Справа №265/6598/20
Провадження №2/265/1756/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2020 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі

головуючого судді Адамової Т. С.,

за участю секретаря судового засідання Онищука О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Маріуполя Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

16 жовтня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 . В обґрунтування вимог зазначив, що він є квартиронаймачем квартири АДРЕСА_2 . У вказаній квартирі зареєстровані: він, його колишня дружина ОСОБА_2 , та діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Після розірвання шлюбу з ОСОБА_2 у жовтня 2017 року, вона виїхала разом з дітьми з місця реєстрації та стала проживати за адресою: АДРЕСА_3 . Особистих речей відповідачів у квартирі немає, комунальні платежі вони не сплачують.

Ухвалою суду від 20 жовтня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 03 листопада 2020 року відкрите спрощене провадження у справі та призначене відкрите судове засідання.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив, що відповідачі не проживають у квартирі АДРЕСА_2 з кінця 2013 року. Колишня дружина ОСОБА_2 добровільно зібрала речі та виїхала з дітьми на інше місце проживання, він їх не виганяв та не чинив перешкоди у проживанні в спірній квартирі. За весь період не проживання у вказаній квартирі відповідачі не вчиняли жодних дій направлених на вселення. Просив позовні вимоги задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 позовні вимоги визнала та пояснила, що вона дійсно з кінця 2013 року не проживає разом з дітьми у квартирі АДРЕСА_2 . Виїхала зі спірної квартири добровільно, зібравши всі свої особисті речі. Наміру повернутися до вказаної квартир вона не має, проте заперечує, щоб позивач виписував із квартири дітей. Зазначила, що спірну квартиру позивач отримав тільки завдяки їй та її старшому сину.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги визнав та пояснив, що жити в спірній квартирі наміру не має, не заперечує, щоб його виписали. З 2014 року він проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що відповідно до ордеру на жиле приміщення № 005983 від 26 грудня 2011 року ОСОБА_1 на сім`ю з чотирьох осіб видана квартира АДРЕСА_2 (а.с.7).

На підставі рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 02 жовтня 2017 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , розірвано (а.с. 12).

Як вбачається з копії особливого рахунку на вказану квартиру, виданого ЖКП «Азовжитлокомплекс», а також інформації Управління з оформлення паспортних документів та реєстрації місця проживання Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 15.10.2020 року у квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 5,6).

Відповідно до акту, виданого КСН «Азовець» 06 жовтня 2020 року, у квартирі АДРЕСА_2 фактично проживає ОСОБА_1 разом з сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 11).

Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердили, що дійсно відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за місцем реєстрації не проживають з 2014 року без поважних причин.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст. ст.64,65 Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК), члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

За правилами ст. 71 ЖК при тимчасовій відсутності наймача або члена його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом.

Відповідно до ст. 72 ЖК визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ст. ст. 72 ЖК визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року (з наступними змінами) «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексуУкраїни» роз`яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України) необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності (перебування у відрядженні; у осіб, які потребують догляду; внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

При цьому, суд враховує позицію відповідачів про визнання позовних вимог, останні не зверталися до суду з вимогою про продовження строку на відсутність у спірній квартирі, а також матеріали справи не містять відомостей про домовленість між сторонами про тривалу відсутність відповідачів.

Таким чином, судом встановлено, що відповідачі не проживають більше ніж шість місяців у квартирі за місцем реєстрації без поважних причин та не мають наміру там проживати, а отже є підстави для визнання їх таким, що втратили право користування спірною квартирою.

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими і вони підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог.

У справі судовими витратами є сплачений позивачем судовий збір у розмірі 840,80 грн., який пов`язаний із розглядом справи, відповідає вимогам ст. 4 Закону України «Про судовий збір», зокрема щодо розміру його сплати при подачі позову, тому з урахуванням висновку суду про задоволення позову, такий покладається на відповідачів.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 141, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , такими, що втратили право користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати з оплати судового збору у розмірі 840 гривень 80 копійок, по 420 гривень 40 копійок з кожного.

Рішення суду може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський районний суд м. Маріуполя протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 19 грудня 2020 року.

Суддя Адамова Т.С.