Єдиний унікальний номер 233/5210/14-ц
Номер провадження 22-ц/804/2775/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2020 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

судді - доповідача Космачевської Т.В.,

суддів: Корчистої О.І., Канурної О.Д.,

розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні Донецького апеляційного суду в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 12 лютого 2020 року, ухваленого судом у складі головуючого судді Малінова О.С. в місті Костянтинівці Донецької області, в справі номер 233/5210/14-ц за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В:

В вересні 2014 року до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області звернулось Моторне (транспортне) страхове бюро України з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 13 лютого 2011 року на автошляху Слов`янськ Донецьк Маріуполь відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Honda, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить водієві ОСОБА_2 , під його керуванням, та автомобілем Suzuki, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

Постановою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди.

Внаслідок ДТП автомобіль Honda, реєстраційний номер НОМЕР_1 , отримав механічні пошкодження. На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_1 не мала чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 26559,81 грн на підставі 41.1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

У зв`язку з невідшкодуванням ОСОБА_1 в добровільному порядку понесеної Моторним (транспортним) страховим бюро України суми витрат, позивач просив стягнути з відповідачки в порядку зворотної вимоги (регресу) шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а саме: кошти понесених витрат в розмірі 26559,88 грн, судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 12 лютого 2020 року в задоволенні позову Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування відмовлено.

Із вказаним рішенням не погодився позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України, подав апеляційну скаргу, просив скасувати рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 12 лютого 2020 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Доводами апеляційної скарги наведено, що рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що договірних зобов`язань між Моторним (транспортним) страховим бюро України, потерпілою особою та відповідачем не виникало.

Оскільки Моторне (транспортне) страхове бюро України відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних

засобів» здійснило відшкодування шкоди за водія транспортного засобу, який спричинив ДТП і не мав договору обов`язкового страхування, тому початок перебігу строку позовної давності почався з 13 вересня 2011 року та закінчився 12 вересня 2014 року.

З даним позовом позивач звернувся до суду 10 вересня 2014 року, тобто в межах строку позовної давності.

Відзив в письмовій формі на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 ст. 7 ЦПК України, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статей 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що постановою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 24 червня 2011 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні 13 лютого 2011 року дорожньо-транспортної пригоди на автошляху Слов`янськ Донецьк Маріуполь за участю автомобіля Honda Civic, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 , під його керуванням, та автомобілем Suzuki Grand Vitara, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням відповідачки ОСОБА_1 , тобто, в правопорушенні за ст. 124 КУпАП (а.с. 6-7).

Згідно з висновком автотоварознавчого дослідження №309/11-2 від 23 лютого 2011 року вартість матеріальних збитків ОСОБА_2 , власника автомобіля Honda Civic, реєстраційний номер НОМЕР_1 становить 31871,86 грн (а.с. 8-20).

Наказом МТСБУ №2301 від 12 вересня 2011 року зобов`язано сплатити ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 26559,88 грн за шкоду заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 38).

Платіжним дорученням №3917 від 12 вересня 2011 року МТСБУ сплачено ОСОБА_2 страхове відшкодування згідно наказу №2301 від 12 вересня 2011 року в розмірі 26559,88 грн (а.с.

50).

З листа №9577/3-2-05 від 24 квітня 2012 року вбачається, що Департамент врегулювання МТСБУ звертався до ОСОБА_1 щодо добровільної компенсації витрат в розмірі 26559,88 грн до 19 травня 2012 року (а.с. 51).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що у позивача

виникло не право регресу, а суброгація, тому строк позовної давності тривалістю у три роки сплив 14 лютого 2014 року, оскільки дорожньо-транспортна пригода за участю відповідачки мала місце 13.02.2011 року, позивач звернувся до суду з позовом 10 вересня 2014 року.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна, оскільки він не відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Спеціальний Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Згідно зі статтею 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 цього Закону МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоди (статті 11, 599, 1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. При цьому за статтею 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Отже, після виконання особою, що не завдавала шкоди, обов`язку з відшкодування потерпілому шкоди, завданої іншою особою, потерпілий одержує повне задоволення своїх вимог, і тому первісне деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням (стаття 599 ЦК України) та виникає нове (регресне) зобов`язання в порядку статті 1191 ЦК України.

З урахуванням зазначеного та з огляду на положення частини шостої статті 261 ЦК України моментом початку позовної давності для регресної вимоги страховика в правовідносинах буде день виконання основного зобов`язання і фактично день припинення цього зобов`язання належним виконанням - день проведення страховиком виплати страхового відшкодування третій особі (потерпілому в деліктному зобов`язанні).

Судом встановлено, що на день скоєння ДТП ОСОБА_1 не мала чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, її вина встановлена постановою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 24 червня 2011 року.

У зв`язку з настанням страхового випадку та після визначення, відповідно до автотоварознавчого дослідження спеціаліста, вартості матеріального збитку, заподіяного автомобілю «Honda Civic», реєстраційний номер НОМЕР_1 , МТСБУ 12 вересня 2011 року провело виплату страхового відшкодування у розмірі 26559,88 грн власнику транспортного засобу ОСОБА_2 .

Отже, з наведеного вище, апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції щодо виникнення права позивача на стягнення страхового відшкодування в порядку суброгації є помилковими, оскільки після проведення такої виплати, відповідно до ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст. 1191 ЦК України, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 512, ст. 514 ЦК України МТСБУ набула права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Доводи апеляційної скарги з приводу обчислення строку позовної давності, а саме з дня дня проведення МТСБУ виплати страхового відшкодування 12 вересня 2011 року, є обґрунтованими, оскільки позивач звернувся з даним позовом в межах строку позовної давності.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Крім того, відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з пп. в) п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції має бути зазначено розподіл судових витрат, понесених в зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Оскільки суд апеляційної інстанцій дійшов висновку про скасування рішення суду першої інстанції та задоволення позовних вимог, тому з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору, понесені у зв`язку із розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій у розмірі 664,00 грн (265,60 грн +398,40 грн).

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України задовольнити.

Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 12 лютого 2020 року - скасувати.

Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України, , грошове відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування в розмірі 26559,88 гривень (двадцять шість тисяч п`ятсот п`ятдесят дев`ять гривень 88 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України, , судовий збір за подання позову та апеляційної скарги в загальному розмірі 664,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, як така, що ухвалена у малозначній справі, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді:

Повне судове рішення складено 17 грудня 2020 року.

Суддя: