Справа № 544/1438/19
№ 2/544/65/2020
РІШЕННЯ

іменем України

15 січня 2020 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючої судді Сайко О. О.,

за участі секретаря Костенко Т. В.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду по вул. Соборній, 41, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,

у с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що вона є власником будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Зазначає, що в будинку зареєстрована вона, її донька ОСОБА_3 , її онука ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою про склад сім`ї. Фактично в будинку проживає позивач, її донька та внучка, а фактичне місце проживання відповідача є АДРЕСА_2 . Вищевказане свідчить про те, що відповідач житло залишила добровільно, витрат на утримання будинку та сплату за житлово-комунальні послуги не несе, особисті речі у будинку відсутні. Позивач пояснює, що це створює їй певні незручності, зокрема по сплаті комунальних послуг, утриманню будинку, отримання субсидії. У зв`язку з вищевикладеним просить суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування будинком, що знаходиться за адресою: будинок АДРЕСА_1 та стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати по справі.

Позивач в судовому засідання свої позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Пояснила, що відповідач за місцем реєстрації взагалі ніколи не проживала, а реєстрація їй була потрібна для оформлення опікунства над онуками. Остання обіцяла позивачу добровільно виписатися з належного їй будинку, але свою обіцянку не виконує.

Відповідач у судовому засіданні позов визнала, не заперечувала проти його задоволення. Пояснила, що дійсно зареєстрована в будинку АДРЕСА_1 , проте жодного дня там не проживала.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Судом установлено такі факти та відповідні їм правовідносини:

ОСОБА_1 , народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , є власником житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 19.05.2008 року (а.с.6), що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 16.02.2009 року (а.с.7).

У вказаному будинку на даний час є зареєстрованою ОСОБА_2 (а.с.8), проте в ньому не проживає з часу реєстрації (а.с.9).

Вказана особа не належить до членів сім`ї позивача, не є колишнім власником спірного житлового будинку.

Згідно ст. 150 Житлового кодексу (далі - ЖК) України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України) власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 406 ЦК України, сервітут (право користування чужим майном) припиняється у разі невикористання сервітуту протягом трьох років підряд.

Таким чином, оскільки відповідач з часу реєстрації, з 20.11.2015 року, не проживає у будинку, що належить позивачу на праві власності, а її реєстрація у ньому заважає позивачу у повній мірі володіти та користуватися її житлом, позовні вимоги щодо визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житлом, є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

У зв`язку з цим суд приходить до висновку, що позовна заява про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житлом підлягає задоволенню, оскільки її реєстрація в належному ОСОБА_1 будинку, порушує її право на користування та розпорядження власністю.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати, які складаються з судового збору - 768, 40 грн., підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 265, 279 ЦПК України, на підставі п.4 ч.1 ст. 406 ЦК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою, що втратила право користування житловою площею у будинку АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , народження ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої в АДРЕСА_1 , проживаючої в АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої та проживаючої в АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , судові витрати в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Пирятинський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 20.01.2020.

Головуюча -