Справа №443/1688/20
Провадження №2-н/443/187/20
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

17 грудня 2020 року місто Жидачів

Суддя Жидачівського районного суду Львівської області Равлінко Р.Г., розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» про видачу судового наказу,

встановив:

Заявник, товариство з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» звернулось до суду із заявою в якій просить видати судовий наказ про стягнення заборгованості за спожитий природний газ з ОСОБА_1 у сумі 3 930, 82 грн., яка складається з основного боргу, інфляційних втрат, 3% річних на основний борг та судових витрат.

Вивчивши подану заяву та долучені до неї документи, суд доходить такого висновку.

Статтею 160 ЦПК України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Порядок розгляду справ наказного провадження в порядку цивільного судочинства регламентовано Розділом ІІ Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 2 п. 2 ст. 163 ЦПК України у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по-батькові (для фізичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують.

Як вбачається з тексту заяви про видачу судового наказу про стягнення заборгованості, стягувачем вказано боржником по справі ОСОБА_1 .

Відповідно до копії фінансового стану по особовому рахунку, долученої стягувачем до заяви про видачу судового наказу, встановлено, що борг за газопостачання рахується за ОСОБА_2 .

Приписами п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України встановлено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Враховуючи наведене приходжу до висновку, що із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу щодо боржника ОСОБА_1 .

Відповідно до вимог ч.2 ст.167 ЦПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Виходячи з вищенаведеного, вважаю, що у видачі судового наказу за заявою ТзОВ «Львівгаз збут» слід відмовити, відповідно до п.8 ч.1 ст.165 ЦПК України.

Одночасно, суд роз`яснює, що відповідно до ч.1 ст.166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Згідно з ч.2 ст.164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

А тому, відповідно до ч.2 ст.164 ЦПК України внесена сума судового збору стягувачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» не повертається.

Керуючись ст.ст.164-167, 260-261, 353 ЦПК України, -

ухвалив:

Відмовити товариству з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» у видачі судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ з ОСОБА_1 у сумі 3 930,82 грн., яка складається з основного боргу, інфляційних втрат, 3% річних на основний борг та судових витрат.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Р.Г.Равлінко