Провадження № 2/317/36/2020
Справа № 317/943/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2020 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Громової І.Б.,

при секретарі: Коваль В.В.

за участю

позивача ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3 ,

відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі за правилами загального позовного провадження цивільну справу позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Територіальної громади в особі Широківської об`єднаної територіальної громади про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Запорізького районного суду Запорізької області з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 .

Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла тітка позивача, ОСОБА_5 . Факт смерті ОСОБА_5 підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_1 від 04.04.2016 року.

ОСОБА_5 була рідною сестрою матері позивачки, ОСОБА_3 . Факт родинних відносин між померлою ОСОБА_5 та позивачем підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_2 від 07.02.1982 року, серії НОМЕР_3 від 30.06.1953 року, свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 від 24 06.2018 року, свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_5 від 17.03.2003 року, свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6 від 25.10.1962 року, свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_7 від 05.10 1983 року.

Дітей та чоловіка ОСОБА_5 не мала, єдиними родичами спадкодавця були позивачка, сестра позивачки та її мати, які купували ліки, коли ОСОБА_5 хворіла, поховали та встановили пам`ятник після її смерті.

ОСОБА_5 залишила заповіт на користь позивачки, до складу спадкового майна після смерті ОСОБА_5 увійшло нерухоме майно:

- житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належав спадкоємцю на праві власності в порядку спадкування за законом, що підтверджується рішенням суду від 22.07.2008 року, справа № 2-1106 за 2008 рік та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 23059188 від 18.06.2009 року (копії рішення та витягу додані до позовної заяви);

- земельна ділянка загальною площею 0,55 га: площею 0,25 та для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд та площею 0,30 га для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , що належали спадкодавцю на праві власності в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка, ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується рішенням суду від 22.07.2008 року, справа № 2-1106 за 2008 рік, та державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 932634 від 01.06.2010 року та державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 932633 від 01.06.2010 року.

У встановлений законом строк, період з 03 квітня 2016 року по 03 жовтня 2016 року, позивачка не звернулась з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 через хворобу своєї матері та необхідності догляду за нею. Мати позивача, ОСОБА_3 , після смерті сестри тяжко захворіла, 10.08.2016 року перенесла інсульт, у період з 10.08.2016 року по 13.12.2016 року потребувала за станом здоров`я сторонньої допомоги та постійного догляду. Після надання невідкладної медичної допомоги у лікарні під наглядом лікаря, медичної сестри і доньки, проходила лікування вдома. Вказані обставини підтверджуються медичною карткою матері позивачки, інформацією з КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 9 від 09.01.2019 року.

Поховання тітки та лікування хворої матері призвели до значних матеріальних витрат з боку позивача. Займатися юридичними питаннями у позивача не було можливості ні через фізичний ні через матеріальний стан. На той час більш пріоритетним питанням було здоров`я матері позивачки.

З заявою про відмову від спадщини позивачка до нотаріальної контори не зверталась.

У теперішній час, позивачка звернулась до Запорізької районної державної нотаріальної контори Запорізької області з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті тітки, але нотаріусом було надано роз`яснення відповідно до змісту якого позивачу рекомендовано звернутись до суду з заявою про надання додаткового строку на прийняття спадщини, оскільки нотаріус не має повноважень визначати поважність причин пропуску строку звернення з заявою про прийняття спадщини.

Позивачка вважає, що хвороба її матері, є поважною причиною, та за наявності заповіту на її користь, враховуючи наявність поважної причини, можливим є визначення їй додаткового строку на прийняття спадщини.

Позивач ОСОБА_1 з`явилась в судове засідання 16.01.2020 р., позов підтримала в повному обсязі, надала пояснення аналогічні тим, що викладені у позові.

Представник позивача - адвокат Серболова Н.М., була присутня в судовому засіданні, підтримала позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі, просила суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 з`явилась в судове засідання 16.01.2020 р., не заперечувала проти задоволення позову.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні 16.01.2020 р. також не заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Представник відповідача Територіальної громади в особі Широківської об`єднаної територіальної громади в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином. Через канцелярію надав до суду відзив на позовну заяву в якому міститься клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, надані докази, суд встановив наступні факти, та відповідні ним правовідносини:

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 04.04.2016 р. померла ОСОБА_5 .

За життя ОСОБА_5 було складено заповіт від 15.09.2010 р. посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Сохою О.Б.

Відповідно до змісту заповіту ОСОБА_5 заповіла житловий будинок та належні їй земельні ділянки на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

Згідно до положень ст. 1223, 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття.

Відповідно до ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом встановленого строку, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

В постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що спадкоємець є таким, що спадщину не прийняв, якщо свідомо, за відсутності будь-яких перешкод своєчасно не вчиняв дії з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття.

