Справа № 390/1455/19
Провадження №2/390/81/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" січня 2020 р. Кіровоградський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Гершкул І.М.,

при секретарі Магомедовій А.С.,

розглянувши заяву представника ОСОБА_1 адвоката Іванова Сергія Івановича про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Кіровоградського районного суду Кіровоградської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до селянського (фермерського) господарства Новіка Сергія Миколайовича та приватного підприємця ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_3 , треті особи без самостійних вимог: Кіровоградська районна державна адміністрація, Відділ у Кропивницькому районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, про визнання договору оренди землі недійсним, стягнення збитків і моральної шкоди.

До суду надійшла заява представника ОСОБА_1 адвоката Іванова С.І. про забезпечення позову в якій останній просить в порядку забезпечення позову заборонити будь-яким особам, крім ОСОБА_1 чи її представників, вчиняти дії щодо користування та розпорядження (проведення весняно-польових робіт, в тому числі здійснення посівів) земельною ділянкою кадастровий номер :02:000:0260, що розташована на території Назарівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області. В обґрунтування заяви зазначено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності є одноособовим власником вищезазначеної земельної ділянки. Після набуття права власності на земельну ділянку, ОСОБА_1 , прибувши на її місце розташування встановила, що дана земельна ділянка зорана селянським (фермерським) господарством ОСОБА_4 . ОСОБА_1 , повідомила ОСОБА_4 , що буде самостійно обробляти належну їй земельну ділянку, і щоб ОСОБА_4 , не чинив перешкод в користуванні цією земельною ділянкою. Позивач провела встановлення меж земельної ділянки на місцевості та встановила межові знаки. Восени вона довідалася, що її земельну ділянку вже засіяв кукурудзою приватний підприємець ОСОБА_2 . ОСОБА_1 , звернулася з запитами до ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області та відділу у Кропивницькому районі ГУ Держгеокастру у Кіровоградській області про надання інформації про наявність спірного договору оренди земельної ділянки в реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності, а також чи внесена ця інформація про цей договір у поземельну книгу. З відповідей вищезазначених державних органів стало відомо, що земельна ділянка ОСОБА_5 не є об`єктом оренди будь з якою юридичною особою чи фізичною особою підприємцем, інформація про внесення спірного договору до поземельної книги також відсутня. Також, 10.12.2019 відносно ОСОБА_4 , було винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.53-1 КУпАП (самовільне зайняття земельної ділянки). В той же час у 2019 році СФГ ОСОБА_4 і ПП ОСОБА_2 засівали земельну ділянку позивача та збирали врожай у жовтні 2019 року. ОСОБА_1 зверталася до правоохоронних органів з відповідними заявами, а також викликала слідчо-оперативну групу на поле, коли вказані особи збирали врожай на земельній ділянці позивача. Представник позивача вважає, що в даний час існує ймовірність того, що під час судового розгляду та до вступу судового рішення в законну силу відповідачі почнуть весняно-польові роботи на спірній земельній ділянці, що унеможливить власнику цієї земельної ділянки користуватися нею до збору врожаю восени 2020 року, а отже позивач буде позбавлений права розпорядження та користування належним йому на праві приватної власності майном.

Зваживши доводи заяви про забезпечення позову, дослідивши матеріали, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Відповідно ст.149 ч.2 ЦПК забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ст.150 ч.3 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Статтею 153 частиною 1 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особ відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення стороною дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 17.10.2018 року у справі №183/5864/17-ц.

Проаналізувавши заяву про забезпечення позову судом встановлено, що заяву не обґрунтовано належними та достатніми доказами, які свідчать, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Таким чином, враховуючи наведені вище обставини, суд вважає, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.151-153, 210 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Іванова Сергія Івановича про забезпечення позову, шляхом заборонити вчиняти дії щодо користування та розпорядження (проведення весняно-польових робіт, в тому числі здійснення посівів) земельною ділянкою залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Кіровоградського районного суду

Кіровоградської області І.М. Гершкул