Справа № 308/7219/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

04 грудня 2020 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої-судді - Бенца К.К.,

при секретарі Парова І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ужгород за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу,-

ВСТАНОВИВ:

27 червня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу.

Мотивуючи свої позовні вимоги, позивач вказує на те, що 18 січня 2018 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до умов якого він надав ОСОБА_2 , а остання отримала суму позики у розмірі 1700 доларів США, що на той час було еквівалентно 48 110,00 гривень, які зобов`язалась повернути в строк до 18.03.2018 року, що підтверджується написаною відповідачем власноручно та двома свідками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 борговою розпискою. Однак, взяті на себе зобов`язання, щодо повернення грошових коштів відповідач ОСОБА_2 станом на 26.03.2018 року не виконала. Оскільки відповідач ОСОБА_2 на день звернення з позовом до суду не виконала взяті на себе зобов`язання по поверненню грошових коштів, позивач просить суд ухвалити рішення яким стягнути з ОСОБА_2 суму боргу в розмірі 3 413,89 доларів США, що по курсу НБУ (26,24 грн. за один долар США) становить 89 579,42 грн., з яких: 1700 доларів США - сума основного боргу, що по курсу НБУ на день написання позову складає 44 606,13 грн., 13,98 доларів США 3% річних за період з 18 березня 2018 по 26 червня 2018 року, що по курсу НБУ на день написання позову складає 366,62 грн., 1700 доларів США розрахунок 1% пені за період з 18 березня 2018 по 26 червня 2018 року, (1700 (борг) х 1% (в день) = 17 доларів за день, 17х100 (кількість прострочених днів) = 1700 доларів США та судові витрати.

В судове засідання позивач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином , подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, та в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомляла, клопотань про відкладення розгляду справи та письмового відзиву до суду не надходило.

Відповідач ОСОБА_2 про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України. Оскільки за даними ГУДМС УДМС України в Закарпатській області ОСОБА_2 знята з реєстраційного обліку 05.08.2016 року, то ОСОБА_2 викликалася до суду через оголошення на офіційному веб - сайті судової влади України, яке було розміщено з 31.07.2020 року та з 07.10.2020 року.

Відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Окрім того, відповідач ОСОБА_2 про час та місце розгляду справи була повідомлена за адресою попередньої реєстрації, що стверджується зворотнім повідомленням яке повернулося на адресу суду з відміткою Укрпошти « адресат відсутній» за № 765.

Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Враховуючи, що відповідач повідомлена належним чином не з`явилася до суду без повідомлення причин, не подала відзив, тому, при відсутності заперечень зі сторони представника позивача, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного.

Згідно ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Згідно з ч.7ст.81ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судому випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1ст.76ЦПКУкраїни).

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорення (ч.1ст.15ЦКУкраїни).

Відповідно до ч.1ст.16ЦК України кожна особа має право звернутися до суду а захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частина 2 ст.16ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав та інтересів.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду, порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право нас удовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає,щоб стверджене порушення було обґрунтованим.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 18 січня 2018 року ОСОБА_2 складено боргову розписку згідно змісту якої ОСОБА_2 позичила в борг 1700 ,00 доларів США ( еквівалент на день отримання 48,110 грн. )від ОСОБА_1 , які зобов`язалася повернути в гривневому еквіваленті на день поверення до 18.03.2018 року в повному обсязі, що стверджується розпискою копія якого приєднана до матеріалів справи .(а.с.7). Окрім того, згідно розписки ОСОБА_2 взяла на себе зобов`язання за кожен день прострочки сплатити пеню в рзмірі 1% від суми позики, що підтверджується написаною відповідачем власноручно та двома свідками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 борговою розпискою, копія якої приєднана до матеріалів справи .(а.с.7). Однак, взяті на себе зобов`язання, щодо повернення грошових коштів відповідач ОСОБА_2 станом на 26.03.2018 року не виконала.

Аналізуючи зміст наданої ОСОБА_2 розписки від 18.01.2018 р. вбачається, що така свідчить про взяття на себе ОСОБА_2 безумовного обов`язку повернути зазначену в розписці суму, складену в присутності двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а також про взяття на себе ОСОБА_2 безумовного обов`язку за кожен день прострочки сплатити пеню в рзмірі 1% від суми позики.

Як стверджується позивачем у позовній заяві, ОСОБА_2 у добровільному порядку та в строк зазначений у розписці не повернула взяті в борг кошти.

Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України.

Правовідносини між сторонами виникли на підставі договору позики, є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України.

Відповідно до ст.1046ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Згідно із частиною другою статті 1047ЦКУкраїни на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207ЦКУкраїни правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

При цьому факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулася передача певної суми коштів від позичальника до позикодавця.

Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Крім того, частиною першою статті 1049ЦКУкраїни встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов`язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Вказана вище правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 18 вересня 2013 року по справі № 6-63цс13.

Відповідно до правової позиції викладеної у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року № 6-63цс13 - за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 16 січня 2019 року по справі 464/3790/16-ц.

Таким чином, дослідивши зміст розписки вбачається, що передача грошових коштів у сумі 1700 доларів США, що є еквівалентно на день отримання 48 110,00 гривень була здійснена в присутності двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , оскільки зазначено, що «отримала грошові кошти в присутності двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 », а відтак суд приходить до висновку про те, що факт отримання відповідачем ОСОБА_2 в борг грошової суми у позивача підтверджено.

Отже, розписка як документ, виданий позичальником позикодавцю , що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.

До цього зводяться правові висновки викладені у постанові Верховного Суду України у справі № 6-1967цс15 від 11.11.2015 року.

Така позиція міститься в інших постановах ВС від 10.12.2018 року ( справа № 319/1669/16); від 12.09.2019 року ( справа № 604/1038/16).

