їхні права та інтереси.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення уточнених позовних вимог у повному обсязі. На думку суду, рішення суду, постановлене за результатами розгляду справи, жодним чином не порушує права та майнові інтереси будь-яких осіб.

Під час розгляду справи представником позивачки заявлено, що судові витрати, понесені у зв`язку з подачею до суду даного позову ОСОБА_5 залишає за собою, а тому відсутні підстави для стягнення їх з відповідачів.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-84, 141, 206, 259, 268 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги задовольнити.

Припинити право спільної часткової власності між ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , код НОМЕР_1 , зареєстрована: АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 , зареєстрований: АДРЕСА_1 , код НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована: АДРЕСА_3 , код НОМЕР_3 ) на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , код НОМЕР_1 , зареєстрована: АДРЕСА_2 ) право власності на житловий будинок літ. А-1, до якої входять приміщення: коридор №1, площею 3,9кв.м, житлова кімната №2, площею 12,4кв.м, житлова кімната №3, площею 19,5кв.м, санвузол №4, площею 3,2кв.м, коридор №5, площею 2,8кв.м, кухня №6, площею 17,2кв.м, загальна площа яких становить 59,0кв.м, житлова площа 31,9кв.м, огорожа №№1, 2, 3, вбиральня літ. «Ж», септик №5, які розташовані на земельній ділянці, площею 0,0361га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції до Черкаського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Повний текст судового рішення складено 15.12.2020.

Головуючий: С. М. Позарецька