Постанова

Іменем України

22 січня 2020 року

м. Київ

справа № 307/446/16

провадження № 61-19737св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Журавель В. І. (суддя-доповідач), Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , Тернівська сільська рада Тячівського району Закарпатської області, Тячівське районне підприємство технічної інвентаризації Тячівського району Закарпатської області,

третя особа - Тячівська державна нотаріальна контора Закарпатської області,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Закарпатського апеляційного суду від 23 вересня 2019 року у складі колегії суддів: Готри Т. Ю., Собослоя Г. Г., Кожух О. А.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Тернівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області (далі - Тернівська сільська рада), Тячівського районного підприємства технічної інвентаризації Закарпатської області (далі - Тячівське РПТІ), третя особа - Тячівська державна нотаріальна контора Закарпатської області (далі - Тячівська державна нотаріальна контора), в якому просив:

- визнати недійсним і скасувати рішення Тернівської сільської ради від 26 лютого 2008 року «Про оформлення права власності на нерухоме майно» на житловий будинок на АДРЕСА_1 , за ОСОБА_3 », а також видане їй на підставі цього рішення свідоцтво про право власності від 29 травня 2008 року;

- зобов`язати Тячівське РПТІ виключити з технічного паспорта, виданого на житловий будинок АДРЕСА_1 , дані про належність цього будинку до дворогосподарства, позначеного у технічному паспорті А-АІ.

Позов мотивовано тим, що Тернівська сільська рада незаконно та протиправно прийняла рішення про визнання права власності на вказаний будинок за його матір`ю ОСОБА_3 і видала їй свідоцтво про право приватної власності на нерухоме майно в цілому.

Мати за життя склала заповіт на дочку ОСОБА_2 (сестра позивача), яка успадкувала будинок АДРЕСА_1 , що позбавляє його права на частку у спадковому майні після смерті батька ОСОБА_4 .

Короткий зміст судових рішень

Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 30 січня 2017 року у складі судді Розман М. М. позов задоволено частково.

Визнано незаконним і скасовано рішення виконавчого комітету Тернівської сільської ради від 26 лютого 2008 року «Про оформлення права власності на нерухоме майно» щодо оформлення права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в цілому за ОСОБА_3 » та видане на його підставі свідоцтво про право приватної власності від 29 травня 2008 року, яким посвідчено право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований на АДРЕСА_1 , за ОСОБА_3 в цілому.

У задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оспорюваними рішеннями, за якими ОСОБА_3 набуто право власності на нерухоме майно в цілому, як на новостворене майно, порушене право позивача на спадкування після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , так як він не був у встановленому порядку усунутий від спадкування, не відмовлявся від спадщини, а прийняв спадщину, оскільки на момент її відкриття проживав у спірному житловому будинку і був там зареєстрований.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 20 вересня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову скасовано з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні вимог.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що претендуючи на частку у житловому будинку АДРЕСА_1 , як спадковому майні після смерті батька, позивач не надав доказів належності вказаного будинку (або частини будинку) спадкодавцеві на час смерті, а тому немає підстав вважати, що рішенням Тернівської сільської ради від 26 лютого 2008 року «Про оформлення права власності на нерухоме майно» в частині оформлення права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 у цілому, порушені його цивільні (спадкові) права щодо цього будинку.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для визнання вказаного рішення органу місцевого самоврядування незаконним. Вимога про визнання недійсним і скасування свідоцтва про право приватної власності на нерухоме майно є похідною, тому задоволенню також не підлягає.

Постановою Верховного Суду від 12 грудня 2018 року рішення апеляційного суду Закарпатської області від 20 вересня 2017 року скасовано, справу направлено до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Суд касаційної інстанції зазначив, що апеляційний суд не перевірив та не встановив, в який конкретно період збудований спірний будинок, а також хто саме, станом на момент смерті ОСОБА_4 , був головою спірного домогосподарства за даними відповідних погосподарських книг, не перевірено обсяг спадкової маси після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , порушення права позивача на спадкування після смерті батька, а також обставин щодо прийняття позивачем та іншими особами спадщини після смерті ОСОБА_4 на підставі частини третьої статті 1268 ЦК України.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

