РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

"21" січня 2020 р. 145/1606/19

2/145/164/2020

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Мазурчака А. Г.

за участі секретаря Мигдальської Н.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та процентів за договором позики,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому вказує, що 23.11.2017 року між ним та ОСОБА_2 було укладено в простій письмовій формі договір позики.

На виконання даного Договору він передав відповідачеві грошові кошти в сумі 30 000 гривень.

Відповідач зобов`язався повернути кошти до 01.03.2018 р. зі сплатою 10% на місяць за користування коштами.

У встановлений договором строк і до цього часу ОСОБА_2 борг йому не повернув.

Просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь 30000,00 основного боргу за договором позики від 23 листопада 2017 року; 3561,00 грн. інфляційних втрат; 1410.41 грн. 3% річних; 66000,00 грн. - процентів за користування позикою, а також судові витрати.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав, просить позов задоволити в повному обсязі з підстав, викладених у заяві.

Відповідач ОСОБА_2 двічі 03.12.2019 року та 21.01.2020 року в судове засідання не з`явився, хоч про слухання справи повідомлений в установленому законом порядку. Заяви про відкладення розгляду справи, про слухання справи у його відсутності до суду не надходило.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задоволити частково, виходячи з наступного.

Згідно розписки про отримання позики від 27.11.2017 р. ОСОБА_2 підтвердив, що ним отримано від ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 30 000 грн., які він зобов`язався повернути до 01.03.2018 року, зі сплатою відсотків 10 % за кожний повний місяць користування.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей ( ч. 2 ст. 1047 ЦК України).

Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Враховуючи, що позивач не відноситься до суб`єктів, на яких поширюється дія Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (не є учасником ринку фінансових послуг) спір має вирішуватися на підставі норм ЦК України (ст.ст. 1046-1048).

Вказана правова позиція була висловлена Верховним Судом України в постанові від 30.05.2012 року ( справа № 6-48цс12).

Таким чином, суд виходить з того, що позивач на підставі договору позики від 23.11.2017 року мав право на отримання процентів у розмірі, погодженому сторонами даного договору.

Право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за позикою припиняється після спливу визначеного договором строку позики (ВС/КЦС, справа № 390/1875/16-ц, 03.10.2018).

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином, до стягнення підлягає заборгованість за договором, яка складається: 30 000 грн. - сума основного боргу, 3561 грн. - інфляційні втрати, 3410,41 грн. - 3% річних, 9 700 - відсотки за користування грошовими коштами (30 000 х 10% х 3 місяці з 01.12.2017 р. до 01.03.2018 р.)+ (30 000 грн. х 10% : 30 х 7 днів за листопад 2017 р.)

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд присуджує судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Судові витрати ОСОБА_1 склали 1010 грн. - витрати на сплату судового збору (а.с. 1).

44671,41 (розмір задоволених позовних вимог) х 100 : 100971,41 (ціна позову) = 44,24 % (процент задоволених позовних вимог)

1010 х 44,24 % = 446,82 грн.

До стягнення з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 446,82 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 3, 4, 5, 9, 10, 12, 13, 76- 83, 89, 141, 258, 263, 264, 265 ЦПК України, ст. ст. 1046, 1047, 1048 ЦК України,

ухвалив:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) суму боргу в розмірі 44671 (сорок чотири тисячі шістсот сімдесят одну) гривню 41 копійку.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 446 (чотириста сорок шість) гривень 82 копійки.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем до Тиврівського районного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи якому повне заочне рішення суду не було вручено в день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Вінницького апеляційного суду через Тиврівський районний суд протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі, тобто з 25 січня 2020 року.

Учасник справи, якому повне судове рішення не буде вручено в день його складання або проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу на рішення буде подана протягом 30 днів з дня отримання повної копії судового рішення.

Суддя Мазурчак А. Г.