Постанова

Іменем України

18 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 214/1435/15-ц

провадження № 61-6128св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Лідовця Р. А., Черняк Ю. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги ОСОБА_1 на ухвали Дніпровського апеляційного суду від 01 березня 2019 року у складі судді Зубакової В. П.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі - ПАТ «Державний ощадний банк України») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі судді Прасолова В. М. від 25 жовтня 2016 року позов ПАТ «Державний ощадний банк України» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором від 20 липня 2006 року № 505 у розмірі 812 608,52 грн.

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 жовтня 2016 року.

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 листопада 2018 рокуу задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 26 жовтня 2016 року відмовлено.

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 листопада 2018 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 жовтня 2016 року залишено без розгляду.

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційними скаргами на ухвали Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 листопада 2018 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 26 жовтня 2016 року та про залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 жовтня 2016 року.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 16 січня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 листопада 2018 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 26 жовтня 2016 року залишено без руху для надання документа про сплату судового збору.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 16 січня 2019 рокуапеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 листопада 2018 року про залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 жовтня 2016 року залишено без руху для надання документа про сплату судового збору.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 01 березня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 листопада 2018 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 26 жовтня 2016 року визнано неподаною та повернуто заявнику.

Ухвалу суду мотивовано тим, що ОСОБА_1 не усунув недоліки апеляційної скарги, визначені в ухвалі Дніпровського апеляційного суду від 16 січня 2019 року, а саме не сплатив судовий збір за подання апеляційної скарги.

Посилання заявника на пункт 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» є необґрунтованими, підстави для звільнення його від сплати судового збору за подання апеляційної скарги відсутні.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 01 березня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 листопада 2018 року про залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 жовтня 2016 року повернуто заявнику.

Ухвалу суду мотивовано тим, що недоліки апеляційної скарги ОСОБА_1 не було усунуто, посилання заявника на пункт 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» є необґрунтованими, підстави для звільнення заявника від сплати судового збору за подання апеляційної скарги відсутні, оскільки ОСОБА_1 є відповідачем у справі, у межах цієї справи ним не заявлено вимог, пов`язаних з порушенням його прав як учасника бойових дій.

Короткий зміст вимог касаційних скарг та їх доводів

У касаційних скаргах, поданих у березні 2019 року до Верховного Суду, ОСОБА_1 просив суд скасувати ухвали Дніпровського апеляційного суду від 01 березня 2019 року та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційні скарги мотивовані тим, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій.

Суд апеляційної інстанції проігнорував вимоги пункту 13 частини першої статті 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір», не врахував вимоги частини другої статті 22 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни», Закону України від 02 червня 2011 року № 3460-VI «Про безоплатну правову допомогу».

Надходження касаційних скарг до Верховного Суду

Ухвалою Верховного Суду від 05 квітня 2019 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 01 березня 2019 року про повернення апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 листопада 2018 року про залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 жовтня 2016 року, витребувано справу № 214/1435/15-ц із Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Ухвалою Верховного Суду від 05 квітня 2019 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 01 березня 2019 року про повернення апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 листопада 2018 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 жовтня 2016 року.

Ухвалою Верховного Суду від 03 листопада 2020 року справу призначено до судового розгляду.

Короткий зміст позиції інших учасників справи

У відзиві на касаційну скаргу, поданому до суду у травні 2019 року, ПАТ «Державний ощадний банк України» заперечувало проти доводів ОСОБА_1 , а оскаржувані ухвали апеляційного суду вважало законними та обґрунтованими.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини другої розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній до набрання чинності Законом України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ») передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За змістом положень статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційні скарги не підлягають задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, і застосовані норми права

Відповідно до частин першої, другої, четвертої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що оскаржувані ухвали Дніпровського апеляційного суду від 01 березня 2019 року відповідають зазначеним вимогам цивільного процесуального законодавства України.

Відповідно до статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечено справедливими судовими процедурами.