Зі змісту наданої ОСОБА_2 розписки від 18.01.2018 р. вбачається, що така свідчить про отримання від ОСОБА_1 грошей в сумі 1700 доларів США, що є еквівалентно на день отримання 48 110,00 гривень та про взяття на себе обов`язку їх повернути ОСОБА_1 .

Розписка, що написана відповідачем ОСОБА_2 та надана позивачеві ОСОБА_1 , відповідає формі, встановленій для договору позики, що передбачена в ст. 1047 ЦК України.

Отже, означена розписка підтверджує дві обставини: факт отримання відповідачем ОСОБА_2 в якості позики грошей в сумі 1700 доларів США, що є еквівалентно на день отримання 48 110,00 гривень та волевиявлення позикодавця і боржника, зокрема, позикодавця щодо надання позики, а також зобов`язання відповідача, з яким погодився позивач, що повернення боргу буде здійснено до 18.03.2018 року.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1049ЦКУкраїни позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Як вбачається із змісту наданої ОСОБА_2 розписки від 18.01.2018 року, така містить встановлення строку повернення позики.

Таким чином, факт отримання відповідачем у позивача в борг 1700 доларів США з кінцевим терміном повернення 18.03.2018 року підтверджується розпискою від 18.01.2018 року.

Аналізуючи норми ст. ст. 1046, 1047, 1049ЦКУкраїни у взаємозв`язку з обставинами справи суд вважає, що між сторонами був укладений договір позики. Обставин на підтвердження повернення боргу чи не одержання в борг коштів судом встановлено не було.

За доводами позивача, спір у справі виник внаслідок не належного виконання відповідачем ОСОБА_2 зобов`язання за договором позики від 18.01.2018 року.

За змістом ст.527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається (ст.525ЦКУкраїни).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 Цивільного кодексу України).

Враховуючи те, що строк виконання зобов`язання настав, приймаючи до уваги те, що доказів повернення боргу в сумі 1700 доларів США, станом на день розгляду справи відповідачем не надано, не надано будь яких інших доказів у підтвердження відсутності його обов`язку зі сплати заявленої в позові заборгованості, у зв`язку з чим суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача суму боргу в розмірі 1700 доларів США, що по курсу НБУ (26,24 грн. за один долар США) становить 44 608,00 гривень,з огляду на що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Суд відзначає, що будь-яких доказів щодо повернення відповідачем позивачу боргу в сумі 1700 доларів США, сторонами спору до суду не подано.

Окрім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача суму пені в розмірі 1700 доларів США, за порушення позичальником строків повернення позики установлених договором.

Згідно договору при порушенні позичальником строків повернення позики, установлених договором, відповідачка повинна сплатити позикодавцю пеню в розмірі 1% від суми позики за кожен день прострочення.

Згідно ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

У відповідності зі ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

На підставі умов договору, позивач, за порушення відповідачем строків повернення позики установлених договором, нарахував пеню в розмірі 1700 доларів США, за період з 18.03.2018 по 26.06.2018 року.

Матеріалами справи підтверджується факт прострочення відповідачем виконання зобов`язань , а тому з відповідача підлягає стягненню пеня в сумі 1700 доларів США, що по курсу НБУ (26,24 грн. за один долар США) становить 44 608,00 грн.

Окрім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 3 % річних за період з 18.03.2018 року по 26.06.2018 рік в сумі 13,98 доларів США, що по курсу НБУ на день написання позову складає 366,62 грн.

Так, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в порядку статті 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Враховуючи викладене, cуд, перевіривши розрахунок 3% річних, визнає його арифметично вірним та обґрунтованим, у зв`язку з чим позовна вимога в частині стягнення 13,98 доларів США, що по курсу НБУ на день написання позову складає 366,62 грн., підлягає повному задоволенню.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов`язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість.

Із огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 89ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ немає для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що відповідачем не представлено суду жодних доказів щодо безпідставності вимог позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 18.01.2018 року в сумі 89 579,42 грн. з яких: 1700 доларів США - сума основного боргу, що по курсу НБУ (26,24 грн. за один долар США) становить 44 606,13 грн.; 13,98 доларів США 3% річних за період з 18 березня 2018 по 26 червня 2018 року, що по курсу НБУ на день написання позову складає 366,62 грн.; 1700 доларів США розрахунок 1% пені за період з 18 березня 2018 по 26 червня 2018 року, (1700 (борг) х 1% (в день) = 17 доларів за день, 17х100 (кількість прострочених днів) = 1700 доларів США, що по курсу НБУ (26,24 грн. за один долар США) становить 44 606,13 грн. підлягають до задоволення.

В порядку ст.141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача сплачений позивачем судовий збір в сумі 1248,19 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.12,19,81,141,258-260,263-265,280-284 ЦПК України, ст. 525, 526, 527, 530, 536, 610, 612,625,629ЦК України, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (за даними ГУДМС УДМС України в Закарпатській області ОСОБА_2 знята з реєстраційного обліку 05.08.2016 року, паспорт серії НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) заборгованість станом на 26.06.2018 року за договором позики від 18.01.2018 року в сумі 89 579,42 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 (за даними ГУДМС УДМС України в Закарпатській області ОСОБА_2 знята з реєстраційного обліку 05.08.2016 року, паспорт серії НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) суму сплаченого судового збору у розмірі 1248,19 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.п.15.5) п.п.15 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Учасники справи:

Позивач : ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач: ОСОБА_2 (за даними ГУДМС УДМС України в Закарпатській області ОСОБА_2 знята з реєстраційного обліку 05.08.2016 року, паспорт серії НОМЕР_1 )

Дата складання повного тексту рішення суду 14.12.2020 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду К.К. Бенца