Дата документу 16.12.2020 Справа № 336/7371/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/2688/20 Головуючий у 1-й інстанції: Зарютін П.В.
Є.У.№ 336/7371/19 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

Головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Дашковської А.В.,,

Кримської О.М.

секретар: Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» про захист прав споживача та за зустрічним позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» до ОСОБА_1 про стягнення вартості донарахованого необлікованого об`єму та обсягу природного газу

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 червня 2020 року,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз», який в ході розгляду справи доповнював та уточнював, та просив визнати незаконними дії відповідача щодо перерахунку (донарахування) об`ємів (обсягів) природного газу за період з 07.05.2018 по 06.05.2019 на суму 528 228,37 грн. на підставі акту про порушення № від 07.05.2019, визнати недійсним акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу і його вартості (без номеру і дати) на суму 528 228,37 гривень щодо споживача ОСОБА_1 о/р № НОМЕР_1 , скасувати акт №0454 експертизи лічильника газу від 29.05.2019 як безпідставно складений, зобов`язати відповідача встановити в будинку по АДРЕСА_1 новий побутовий лічильник газу G-10 №01929935, визнати незаконними дії відповідача щодо складання акту від 04.12.2019 про припинення (обмеження) розподілу природного газу та відключення побутових газових приладів в будинку по АДРЕСА_1 , зобов`язати відповідача демонтувати лічильник газу С10-Т35242126, встановлений на межі балансової належності (зі сторони АДРЕСА_2 , стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди у сумі 25 000,00 гривень, визнати незаконними дії відповідача про припинення (обмеження) розподілу природного газу з 02.03.2020 в будинок по АДРЕСА_1 споживачу ОСОБА_1 , визнати незаконним акт про припинення (обмеження) розподілу природного газу в будинок по АДРЕСА_1 споживачу ОСОБА_1 , складений слюсарем ОСОБА_2 02.03.2020.

Заперечуючи проти позову, 18.12.2019 АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення вартості донарахованого необлікованого об`єму та обсягу природного газу у сумі 528 228,37 грн. З метою забезпечення зустрічного позову просив накласти арешт на будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належний на праві власності ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

19.03.2020 АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешт на будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_3 . В обґрунтування вимог зазначав, що невжиття заходів забезпечення зустрічного позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду і ефективно захистити порушене право чи інтерес відповідача. Крім того, заявник вважає доведеною належність вказаного будинку ОСОБА_1 на праві приватної власності. Наголошує, що ціна позову охоплюється вартістю нерухомого майна, щодо якого заявник просить вжити заходи забезпечення, що вказує на співмірність вимоги про арешт нерухомого майна із зустрічними позовними вимогами. Обраний вид забезпечення позову, на думку представника, має тимчасовий характер, відповідає критеріям розумності, обґрунтованості, адекватності, забезпечує збалансованість інтересів учасників спірних правовідносин.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 червня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» про забезпечення зустрічного позову.

Не погоджуючись з рішенням суду, Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись напорушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, та ухвалити нове рішення про задоволення заяви про забезпечення позову.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги АТ «ОГС «Запоріжгаз», ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення зустрічного позову, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем не надано доказів наявності зареєстрованого права власності за позивачем саме на будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Стосовно квартири питання не ставиться, а відомості, надані суду станом на 19.03.2020, підтверджують право власності на будинок за іншою особою.

Такі висновки суду першої інстанції є обґрунтованими.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову належить розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Так, ч.1 ст. 150 ЦПК України встановлено перелік видів забезпечення позову. Зокрема, позов забезпечується забороною учиняти певні дії (п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України).

Згідно з ч.2 ст. 150 ЦПК України суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до ч.3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову є сукупністю встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Однак, із матеріалів справи не вбачається реальна необхідність вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок.

Предметом спору у цій справі є притягнення споживача до цивільно-правової відповідальності за порушення умов договору про газопостачання, а також незгода останнього із діями оператора газорозподільної системи, зокрема щодо перерахунку (донарахування) об`ємів (обсягів) природного газу.

Житловий будинок, який належить позивачеві на праві власності, є постійним зареєстрованим місцем його проживання і в який відповідачем надаються послуги із газопостачання, не є предметом і спору.

Об`єктивних даних, що споживач вживає заходи з відчуження свого житла з метою унеможливлення виконання судового рішення у випадку задоволення зустрічного позову матеріали справи не містять.

Самі лише посилання на потенціальну можливість ухилення ОСОБА_1 від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для накладення арешту на будинок споживача.

За вказаних обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що обраний позивачем спосіб забезпечення позову не є співмірним із предметом спору.

Відповідно ж до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що ухвалу суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для її скасування чи зміни не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 червня 2020 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Головуючий І.В. Кочеткова

Судді: А.В. Дашковська

О.М. Кримська