Справа № 299/4010/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

02 грудня 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів МАЦУНИЧА М.В., ГОТРИ Т.Ю.

при секретарі МІЦІ О.-Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу № 299/4010/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Управління праці та соціального захисту населення Виноградівської районної державної адміністрації Закарпатської області, про зменшення розміру стягуваних аліментів та додаткових витрат на дитину, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Виноградівського районного суду від 5 лютого 2020 року, повний текст якого складено 11 лютого 2020 року, головуючий суддя Надопта А.А.,

встановив:

11.12.2019 ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діяв адвокат Мелай Є.М., звернувся до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2 (зазначивши в заяві прізвище відповідачки як « ОСОБА_3 ») мотивуючи таким.

Сторони перебували в шлюбі, в якому ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_4 . Рішенням Виноградівського районного суду від 20.10.2007 шлюб було розірвано, рішенням цього ж суду від 14.03.2013 з позивача були стягнуті аліменти на утримання доньки в сумі 500,00 грн щомісячно.

Позивач належним чином виконував свої аліментні зобов`язання, що підтверджується документально, а також надавав кошти на додаткові витрати на дитину, але доказів здійснення цих витрат не зберігав. У зв`язку зі змінами в законодавстві щодо розміру аліментів позивач з 2018 року став сплачувати по 1000,00 грн щомісячно на утримання доньки.

Про факт інвалідності дитини позивач дізнався лише у березні 2019 року з позовної заяви матері дитини про збільшення розміру аліментів. Рішенням Виноградівського районного суду від 09.04.2019, залишеним без змін постановою Закарпатського апеляційного суду від 19.09.2019, збільшено розмір аліментів на дитину по 2000,00 грн щомісячно, а також стягнуто додаткові витрати на лікування доньки ОСОБА_5 по 1300,00 грн щомісячно.

Позивач розуміє свій обов`язок утримувати дитину та бере посильну участь в цьому, допомагає в утриманні дитини і його мати (бабуся дитини). Відповідачка як мати дитини-інваліда отримує соціальну допомогу в розмірі 1806,90 грн.

Виходячи із суми присуджених із нього щомісячних витрат на утримання дитини позивач фактично самостійно забезпечує потреби дитини, що суперечить вимогам закону щодо рівності прав і обов`язків батьків із утримання дитини і, крім того, не відповідає правилам стягнення мінімального рекомендованого розміру аліментів на дитину лише в разі наявності достатнього для цього заробітку (доходу) платника аліментів. За такого розміру сплачуваних відповідачем коштів фактично не враховуються обставини, які мають значення: матеріальне становище платника аліментів, наявність на його утриманні інших осіб тощо.

Розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України (ст. 192 ч. 1 СК України). Такі обставини наявні.

Так, донька ОСОБА_5 є інвалідом, проте, стан її здоров`я дозволяє навчатись у школі в однакових умовах з іншими дітьми, відвідувати уроки фізкультури в основній групі, відвідувати шкільний гурток тощо.

У квітні 2018 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні, йому була зроблена операція з видалення кісти, після цього був реабілітаційний період, весь цей час позивач не працював. У грудні 2018 року позивач отримав травму руки, через що майже місять був позбавлений можливості заробляти кошти.

Позивач офіційно не працевлаштований з 2002 року, підприємницькою діяльністю не займається, періодично виїжджає на заробітки до Чехії, Угорщини як тимчасовий робітник і отримує незначні кошти, позаяк не може працювати на високооплачуваних важких роботах. Його дохід нерегулярний. Нерухомого майна позивач не має.

18.05.2008 позивач уклав шлюб із ОСОБА_6 , у цьому шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася донька ОСОБА_7 . На утриманні позивача перебувають і друга дружина, яка є інвалідом ІІ групи, та мати дружини ОСОБА_8 , 1952 р.н., яка є пенсіонеркою.

