справа № 2/325/377/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2020 року смт. Приазовське

Приазовський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Васильцової Г.А., секретарі Міняйло А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Приазовського районного суду Запорізької області цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Медвідь Євгена Миколайовича до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович;

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до Приазовського районного суду Запорізької області з позовною заявою, в якій просить визнати виконавчий напис від 21.08.2020 року № 19770, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованість в розмірі 53 416, 26 гривень, таким, що не підлягає виконанню. Крім того, просить стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем виданий виконавчий лист від 21.08.2020 року № 19770 про звернення стягнення з ОСОБА_1 , яка є Боржником за кредитним договором 25228889FCLZI03 від 12 грудня 2014 року, укладеним з Публічним акціонерним товариством «ПЛАТИНУМ БАНК», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитним договором 147 від 22.03.2018 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЖЕНЕВА», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору Відступлення прав вимоги за кредитним договором б/н від 27 липня 2020 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», далі іменований - Стягувач, заборгованість за Кредитним договором 25228889FCLZI03 від 12 грудня 2014 року. У виконавчому написі від 21.08.2020 року № 19770 зазначено, що стягнення заборгованості проводиться за період з 27 липня 2020 року по 27 липня 2020 року. Тобто визначений момент виникнення заборгованості в 1 (один) день, що є незрозумілим та необґрунтованим, адже сам кредитний договір укладався 12 грудня 2014 року, а датою повернення кредиту встановлено 08.12.2017 року. Отже, враховуючи інформацію, яка міститься у виконавчому написі нотаріуса не можливо встановити момент виникнення заборгованості та точний розрахунок за процентами та комісією, що порушує права позивача для всебічного аналізу розрахунків для усвідомлення чи дійсно ця вимога, яка вчинена нотаріусом має безспірний характер щодо сум нарахування. Виконавчий напис було вчинено на підставі виписки з особового рахунку позивача, підготовленого працівниками банку, який є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків Відповідача і не може бути доказом безспірності грошових вимог Відповідача до Позивача.

Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Маяковою Марією Вікторівною, на підставі виконавчого напису № 19770 виданого 21.08.2020 року, була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 63101101 від 22.09.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованість в розмірі 53416,26 грн. А також була винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 25.09.2020 року ВП N° 63101101 та постановлено звернути стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , що отримує дохід від особи, якою є Сільськогосподарський виробничий кооператив «Прилиманський».

Враховуючи інформацію, яка міститься в виписці з особового рахунку, також не можливо встановити момент виникнення заборгованості та точний/детальний розрахунок за процентами та комісіями, у зв`язку з чим не можливо з`ясувати питання щодо застосування терміну позовної давності для окремих вимог. В матеріалах виконавчого провадження відсутні документи, які належним чином могли підтвердити момент виникнення заборгованості та підстави передачі Права Вимоги які перейшли до ТОВ «Вердикт Капітал». Також, в матеріалах справи відсутні належні докази прав та обов`язків ТОВ «Вердікт Капітал» щодо Кредитного договору, а також на кого саме покладені обов`язки щодо здійснення права вимоги за Кредитним договором, права звернення до суду або право для звернення до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. А також сама процедура здійснення стягнення заборгованості. Банком не подано розрахунку заборгованості з зазначенням моменту виникнення заборгованості, не відомі підстави на яких ТОВ «Вердікт Капітал» звернулась до набувача про здійснення виконавчого напису. А тому, представник позивача просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 28 жовтня 2020 року було відкрите провадження у справі за правилами спрощеного провадження та з метою з`ясування обставин справи, було витребувано у приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. документи та матеріали на підставі яких вчинявся виконавчий напис від 21 серпня 2020 року № 1977 щодо стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ТОВ «Вердікт Капітал» суми в розмірі 53416,26 гривень.

23 листопада 2020 року розгляд справи відкладено до 16 грудня 2020 року у зв`язку з не виконанням ухвали суду щодо надання копій документів, на підставі яких вчинено виконавчий напис. Зобов`язано приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. надіслати на адресу суду вищезазначені документи до 16 грудня 2020 року.

Згідно поштового повідомлення ухвала від 23 листопада 2020 року отримана приватним нотаріусом Горай О.С. 01 грудня 2020 року, однак так і не виконана.

В судове засідання 16 грудня 2020 року сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача - адвокат Медвідь Є.М. подав письмову заяву про слухання справи у відсутність сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.

17 листопада 2020 року відповідач надіслав відзив на позовну заяву, в якому представник ТОВ «Вердікт Капітал» виклав свої заперечення щодо спору зазначивши про те, що нотаріусу для вчинення виконавчого напису відповідачем були надані документи, які підтверджують безспірність заборгованості, а зазначену в оспорюваному виконавчому написі заборгованість, можна вважати безспірною, оскільки позивач у своєму позові не зазначила жодної обставини, яка б свідчила про протилежне.

З приводу судових витрат на правничу допомогу, розмір яких заявлений позивачем у сумі 12 000,00 грн., вказує, що максимальний розмір оплати послуг адвоката хоч нормативно і необмежений, однак в силу позиції Вищого господарського суду України (наприклад, п. 11 Інформаційного листа ВГСУ від 14.12.2007 р. № 01-8/973) може бути обмежений самим судом «з огляду на розумну необхідність відповідних судових витрат для даної справи». Відтак, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Витрати Позивача мають бути підтверджені видатковим касовим ордером з підписами керівника та головного бухгалтера або у випадку безготівкового розрахунку - платіжним дорученням, які Позивачем суду не подані. Дана категорія справ із сталою судовою практикою, та незначною складністю, що в свою чергу також свідчить про значно завищені витрати на правничу допомогу.

Звертає увагу на те, що зібрання доказів не є правничою допомогою із огляду на те, що матеріали справи адвокату були надані безпосередньо позивачем. Більш того, заявлена сума на супровід справи в суді складає 8 000,00 грн. за 8 судових засідань. Відповідач не згодний із даною вимогою, оскільки послуга супроводу фактично не надана, а вимога наявна станом на дату подання позову та ніби то оплачена. Більш того, до позову не надано договору про надання правничої допомоги. Тому просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі

Третя особа - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. відзив на позов не подав.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, повне фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст. 4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

Судом встановлено, що 12 грудня 2014 року між позивачем ОСОБА_1 (далі - Позичальник та Публічним Акціонерним Товариством «Платинум Банк» (далі Банк) був укладений кредитний договір із забезпеченням заставою № 25228889FCLZI03 від 12 грудня 2014 року (далі-Кредитний договір). За даним договором Банк надає Позичальнику грошові кошти (кредит) на наступних умовах: сума кредиту - 14492,17 грн.; строк кредитування -36 платіжних періодів; фіксована процентна ставка за користування кредитом - 0,0001 % річних; комісія за надання кредиту -181,50 грн.; комісія за обслуговування кредиту-578,00 грн.

21.08.2020 р. приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі № 19770, яким запропоновано задовольнити вимоги ТОВ «Вердикт Капітал», що виникли на підставі договорів про відступлення прав вимоги: б/н від 27 липня 2020 року з ТОВ «Фінансова компанія «ЖЕНЕВА», який є правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» (Договір про відступлення прав вимоги № 147 від 22.03.2018 року) та стягнуто з ОСОБА_1 , яка є Боржником за кредитним договором 25228889FCLZI03 від 12 грудня 2014 року, за період з 27 липня 2020 року по 27 липня 2020 року у розмірі: 52 766, 26 грн, яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту - 14 492, 17 грн., простроченої заборгованості за комісією - 79,06 грн., простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 2 890, 00 грн., строкової заборгованості за сумою кредиту - 0,00 грн., строкової заборгованості за комісією - 265,73 грн., строкової заборгованості по несплаченими відсоткам за користування кредитом - 35 039, 30 грн., строкової заборгованості за штрафами і пенями - 0,00 грн. Загальна сума, що підлягає стягненню - 53 416, 26 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малковою Марією Вікторівною про відкриття виконавчого провадження ВП № 63101101 від 22.09.2020 року відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого напису № 19770 від 21.08.2020 р.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малковою Марією Вікторівною ВП № 63101101 від 25.09.2020 року звернене стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та постановлено звернути стягнення на доходи боржника - ОСОБА_1 , що отримує від Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Прилиманський».

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595.

Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За змістом статті 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій, а лише їх конкретизує.

Виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, який має силу оригіналу), що встановлює заборгованість.

Якщо за борговим документом необхідно провести стягнення частинами, виконавчий напис за кожним стягненням може бути зроблений на копії документа або на виписці з особового рахунку боржника; у цих випадках на оригіналі документа, що встановлює заборгованість, робиться відмітка про вчинення виконавчого напису і зазначаються, за який строк і яка сума стягнута, дата і номер за реєстром нотаріальних дій.

За заявою кредитора розмір суми, яка підлягає стягненню за виконавчим написом, може бути встановлений з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Неустойка (штраф, пеня) включається до виконавчого напису, якщо це передбачено умовами договору.

У справах нотаріуса залишається копія документа, що встановлює заборгованість, чи правочину, за яким здійснюється стягнення, або витяг з особового рахунку боржника і примірник виконавчого напису.

Один примірник витягу з виконавчим написом і оригінал зобов`язання повертаються стягувачу, а другий примірник залишається у нотаріуса.

Якщо для вчинення виконавчого напису, крім документа, що встановлює заборгованість, необхідно подати й інші документи, зазначені в Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999року, то вони до виконавчого напису не приєднуються, а залишаються у матеріалах нотаріальної справи.

Згідно з п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року, для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості боржника, у тому числі і внаслідок цивільно-правової відповідальності, - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та виходячи з системного аналізу статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» суд повинен перевірити у такому спорі доводи боржника в повному обсязі та установити, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс17 та постанові Верховного Суду у справі № 207/1587/16 від 19 вересня 2018 року (провадження № 14-12559св18).

Велика Палата Верховного Суду не відступила від наведених вище висновків Верховного Суду України щодо застосування статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат».

Таким чином нотаріус, перш ніж вчинити виконавчий напис, повинен перевірити чи підпадає заявлена вимога під той вид заборгованості, про який йдеться в Переліку №1172, чи подані всі передбачені Переліком документи, чи оформлені такі документи належним чином, чи підтверджують подані документи безспірність заборгованості боржника перед кредитором та прострочення виконання зобов`язання, чи не виник спір між зацікавленими особами, чи не минув встановлений законодавством строк для вчинення виконавчого напису.

Крім того, саме в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог кредитора. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису.

На вимогу суду приватний нотаріус копію виконавчого напису та матеріли на підставі яких було видано виконавчий лист, суду не надав.

За таких підстав, суду не можливо встановити документи, на підставі яких був виданий виконавчий напис та не можливо встановити, чи при вчиненні напису нотаріус отримував від стягувача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, чеки тощо), щоб свідчили про безспірність заборгованості.

Також слід зазначити, з досліджених судом доказів, при вчиненні виконавчого напису, приватний нотаріус не переконався у безспірності розміру заборгованості, не перевірив чи не пройшло більше ніж три роки з дня виникнення права вимоги у стягувача, не витребував іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, які він вправі витребувати у стягувача.

Крім того, у виконавчому написі відсутня достатня і безспірна інформація щодо строку прострочення та періоду, за який виникла заборгованість, яка б безсумнівно встановлювала, що заборгованість, яку пропонується стягнути з позичальника, виникла виключно в межах строку позовної давності.

Отже, на думку суду, у даному випадку, виконавчий напис приватним нотаріусом був вчинений в порушення вимог Закону «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, та при його вчиненні не дотримано вимог щодо безспірності заборгованості боржника перед стягувачем.

Суд не приймає до уваги твердження представника позивача про те, що ТОВ «Вердикт Капітал» не мав права звертатися до нотаріуса з вимогою про видачу виконавчого напису, оскільки ОСОБА_2 , як власник заставного майна, не давала згоду на звернення щодо стягнення з неї суми боргу, оскільки відповідно до умов укладеного Договору від 12 грудня 2014 року між позивачем ОСОБА_1 (Позичальник) та Публічним Акціонерним Товариством «Платинум Банк» (далі Банк), ОСОБА_2 є власником заставного майна у випадку повного погашення заборгованості перед Банком, а ТОВ «Вердикт Капітал» в свою чергу є правонаступником всіх прав та обов`язків ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК».

Крім того, суд не приймає до уваги інші доводи представника позивача, які не стосуються суті спору.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд наголошує, що відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що факт безспірності підпадає під об`єктивний сумнів, стверджувати протилежне підстави відсутні, а тому зазначений виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, тобто позов є обґрунтованим.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат по праві, суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені позивачем документально підтверджені витрати зі сплати судового збору у розмірі 840,80 грн.

Що стосується витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного.

Позивачем надано договір про надання правової допомоги від 25.09.2020 року, що укладений між позивачем та адвокатом Медвідь Є.М., ордер, розрахунок суми гонорару за надання правничої допомоги на загальну суму 12000 грн. квитанція № б/н від 20.10.2020 року.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Також, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

В силу положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04, зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою (п. 268, 269).

Крім того, згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, необхідно виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.

Частиною 5 ст. 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач у своєму відзиві на позовну заяву також зазначав щодо недоведеності таких витрат та прийняття судом до уваги при визначенні їх розміру складність справи, та витрати адвоката за участь у судових засіданнях.

З огляду на викладене, беручи до уваги обставини цієї справи, враховуючи значення справи для позивача, обсяг наданих адвокатом послуг, їх складність та час, необхідний для їх надання, кількість судових засідань та участь представника позивача в них, суд дійшов до переконання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 2000 грн., що відповідатиме вимогам розумності та співмірності.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81-82, 89, 141, 223, 247, 263-265, 280-281 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Медвідь Євгена Миколайовича до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 21.08.2020 року № 19770, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованість в розмірі 53 416, 26 гривень в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № 25228889FCLZI03 від 12 грудня 2014 р та витрат за вчинення виконавчого напису.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 2840 грн. 80 коп. ( дві тисячі вісімсот сорок гривень 80 коп.)

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його складення, апеляційної скарги.

Відповідно до п.п. 15.5) п.п. 15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України (в новій редакції), до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Судовий розгляд по справі завершився 16 грудня 2020 року.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 21 грудня 2020 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,рєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник позивача: адвокат Медвідь Євген Миколайович, адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (), місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Кудрявський Узвіз, 5-Б.

Третя особа: Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, місцезнаходження: 10002, м. Житомир, вул.. Велика Бердичівська, 64.

Суддя Г.А. Васильцова