Згідно п. 24 вищевказаної постанови Пленуму особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК). Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто. Зі змісту п. 2.1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5 вбачається, що письмову заяву про прийняття спадщини та відмову від неї може бути надіслано поштою. Надіслання заяви про прийняття спадщини поштою передбачено п. 3.5. гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5.

Відповідно до ст. 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Виходячи зі змісту ст. 1272 ЦК України позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається:

1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори;

2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви.

При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Отже, поважними причинами пропуску строку можна вважати, зокрема: тривалу хворобу спадкоємців; велику відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, у тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Позивачка зазначає та підтверджує поданими до позовної заяви документами, що спадкодавець померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . З урахуванням наведених положень ст. 1270 Цивільного кодексу України, позивачка мала право звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини у період з 03.04.2016 р. по 03.10.2016р. З такою заявою позивачка звернулась лише 12.03.2019 р.

Пропуск строку на прийняття спадщини ОСОБА_1 пояснює хворобою відповідача ОСОБА_3 , оскільки ОСОБА_3 є матір`ю ОСОБА_1 , вона витрачала весь свій час та кошти на догляд за нею.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підтвердження хвороби ОСОБА_3 та здійснення витрат на її догляд ОСОБА_1 надає копію листа КПП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 9» та копії квитанцій па придбання ліків.

Усі квитанції на придбання ліків датовані 2015 роком, тобто такі операції вчинені за рік до смерті спадкодавця, Позивачка не пояснює яке відношення ці докази мають до предмету справи та що вони підтверджують чи спростовують.

Згідно з листом від 09.01.2019 р. вих. № 2629/01-02 про надання інформації щодо ОСОБА_3 КПП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 9», ОСОБА_3 була під наглядом та проходила лікування вдома з діагнозом ішемічний інсульту період з 10.08.2016 р. по 13.12.2016 р.

Таким чином позивачем підтверджено лише хвороби відповідача у період з 10.08.2016 р. по 13.12.2016 р., а не спадкодавця.

Крім того, навіть якщо врахувати догляд позивачкою за ОСОБА_3 , що фактично не підтверджується жодними доказами, позивачка не зазначає про причини та обставини які заважали їй звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини у період з 03.04.2016р. по 09.08.2016 р.

Відповідачка ОСОБА_4 є рідною сестрою ОСОБА_1 та донькою ОСОБА_3 . В судовому засіданні відповідачка пояснила, що вони з сестрою доглядали за матір`ю вдвох по черзі. Вона особисто також не звернулась вчасно до нотаріальної контори. Про зміст заповіту вона також не була обізнана.

ОСОБА_1 та ОСОБА_4 пояснили суду, що вони обидві працюють мають родини. Щодо заповіту не були обізнані, вирішили розбирати речі спадкодавця більше ніж через рік після смерті та знайшли заповіт, посилалися на юридичну необізнаність.

Пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини без поважних причин не свідчить про наявність у такого спадкоємця порушеного, невизнаного або оспорюваного права, яке підлягає захисту в судовому порядку.

Дана позиція узгоджена з правовими висновками викладеними у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року у справі № 6- 85цс12 та від 04 листопада 2015 року у справі №6-1486цс15, постанові Верховного Суду від 06 червня 2018 року по справі № 592/9058/17-ц.

З урахуванням викладеного вище, суд не вбачає підстав для визначення позивачці додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки на час розгляду справи позивачем не було надано суду доказів, що причини пропуску шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини є поважними, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, а в даному випадку з хворобою матері спадкоємця.

При цьому, суд звертає увагу, що за правилами п. 3.5. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 р № 296/5, якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. Таким чином, позивачка мала можливість подати заяву нотаріусу, направивши її поштою, але такі дії нею теж не вчинялися.

Отже, навіть при умові догляду за особою, що перебувала на лікуванні у медичному закладі або вдома не може бути визнано поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки стан здоров`я самого позивача не позбавляв його можливості виділити час, отримати юридичну консультацію та звернутися із заявою до нотаріуса, в тому числі і шляхом надіслання її поштою.

Суд також зауважує, що ОСОБА_1 звернулася до суду лише у березні 2019 року, тобто через 3 роки з часу відкриття спадщини при цьому зазначивши поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини хворобу своєї матері в період з серпня 2016 по грудень 2016 р. При цьому позивач не вказує, які об`єктивні причини після завершення лікування матері у грудні 2016 року, 3 роки заважали їй звернутися з відповідною заявою до нотаріуса або суду. Звернення ОСОБА_1 з позовом про продовження додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини через значний проміжок часу, на думку суду, не відповідає засадам розумності та справедливості.

Оскільки доводи позивача не підтверджені належними та допустимими доказами, що додані до позову, тому суд не вбачає підстав для визнання причин пропуску строку для прийняття спадщини поважними і вважає, що в задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Керуючись ст. 1270,1272 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 141, 200, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п. п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст буде виготовлено 25.01.2020 року.

Суддя І.Б.Громова