Стягнення з позивача надмірної суми коштів на утримання доньки ОСОБА_5 призвело до виникнення значної заборгованості за аліментами, через що позивач не міг виїхати за кордон на заробітки. Позивач змушений був взяти в борг 7000,00 грн для погашення заборгованості, щоб потім виїхати на заробітки за кордон. Завищений розмір стягнутих коштів ставить позивача та осіб, які перебувають на його утриманні, у вкрай важке матеріальне становище.

За таких обставин позивач спроможний сплачувати на утримання доньки ОСОБА_5 аліменти в сумі 1500,00 грн і оплачувати додаткові витрати в сумі 1000,00 грн щомісячно.

Посилаючись на ці обставини, на норми СК України щодо стягнення аліментів та можливості зменшення їх розміру за позовом платника аліментів, позивач ОСОБА_1 просив:

відкликати з Виноградівського РВ ДВС виконавчий лист від 31.10.2019 у справі № 299/374/19 про стягнення з нього аліментів по 2000,00 грн і додаткових витрат по 1300,00 грн, а всього на загальну суму 3300,00 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття;

стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі по 1500,00 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути додаткові витрати на утримання доньки періодично щомісяця по 1000,00 грн для лікування, придбання медикаментів та харчування.

Рішенням Виноградівського районного суду від 05.02.2020, з урахуванням ухвали від 21.08.2020 про виправлення описки в рішенні суду щодо прізвища відповідачки, в позові відмовлено.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив із його необґрунтованості та недоведеності щодо наявності підстав для зменшення розміру стягуваних аліментів, погіршення матеріального становища чи стану здоров`я платника аліментів порівняно з тим, що існувало на час ухвалення відповідних судових рішень про збільшення розміру аліментів. Крім того, суд взяв до уваги, що зменшення щойно збільшеного розміру аліментів не відповідатиме інтересам дитини.

Позивач ОСОБА_1 оскаржив рішення суду як незаконне та необґрунтоване в частині визначення розміру аліментів. У скарзі посилається загалом на ті самі обставини, якими мотивувався позов. Окрім цього, зазначає, що суд не дав належної оцінки доводам позивача та наданим ним доказам, які давали підстави для врахування положень закону щодо зменшення розміру стягуваних аліментів і для задоволення позову. Суд порушив і норми процесуального права щодо порядку розгляду справи, дослідження доказів, надання матеріалів справи для ознайомлення, вирішення питання про розгляд зауважень стосовно неповноти протоколу судового засідання. Сторона просить рішення суду скасувати, позов задовольнити і стягувати аліменти в розмірі 1500,00 грн, а додаткові витрати в розмірі 1000,00 грн.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача ОСОБА_1 адвоката Мелая Є.М., який апеляцію підтримав, розглянувши справу за правилами ст. 372 ч. 2 ЦПК України у відсутність інших учасників процесу, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи сторін, суд приходить до такого.

Встановлено, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 перебували в шлюбі, що його було розірвано рішенням Виноградівського районного суду від 20.10.2007, і є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якої заочним рішенням Виноградівського районного суду від 14.03.2013 з ОСОБА_1 були стягнуті аліменти у розмірі 500,00 грн щомісячно, починаючи з 04.01.2013 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 16, 17-18).

Рішенням Виноградівського районного суду від 09.04.2019 у справі № 299/374/19, залишеним без змін постановою Закарпатського апеляційного суду від 19.09.2019, збільшено розмір стягуваних із ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 до 2000,00 грн щомісячно, а також стягнуто додаткові витрати на лікування доньки по 1300,00 грн щомісячно (а.с.32-35, 36-39). На виконання вказаного рішення 06.11.2019 відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 аліментів (а.с. 60).

З матеріалів справи вбачається, що донька сторін ОСОБА_5 є дитиною-інвалідом, перебуває на диспансерному обліку, потребує постійного прийняття медичних препаратів, на її утримання відповідачка отримує державну соціальну допомогу в розмірі 1806,90 грн на місяць, що підтверджується документами органів соціального захисту населення, КНП «Виноградівський центр первинної медико-санітарної допомоги», інших лікувальних закладів (а.с. 40, 41, 93-100), іншими матеріалами справи і не заперечується. Дитина сторін навчається у 8-му класі Буківської ЗОШ І-ІІІ ступенів (а.с. 42-44).

16.05.2009 ОСОБА_1 уклав шлюб із ОСОБА_6 , в якому ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася донька ОСОБА_7 (а.с. 50-52). Дружина позивача ОСОБА_9 є інвалідом ІІ групи, не працює, має ряд захворювань, отримує пенсію по інвалідності в розмірі 2000,00 грн на місяць (а.с. 53-58 та ін.). Мати дружини позивача ОСОБА_8 , 1952 р.н., є пенсіонеркою (а.с. 53).

Позивач ОСОБА_1 офіційно не працює, однак, за власним визнанням періодично виїздить на заробітки до Чехії, Угорщини, отримує доходи, розмір яких не повідомив і не підтвердив. Підприємницькою діяльністю позивач не займається, нерухомого майна не має, водночас у власності його дружини ОСОБА_9 перебувають земельна ділянка та розташований на ній житловий будинок в с. Холмовець Виноградівського району, де проживає сім`я позивача (а.с. 47-49 та ін.). У період з 02.04.2018 по 10.04.2018 позивач перебував на стаціонарному лікуванні, йому була зроблена успішна операція з висічення кісти (а.с. 45).

Наведені вище обставини щодо матеріального становища сторін, стану здоров`я їхньої доньки ОСОБА_5 , стану здоров`я позивача, його сімейного становища, наявності утриманців тощо, на які посилався ОСОБА_1 у позовній заяві та в апеляції, існували на час розгляду цивільної № 299/374/19 за позовом матері дитини про збільшення розміру аліментів і стягнення додаткових витрат на утримання дочки, цим фактам і обставинам давалася оцінка судами першої та апеляційної інстанцій, вони враховувалися при визначенні розміру виплат. Зокрема, відповідні доводи платника аліментів були значною мірою взяті судом до уваги, позов матері дитини, яка просила стягувати щомісячно аліменти на дитину в сумі 3000,00 грн і додаткові витрати в сумі 2000,00 грн, був задоволений частково, із суттєвим зменшенням сум відповідних виплат.

З рішення Виноградівського районного суду від 09.04.2019 у справі № 299/374/19 і постанови Закарпатського апеляційного суду від 19.09.2019 випливає, що з позовом про збільшення виплат на утримання доньки ОСОБА_5 мати дитини звернулася до суду в лютому 2019 року, судом першої інстанції рішення було ухвалене 09.04.2019, а постановою апеляційного суду було залишено без змін 19.09.2019. Тим часом, з позовом по зменшення розміру стягуваних аліментів батько дитини звернувся до суду вже 11.12.2019, тобто, через вісім місяців з дня ухвалення рішення судом першої інстанції і менше ніж через три місяці після набрання ним законної сили.

За нетривалий час, що пройшов з дня ухвалення в справі № 299/374/19 рішення та набрання ним законної сили, обставини, які мають значення відповідно до положень ст. 182 ч. 1, ст. 192 ч. 1 СК України для вирішення питання про зміну (зменшення) розміру стягуваних аліментів, не змінилися і протилежного в справі не встановлено, а позивачем не доведено. Саме це є істотним у справі, в якій позивачу слід обґрунтувати та довести в належний процесуальний спосіб зміну матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я відповідних осіб як дійсні, реальні підстави для зміни (зменшення) розміру стягуваних аліментів.

Посилання позивача на факт відмови йому 19.11.2019 органом ДПС України в пропуску за межі України через наявність відповідної постанови Виноградівського РВ ДВС з огляду на заборгованість за аліментами станом на 30.11.2019 в сумі 6909,00 грн (а.с. 61, 62) може пояснювати привід для звернення до суду з позовом про зменшення розміру стягуваних аліментів, проте, не може слугувати підставою для його задоволення.

Виходячи з наведеного, беручи до уваги зміст положень ст.ст. 181, 191 та інших норм СК України, стягнуті на утримання дитини кошти, їх розміри, не можуть вважаться недопустимими до зміни, умови для таких змін можуть виникнути з плином часу та зміною обставин, які мають для цього значення. Відтак, право на пред`явлення вимог про зменшення розміру аліментів не заперечується як таке. Зазначене, втім, не звільняє позивача від обов`язку діяти у межах, наданих йому актами цивільного законодавства, від обов`язку належного обґрунтування та доказування позову, зокрема, підстав і умов, необхідних для зменшення розміру виплат на утримання дитини. Суд, вирішуючи відповідні вимоги, приймає рішення відповідно до закону, встановлених обставин справи, на підставі наявних доказів.

Діючи у спірних правовідносинах та здійснюючи право на захист своїх цивільних, в тому числі, сімейних, прав на власний ризик і розсуд (ст. 3 ч. 1 п.п. 3, 6, ст. 11, ст. 12 ч. 1, ст.ст. 13, 14, ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст.ст. 7, 8 СК України, ст.ст. 12, 13, 44, 76-81 ЦПК України), позивач не обґрунтував і не довів належним чином наявності підстав та необхідності зменшення стягуваних за нещодавно ухваленим рішенням суду виплат на утримання дитини. Власне, обставини справи свідчать наразі про неналежне виконання позивачем рішення суду про збільшення стягуваних із нього виплат на утримання дитини, а позов, що розглядається, є по суті спробою недопустимої ревізії щойно ухваленого рішення суду про збільшення розміру виплат на дитину, яке ще не виконувалося належним чином. Не довів позивач і порушення паритету у виконанні батьками доньки ОСОБА_5 обов`язку з її утримання.

За таких умов, суд першої інстанції врахував обставини, встановлені чинними судовими рішеннями, дав правильну оцінку встановленому, наявним у справі доказам і матеріалам, не мав підстав для задоволення необґрунтованого та недоведеного позову та вірно відмовив у ньому виходячи передусім із необхідності забезпечення інтересів дитини, які є пріоритетними. Доводи апеляції правильності по суті та законності судового рішення не спростовують, як не впливають на такий висновок і твердження апелянта про порушення судом норм процесуального права.

В судовому засіданні, що відбулося 05.02.2020, були присутні всі учасники процесу, які мали змогу і надали суду свої пояснення. Головуючий у справі вправі, діючи відповідно до ст. 12 ч. 5, ст. 214 ч. 2 та інших норм ЦПК України щодо необхідності з`ясування та перевірки обставин справи, ставити питання учасникам процесу, в тому числі, позивачеві. У справі немає доказів подання стороною позивача заперечень щодо дій головуючого (ст. 214 ч. 3 ЦПК України).

Представник позивача адвокат Мелай Є.М. подав 06.02.2020 до суду першої інстанції заяву про надання справи для ознайомлення, ознайомився з нею фактично 17.02.2020, а 18.02.2020 подав зауваження щодо неповноти запису відомостей у протоколі судового засідання (а.с. 110-114). Ухвалою від 19.02.2020 Виноградівський районний суд залишив ці зауваження без розгляду внаслідок пропущення заявником встановленого ст. 249 ч. 1 ЦПК України п`ятиденного строку для їх подання (а.с. 116). Суд не мав підстав для розгляду зауважень по суті, оскільки заявник не просив про поновлення процесуального строку на їх розгляд і суд таке питання не вирішував (ст. 126 ч.ч. 1, 2, ст. 127 ч.ч 1, 3, 4, ст. 249 ч.ч. 1, 3 ЦПК України).

Відтак, на підставі ст. 375 ЦПК України апеляцію слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 374 ч. 1 п. 1, ст.ст. 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Виноградівського районного суду від 5 лютого 2020 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду. Повне судове рішення складене 16 грудня 2020 року.

Судді