При новому апеляційному розгляді постановою Закарпатського апеляційного суду від 23 вересня 2019 року рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 25 січня 2017 року в частині визнання незаконним і скасування рішення виконавчого комітету Тернівської сільської ради від 26 лютого 2008 року № 12 «Про оформлення права власності на спірне нерухоме майно» щодо оформлення права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в цілому за ОСОБА_3 , та видане на його підставі свідоцтво про право приватної власності від 29 травня 2008 року № 379, яким посвідчено право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований на АДРЕСА_1 , за ОСОБА_3 в цілому - скасовано і відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні цих вимог.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Апеляційний суд виходив із відсутності належних доказів щодо прийняття позивачем спадщини після смерті батька ОСОБА_4 у строк, встановлений законом, а також доказів звернення позивача до органу місцевого самоврядування з відповідною заявою про прийняття спадщини.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга аргументована тим, що суд неповно дослідив обставини справи, не надав їм належної правової оцінки та дійшов помилкових висновків при вирішенні спору.

Суд не звернув увагу на те, що він проживав у спірному житловому будинку на день смерті спадкодавця, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований у ньому та місце проживання не змінював.

Відзив/заперечення на касаційну скаргу

ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_5 подала відзив, у якому просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення апеляційного суду без змін, яке ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 06 листопада 2019 року відкрито касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Тернівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області, Тячівського районного підприємства технічної інвентаризації, третя особа - Тячівська державна нотаріальна контора, про визнання недійсним і скасування рішення та свідоцтва про право власності на нерухоме майно.

Ухвалою Верховного Суду від 18 грудня 2019 року вищезазначену справу призначено до судового розгляду у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів.

Фактичні обставини справи

Встановлено, що у 1965 році батьками позивача ОСОБА_4 та ОСОБА_3 під час шлюбу був збудований житловий будинок АДРЕСА_1 .

За вказаним домогосподарством закріплена земельна ділянка площею 0,14 га.

Згідно з даними погосподарського обліку Тернівської сільської ради вищезазначене домогосподарство фактично було розділене на два:

- будинок № 20 з окремими особовим рахунком № НОМЕР_1, головою якого зазначений ОСОБА_4 (батько позивача) та в ньому зареєстрована його дружина ОСОБА_3 ;

- будинок № 20 « а » з особовим рахунком № НОМЕР_2, де головою зазначений ОСОБА_1 (позивач) та в якому зареєстровані його дружина ОСОБА_6 , син ОСОБА_7 , онука ОСОБА_8 , невістка ОСОБА_9

ІНФОРМАЦІЯ_1 батько позивача ОСОБА_4 помер. За життя він заповіт не складав, спадкова справа після його смерті не заводилась.

Рішенням виконавчого комітету Тернівської сільської ради від 26 лютого 2008 року вирішено оформити право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 та на підставі цього рішення останній видано свідоцтво про право приватної власності на нерухоме майно від 29 травня 2008 року.

Згідно заповіту від 18 жовтня 2006 року ОСОБА_3 на випадок своєї смерті заповіла своє майно, де б воно не було і де б воно не знаходилось своєму онукові ОСОБА_7 , а в подальшому 02 грудня 2008 року склала заповіт на свою дочку ОСОБА_2 .

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги.

Мотивувальна частина

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосування норм права

Згідно частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час прийняття спадщини не проживав постійно з спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що сільська рада протиправно визнала за його матір`ю право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , позбавивши його права на частку у спадковому майні батька.

Виходячи з принципу диспозитивності, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд апеляційної інстанції під час розгляду справи встановив, що позивач не довів факт свого проживання саме у будинку АДРЕСА_1 на день смерті спадкодавця, з заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк не звертався, у зв`язку з чим дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з такими висновками апеляційного суду, які відповідають встановленим обставинам, а наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують цих висновків та не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, що можуть бути підставою для скасування судового рішення.

Посилання ОСОБА_1 у скарзі на те, що він постійно проживав у спірному будинку, про що свідчить, зокрема, акт, складений сільським депутатом та приєднаний ним до касаційної скарги, колегія суддів відхиляє, оскільки цей акт не надався позивачем під час розгляду справи та не був предметом дослідження судом.

Інші аргументи касаційної скарги також не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновків суду апеляційної інстанції, а зводяться до оцінки доказів, а також незгоди заявника з висновками щодо оцінки цих доказів та містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.

Згідно з положеннями статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За правилами статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, постанови Закарпатського апеляційного суду від 23 вересня 2019 року - без змін, оскільки судове рішення є законним та обґрунтованим.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Закарпатського апеляційного суду від 23 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. І. Крат

Судді:Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

В. І. Журавель М. М. Русинчук