Дата документу 21.12.2020 Справа № 321/1737/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУН 321/1737/19 Головуючий у 1 інстанції Машкіна Н.В.
Провадження №22ц/807/3235/20 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

Головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Онищенка Е.А.

Крилової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 10 серпня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області про визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ГУ Держгеокадастру у Запорізькій областіпро визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі.

В обґрунтування позовних вимог, ОСОБА_1 зазначав, що згідно умов Договору оренди землі від 25 травня 2009 року, зареєстрованого у Михайлівському районному відділі Запорізької регіональної філії Центру ДЗК 14 липня 2009 року за № 98, він є орендарем земельної ділянки кадастровий номер: :08:002:0039, із цільовим призначенням: 01.01 - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області, строк дії Договору тривав до 14 липня 2019 року.

В зв`язку з наближенням терміну закінчення строку дії вищевказаного Договору та у відповідності до ч.2 ст.33 Закону від 06.10.1998 № 161-XIV «Про оренду землі» позивач 23 квітня 2019 року, тобто у строк не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії Договору, Листом, до якого був долучений проект Додаткової угоди, у форматі поштового відправлення, повідомив ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області, як територіальний орган центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин, що бажає скористатися своїм переважним правом на укладення Договору оренди землі на новий строк.

Лист-повідомлення про бажання поновити Договір на новий строк і Проект Додаткової угоди до договору містили положення про те, що орендар висловлює згоду на поновлення Договору, як на тих самих, так і на нових умовах, які будуть узгоджені сторонами.

Листом від 28.05.2019 року № 31-8-0.6-2737/2-19 ГУ ДГК повідомило, що категорично відмовляє ОСОБА_2 у праві на поновлення договору оренди земельної ділянки на новий строк, причому жодних пропозицій щодо умов, на яких Договір міг би бути поновленим та щодо порядку узгодження цих умов, Лист відповідача не містив.

Після спливу строку, на який було укладено Договір оренди, позивач продовжив користуватись земельною ділянкою, і користується нею до цього часу.

Протягом одного місяця після закінчення строку дії Договору оренди землі від 25 травня 2009 року, зареєстрованого у Михайлівському районному відділі Запорізької регіональної філії Центру ДЗК 14 липня 2009 року за № 98, а саме: з 14 липня до 14 серпня 2019 року, Листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі орендар не отримував, тому вважає, що вказаний договір є поновленим з підстав ч.6 ст. 33 Закону від 06.10.1998 № 161-XIV «Про оренду землі», а відтак між сторонами мала бути укладена Додаткова угода.

22 серпня 2019 року ОСОБА_2 отримав від ГУ ДГК у Запорізькій області Лист-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі від 19.08.2019 № 31-8-0.6-45747/2-19, тобто після спливу одного місяця після закінчення строку дії Договору оренди землі.

Листом від 03.10.2019 року за № 31-8-0.6-5437/2-19 ГУ ДГК у Запорізькій області від укладення Додаткової угоди відмовилось і запропонувало оскаржити цю відмову у судовому порядку, через що позивач вимушений за захистом свого порушеного права звернутись до суду з цим позовом.

14 листопада 2019 року право власності на земельну ділянку кадастровий номер: :08:002:0039, із цільовим призначенням: 01.01 - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області перейшло до Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області.

Ухвалою Михайлівського районного суду Запорізької області від 26 грудня 2019 року задоволено клопотання відповідача та замінено первісного відповідача ГУ Держгеокадастру Запорізької області на Михайлівську селищну раду Михайлівського району Запорізької області.

З огляду на заміну учасника спірних правовідносин позивач 20.02.2020 року звернувся до Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області з Листом вимогою «Про укладення додаткової угоди про поновлення договору оренди землі», до якого була долучена Додаткова угода до Договору оренди землі від 25 травня 2009 року, зареєстрованого у Михайлівському районному відділі Запорізької регіональної філії Центру ДЗК 14 липня 2009 року за № 98.

Листом від 10.03.2020 року за № 488 Михайлівська селищна рада Михайлівського району Запорізької області в укладенні Додаткової угоди відмовила та запропонувала повернути земельну ділянку у зв`язку з тим, що строк дій Договору оренди землі сплинув.

Враховуючи наведене, ОСОБА_1 просив суд визнати укладеною Додаткову угоду про поновлення Договору оренди землі від 25.05.2009 року, зареєстрованого у Михайлівському районному відділі Запорізької регіональної філії Центру ДЗК 14 липня 2009 року за № 98, на той самий строк та на тих самих умовах, що встановлені договором.

Рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 10 серпня 2020 року в задоволені позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції з урахуванням висновків Верховного Суду у постановах від 27 січня 2020 року у справі № 615/596/18 (провадження 61-12245св19), від 23 січня 2020 року у справі № 615/587/18 (провадження 61-12561св19), встановив, що ОСОБА_1 не дотримано процедури поновлення, а також орендодавець виразив волевиявлення щодо відмови від продовження строку оренди, що свідчить про відсутність підстав для поновлення орендних відносин між сторонами, крім того, судом встановлено, що між сторонами не досягнуто домовленості щодо істотних умов договору оренди землі.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 10 серпня 2020 року, та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що в рішенні суду міститься посилання на лист відповідача-орендодавця ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області від 28 травня 2019 року про небажання продовжувати договір оренди землі на новий строк. Проте, судом першої інстанції залишено поза увагою, що відповідачем по справі є Михайлівська селищна рада, яка не повідомляла ОСОБА_1 про відмову в продовженні терміну дії Договору оренди.

За умовами Договору оренди земельної ділянки, укладеного з Михайлівською районною державною адміністрацією Запорізької області, яка в редакції на час укладання угоди була розпорядником земельних ділянок із земель державної власності, строк дії Договору закінчувався 14 липня 2019 року. У відповідності до заяви від 23 квітня 2019 року, до якої було долучено проект додаткової угоди, ОСОБА_1 просив ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області, як територіальний орган центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин, укласти з ним відповідну додаткову угоду. ГУ у Запорізькій області у листі від 19 серпня 2019 року заперечували про поновлення договору оренди, проте, вказаний лист позивачем отримано 22 серпня 2019 року, тобто після спливу одного місяця після закінчення строку дії Договору оренди землі. Крім того, ОСОБА_1 продовжував користуватись спірною земельною ділянкою після 14 липня 2019 року, а ГУ Держгаокадастру не вимагало повернення земельної ділянки та приймали орендну плату за земельну ділянку у розмірі 3% від грошової оцінки. Право комунальної власності у Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області на земельну ділянку було зареєстровано 14 листопада 2019 року, і з цього моменту селищна рада не направляла ОСОБА_1 повідомлення про відмову у поновленні договору оренди та вимог щодо повернення земельної ділянки.

Також, ОСОБА_1 зазначає, що з аналізу рішень двадцять шостої сесії сьомого скликання Михайлівської селищної ради від 14 грудня 2017 року вбачається, що спірна земельна ділянка перейшла до відання Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області , і була знята з обліку та балансу ГУ Держгеокадастру у Запорізької області. Таким чином, ГУ Держгеокадастру у Запорізької області не мало права приймати рішення щодо зазначеної земельної ділянки, а листи та рішення прийняті поза межами їх владних повноважень та є протиправними.

Предметом спору у цій справі, є визнання укладеною Додаткової угоди про поновлення Договору оренди землі від 25 травня 2009 року.

Ця справа не є справою з ціною позову, яка перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, і не є справою, яка підлягає розгляду лише за правилами загального позовного провадження, виключний перелік яких передбачений частиною четвертою статті 274 ЦПК України.

Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Колегія суддів урахувала ціну позову, предмет позову, складність та дійшла висновку, що дана справа є незначної складності, ціна позову якої не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на апеляційне провадження, колегія суддів вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що відповідно до вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджується матеріалами справи, що за умовами Договору оренди землі від 25 травня 2009 року, зареєстрованого у Михайлівському районному відділі Запорізької регіональної філії Центру ДЗК 14 липня 2009 року за № 98, укладеному між Михайлівською районної державною адміністрацією та ОСОБА_1 , останньому в оренду була передана земельна ділянка, кадастровий номер: :08:002:0039, із цільовим призначенням: 01.01 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області (а.с. 16).

Строк дії Договору сторонами визначено десять років (п.8 Договору). Після закінчення строку договору орендар має переважне право на поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Пунктом 44 Договору сторони узгодили, що він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Договір у Михайлівському районному відділі Запорізької регіональної філії Центру ДЗК зареєстрований 14 липня 2009 року (а.с. 8).

Згідно Плану узгодження зовнішніх меж земельної ділянки, площею 18,000 га (рілля), було узгоджено зовнішні межі земельної ділянки, яка надається в оренду ОСОБА_1 для ведення сільськогосподарського виробництва із земель запасу Михайлівської селищної ради (а.с. 9).

Листом повідомленням від 23 квітня 2019 року, до якого був долучений проект Додаткової угоди у форматі поштового відправлення, ОСОБА_1 повідомив ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області, як територіальний орган центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин, що бажає скористатися своїм переважним правом на укладення Договору оренди землі на новий строк (а.с. 11-12).

ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області листом-повідомленням від 28 травня 2019 року повідомило ОСОБА_1 що не погоджується на запропоновані ним умови договору, викладеними в проекті додаткової угоди про поновлення договору оренди землі в частині строку дії договору та розміру орендної плати. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Саме з цих причин Головне управління заперечує проти поновлення договору оренди землі від 25.05.2009 року, зареєстрованого 14.07.2009 року № 98. Договір буде вважатися припиненим 15 липня 2019 року. Крім того, ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області повідомило ОСОБА_1 , що відповідно до умов Договору,орендар з листом повідомленням про поновлення договору оренди землі мав звернутися до орендаря не пізніше 14 квітня 2019 року (а.с. 14-15).

У відповідності до листа-повідомлення від 19 серпня 2019 року за № 21-8-0.6.-4547/2-19, ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області повідомило ОСОБА_1 , що відповідно до статей 15-1, 122 Земельного кодексу України, Положення про ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області, затвердженого наказом Держгеокадастру від 17.11.2016 № 308, в порядку статті 33 Закону України «Про оренду землі», строк дії договору оренди землі від 25.05.2009 року зареєстрованого 14.07.2009 за № 98 закінчився 15.07.2019 року. Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі. Частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачена одна з підстав поновлення договору оренди: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, які передбачені частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: строк договору закінчився, проте орендар продовжує користування наданою земельною ділянкою; відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову в поновленні договору оренди. Положення статті 33 Закону України «Про оренду землі» щодо переважного права орендаря перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк не можуть бути примусом для власника земельної ділянки і передбачають право, а не обов`язок на переукладення договору оренди, враховуючи при цьому статтю 1 (право власності на землю гарантується), 5 (одним з принципів земельного законодавства є забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави), 78 (земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. У держави в особі Головного управління є не лише обов`язки а і права зокрема такі, як розпоряджатися земельними ділянками на власний розсуд (ст. 78 ЗКУ), реалізовувати можливість передавати в оренду земельні ділянки за результатами проведення земельних торгів (стаття 124 ЗК України). Так, продаж права оренди окремими лотами на конкурентних засад (земельних торгах) (стаття 134 ЗК України) надає змогу збільшити фінансові надходження від орендної плати, оскільки як зазначено в згаданій нормі ключовою засадою під час торгів є конкуренція і від того на скільки більшу ціну запропонує один учасник торгів від іншого залежатиме розмір орендної плати. З урахуванням викладеного, повідомлено про заперечення у поновленні договору оренди землі від 25.05.2009, зареєстрованого 14.07.2009 року за № 98 (зі змінами), земельна ділянка сільськогосподарського призначенні державної власності для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 18,0000 га, кадастровий номер :08:002:0039, розташованої на території Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області (а.с. 18).