Правові засади справляння судового збору, платники, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22 травня 2015 року № 484-VIII (набрав чинності з 01 вересня 2015 року) внесені зміни, зокрема, у статтю 5 Закону України «Про судовий збір» (пільги щодо сплати судового збору), а саме: відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

На учасників бойових дій розповсюджується дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року

№ 3551-XII, який визначає їхній статус та гарантії їх соціального захисту.

Відповідно до частини другої статті 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ветерани війни та особи, на яких поширюється чинність цього Закону, звільняються від плати за оформлення документів, юридичні консультації, а також від судових витрат, пов`язаних з розглядом питань щодо їх соціального захисту.

Згідно із частиною 8 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про безоплатну правову допомогу» 06 листопада 2012 року № 5477-VI частину другу статті 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» викладено в такій редакції: «Ветерани війни та особи, на яких поширюється дія цього Закону, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань».

Серед переліку пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, які визначені у статті 12 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», немає права учасника бойових дій на звернення до суду зі звільненням від сплати судового збору щодо вимог, подібних до тих, які є предметом розгляду у цій справі.

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19.

Повертаючи апеляційні скарги, суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідно до ухвал Дніпровського апеляційного суду від 16 січня 2019 року ОСОБА_1 необхідно подати до суду оригінали квитанцій про сплату судового збору за подання апеляційних скарг, проте заявник вказані недоліки апеляційних скарг не усунув, а тому згідно зі статтею 185 ЦПК України апеляційні скарги підлягають поверненню.

Суд апеляційної інстанції правильно встановив, що ОСОБА_1 є відповідачем у справі, у межах цієї справи він не заявляв вимог, пов`язаних з порушенням його прав саме як учасника бойових дій.

Верховний Суд вважає, що такі висновки апеляційного суду вказують на правильне застосування судом норм Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» погоджується з вказаними висновками суду апеляційної інстанції, з урахуванням того, що особи, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», отримують безоплатну правову допомогу лише щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Повернення апеляційної скарги не перешкоджає заявнику повторно звернутися з апеляційною скаргою, оформленою згідно з вимогами статті 356 ЦПК України, з одночасним поданням клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення. Тому повернення апеляційної скарги не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційних скарг

Згідно із частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційних скарг без задоволення, а оскаруваних ухвал апеляційного суду - без змін.

Щодо судового збору

Вимоги щодо форми і змісту касаційної скарги визначені у статті 392 ЦПК України.

Згідно з пунктом 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закон.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про судовий збір» суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

ОСОБА_1 не сплатив судовий збір за подання касаційних скарг.

Ухвалами Верховного Суду від 05 квітня 2019 року відкрито касаційне провадження за касаційними скаргами ОСОБА_1 на ухвали Дніпровського апеляційного суду від 01 березня 2019 року про повернення апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 листопада 2018 року про залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 жовтня 2016 року та про повернення апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 листопада 2018 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 жовтня 2016 року, без урахування вимоги процесуального закону про сплату судового збору, тому що в межах доводів касаційих скарг заявник порушував питання саме про правомірність поширення на нього як учасника бойових дій обов`язку щодо справляння судового збору відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір».

Оскільки Верховним Судом вирішено залишити касаційні скарги ОСОБА_1 без задоволення, то він повинен оплатити судові витрати за розгляд справи в суді касаційної інстанції.

За подання касаційної скарги на ухвалу суду справляється судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підпункт 9 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір»).

Враховуючи викладене, судовий збір за подання касаційних скарг ОСОБА_1 становить 768,40 грн (0,2 х 1 921 х 2).

Судовий збір за подання касаційних скарг до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печерському районі/Печерс. р-н/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, рахунок отримувача (стандарт IBAN): UA0026007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», символ звітності банку: 207.

Керуючись статтями 141, 400, 406, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 01 березня 2019 року про повернення апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 листопада 2018 року про залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 жовтня 2016 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 01 березня 2019 року про повернення апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 листопада 2018 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 жовтня 2016 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державного бюджету України судовий збір за подання касаційних скарг у розмірі 768,40 грн.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Б. І. Гулько

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк