Провадження № 2-з/522/658/19
УХВАЛА

16 грудня 2020 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючої судді Шенцевої О.П.

при секретарі Соболевій О.М.

розглянувши у відкритому засіданні заяву представника ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про повернення безпідставно отриманих коштів, -

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 з вимогою повернення безпідставно отриманих відповідачем коштів.

06.12.2019 р. за заявою ОСОБА_2 судом постановлена ухвала про забезпечення позову, якою накладений арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

05.11.2020 р. судом ухвалено рішення по справі, яким у задоволені позову відмовлено.

10.11.2020 року представник ОСОБА_1 подав заява про скасування заходів забезпечення позову.

Представник заявника подав заяву про проведення судового засідання за його відсутність.

Представник позивача подав заяву про проведення судового засідання згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, заперечує проти скасування заходів забезпечення позову.

Розглянувши матеріали справи, заяву представника ОСОБА_1 суд приходить до висновку, що у задоволені заяви має бути відмовлено виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 06.12.2019 р. за заявою ОСОБА_2 судом постановлена ухвала про забезпечення позову, якою накладений арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

05.11.2020 р. судом ухвалено рішення по справі, яким у задоволені позову відмовлено.

10.11.2020 р. представником ОСОБА_1 подана заява про скасування заходів забезпечення позову, застосованих ухвалою від 06.12.2019 р.

14.12.2020 року позивачем на рішення суду подана апеляційна скарга.

Заява представника відповідача обґрунтована тим, що оскільки судом відмовлено у задоволені позову, то слід скасувати заходи забезпечення позову.

Між тим, порядок вирішення питань скасування заходив забезпечення позову регламентовано ст. 158 ЦПК України.

Так, приписами ч. 1 ст. 158 ЦПК України встановлено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Відповідно до ч. ч. 9 та 10 ст. 158 ЦПК України у випадку, зокрема, ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Приймаючи до уваги, що позивач оскаржив судове рішення, а відповідач звернувся з заявою про скасування заходів забезпечення позову, у зв`язку з чим останнє не набрало чинності, суд приходить до висновку, що заява представника відповідача не підлягає задоволенню.

Окрім того, суд звертає увагу на те, що застосовані судом заході забезпечення позову встановлені строком на вирішення спору по суті.

Вирішення спору по суті завершується набрання чинності судовим рішенням, яким вирішено спір по суті.

Оскільки, як вже зазначалось, станом на 16.12.2020 р. судове рішення, яким вирішено спір по суті не набрало чинності, то відсутні підстави для скасування застосованих судом заходів забезпечення позову.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача та третьої особи з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року № ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України"зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заходи забезпечення позову, мають зберігатись до набрання чинності судовим рішенням, яким спір вирішено по суті, та яким у задоволені позову було відмолено в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 154 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про повернення безпідставно отриманих коштів відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя