Провадження № 2/127/5024/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.01.2020 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Король О.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Банк Форвард" за участю третіх осіб, без самостійних вимог на стороні відповідача приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюка Віктора Станіславовича, приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Вольф Тетяни Леонідівни про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ :
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Акціонерного товариства "Банк Форвард" за участю третіх осіб, без самостійних вимог на стороні відповідача приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюка Віктора Станіславовича, приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Вольф Тетяни Леонідівни, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, мотивуючи свої вимоги тим, що виконавчий напис від 09.09.2019 року вчинений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком Віктором Станіславовичем та зареєстрованого в реєстрі за № 3687, було вчинено з порушенням вимог чинного законодавства та не випливає з безспірної вимоги.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20.12.2019 року відкрите спрощене позовне провадження без виклику сторін.
Відповідач копію ухвали суду про відкриття провадження одержав 26.12.2019 р., відзиву на позов з наданням усіх доказів, якими обгрунтовуються заперечення, суду не подав.
Третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюк В.С. копію ухвали про відкриття провадження одержав 14.01.2020 р., пояснення щодо позову не надав.
Третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний виконавець виконавчого округу м. Київ Вольф Тетяни Леонідівни копію ухвали про відкриття провадження одержала 28.12.2019 р., пояснення щодо позову не надала.

Враховуючи вищевикладене та положення ст. 279 ЦПК, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.
При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, врегульовані Законом України «Про нотаріат».
09.09.2019 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком Віктором Станіславовичем (далі за текстом «Третя особа») вчинено виконавчий напис та зареєстровано в реєстрі за № 3687, в якому пропонується звернути стягнення з громадянки України ОСОБА_1 , яка є Боржником за Кредитним договором № 111821805 від 20.01.2014 р., укладеним з нею та ПАТ «Банк Русский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард».
У виконавчому написі зазначено, що строк платежу за Кредитним договором настав, боржником допущено прострочення платежів.
Стягнення заборгованості проводиться за період з 24.10.2017р. по 22.01.2018р.
Сума повної заборгованості складає 15011,52 грн., в тому числі: заборгованість за сумою кредиту становить 14467,38 грн.; заборгованість за процентами становить 531,64 грн.; плата за пропуск мінімальних платежів становить 12,50 грн.
Акціонерне товариство «Банк Форвард» (надалі за текстом Відповідач) пред`явив до виконання виконавчий напис до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни.
10.10.2019 р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 60276536.
27.11.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяною Леонідівною видано постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП №60276536, відповідно до якої здійснюються відрахування із доходів боржника у розмірі 20 відсотків відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника на користь стягувача, у першу чергу: витрати на проведення виконавчих дій у розмірі 2000 грн., сума боргу у розмірі 15861,52 грн. та основну винагороду приватного виконавця у розмірі 1586,15 грн.. Загальна сума яка підлягає стягненню із Боржника складає 19447,67 грн.
Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч.1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року; якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Проте, у виконавчому написі від 09.09.2019 р. за реєстр. № 3687 Нотаріус зазначає, що строк платежу за кредитним договором № 111821805 від 20 січня 2014 року настав, при цьому нотаріус не вказав конкретну дату настання строку платежу, чим порушив ст. 88 Закону України «Про нотаріат», відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.
Період, за який Нотаріус провів стягнення : з 24.10.2017 р. по 22.01.2018р. Вказаний період є нічим не обґрунтованим та безпідставним, тому що відповідно до умов викладених в Інформаційному блоці заяви (оферти) до анкети № 163091502 строк користування овердрафтом становить 60 місяців, тобто договір діє до 20.01.2019 р., отже строк платежу на момент вчинення виконавчого напису за Договором карткового рахунку (оферти) ще не настав.
Необґрунтованою у виконавчому написі є сума заборгованості по тілу кредиту, оскільки згідно з Інформаційним блоком заяви (оферти) до анкети № 163091502 кредитний ліміт зазначений в сумі 6000 грн., а сума заборгованості за сумою кредиту у виконавчому написі становить 14467,38 грн.
Необґрунтованою також є сума процентів зазначена у виконавчому написі, а саме незрозуміло, за який період вони нараховані. Якщо виходити з суми боргу 14467,38 грн. та 42% річних, сума 531,64 грн. процентів виходить за період дещо більший одного місяця.
Крім того, з 15.07.2011 р. ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , військове звання: старший солдат.
Про те, що Позивач є військовослужбовцем Відповідачу повідомлялось, проте нарахування процентів не припинено.
Це суперечить положенням Закону України від 20 травня 2014 року № 1275-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації», яким внесено зміни до статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та доповнено пунктом 15 наступного змісту військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
Згідно із Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
В Україні особливий період розпочався 18 березня 2014 року і триває по теперішній час.
Отже, нарахування процентів Відповідачем в особливий період є неправомірним.

За загальним правилом ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
При цьому, відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.
Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 (далі Порядок).
Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.
Так, згідно із ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до положень цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
При цьому ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржується до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.
За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім цього, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками, наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
З огляду на наведене та з урахуванням положень ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, доки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.
Так, з розрахунку заборгованості, наведеного у виконавчому написі, не вбачається, коли виникла заборгованість; незрозумілим є період, за який стягується заборгованість, а також суми заборгованості по тілу кредиту та процентах не відповідають умовам договору, на підставі якого здійснено виконавчий напис.
Таким чином, Нотаріус не перевірив обґрунтованість права вимоги Відповідача, чим порушив норми ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», вимоги п 3.5. Глави 16 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України».
З огляду на викладене, кредитна заборгованість, у зв`язку з наявністю якої було вчинено оспорюваний виконавчий напис, не є безспірною, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.
Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1152,60 грн. та витрати на професійну правничу допомогу 5000 грн. підлягають стягненню з відповідача АТ «Банк Форвард».
Керуючись ст. 18 ЦК України, ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», ст. ст. 4, 76-81, 89, 141, 263-265 ЦПК України,
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити.
Визнати виконавчий напис від 09.09.2019 р., вчинений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком Віктором Станіславовичем та зареєстрований в реєстрі за № 3687, в якому пропонується звернути стягнення в сумі 15861,52 грн. з громадянки України, якою є ОСОБА_1 , яка є Боржником за Кредитним договором № 111821805 від 20.01.2014 р., укладеним з нею та ПАТ «Банк Руский Стандарт», правонаступником якого є АТ «БАНК ФОРВАРД», таким що не підлягає виконанню.
Стягнути з АТ «БАНК ФОРВАРД» на користь ОСОБА_1 у відшкодування витрат із сплати судового збору 1152,60 грн. та на правничу допомогу 5000 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду складено 24.01.2020 р.
Суддя