Згідно листа вимоги про укладення додаткової угоди про поновлення договору оренди землі від 12 вересня 2019 року, ОСОБА_1 повідомив ГУ Держгеокдастру у Запорізькій області, що згідно умов Договору оренди землі від 25 травня 2009 року, зареєстрованого у Михайлівському районному відділі Запорізької регіональної філії Центру ДЗК 14 липня 2009 року за № 98, він є орендарем земельної ділянки кадастровий номер: :08:002:0039. яка знаходиться на території Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області, строк дії Договору, сплив 14 липня 2019 року. Після закінчення строку, на який було укладено Договір, орендар продовжує користуватись земельною ділянкою кадастровий номер: :08:002:0039. На протязі одного місяця після закінчення строку Договору, а саме: з 14 липня по 14 серпня 2019 року, листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі він не отримував. Тобто склалась ситуація, коли Договір оренди землі є поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, що передбачено такими актами спеціального законодавства. Встановлений ч.8 ст.33 Закону № 161-XIV строк, є періодом часу з 14 серпня по 14 вересня 2019 року, однак додаткової угоди про поновлення Договору до цього часу не укладено. З огляду на викладене просить укласти додаткову угоду про поновлення договору оренди землі на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені Договором оренди землі від 25 травня 2009 року, зареєстрованим у Михайлівському районному відділі Запорізької регіональної філії Центру ДЗК 14 липня 2009 року за № 98, об`єктом якого є земельна ділянка кадастровий номер: :08:002:0039, яка знаходиться на території Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області (а.с. 21, 22).

Відповідно до повідомлення Головного Управління Держеокадастру у Запорізькій області від 03 жовтня 2019 року про розгляд листа вимоги ОСОБА_1 , Головне Управління Держеокадастру у Запорізькій області зазначило, що у відповідності до ч.ч. 1-5 Закону Головним управлінням було розглянуто лист-повідомлення від 23.04.2018 про поновлення вказаного договору оренди землі, який надійшов до Головного управління та був зареєстрований 02.05.2019, та у визначений ч.5 ст. 33 Закону місячний строк заявнику було надано обґрунтовану відповідь про заперечення в поновленні договору з підстав, у тому числі, невчасного звернення за поновленням договору (лист - повідомлення від 28.05.2019 №31-8-0.6-2737/2-19). Отже, орендар заявою від 23.04.2018 року скористався своїм переважним правом на поновлення дії договору на новий строк, проте не дотримався встановленої процедури, а орендодавець заперечив щодо поновлення договору та направив відповідний лист про прийняте рішення. На підставі викладеного, в силу ст. 31 Закону, договір оренди землі від 25.05.2009 року, зареєстрований 14.08.2009 року за № 98, припинився 15.07.2019 року у зв`язку з закінченням строку, на який його було укладено. Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення сторонами у місячний строк укладена не була, як того вимагає ч. 8 ст. 33 Закону України «Про оренду землі». З урахуванням вищевикладеного, у Головного управління відсутні правові підстави для задоволення листа від 12.09.2019 (вхідний № 31-4894/0/1- 19 від 17.09.2019) щодо укладення додаткової угоди про поновлення договору оренди землі. Також наголошують, що відповідно до ст. 34 Закону України «Про оренду землі» у разі припинення договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. У разі невиконання орендарем обов`язку щодо умов повернення орендодавцеві земельної ділянки орендар зобов`язаний відшкодувати орендодавцю завдані збитки. У зв`язку з вище зазначеним вимагають повернути Державі в особі Головного управління земельну ділянку у строк, передбачений законодавством для розгляду даного листа, у стані не гіршому, порівняно з тим, у якому ОСОБА_1 отримав її в оренду (а.с. 25).

Частиною четвертою статті 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України та Законом України «Про оренду землі».

Правові підстави поновлення договору оренди землі визначаються статтею 33 Закону України «Про оренду землі».

Відповідно до частин першої - п`ятої статті 33 цього Закону (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, установлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Ці положення узгоджуються з положенням частини першої статті 777 ЦК України, якою закріплено переважне право наймача, який належно виконує свої обов`язки за договором, на укладення договору на новий строк та передбачено певну процедуру здійснення цього права.

Отже, для застосування частини першої статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди згідно з частинами другою - п`ятою цього закону необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов`язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Аналогічного правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17-ц (провадження № 14-65цс18).

Таким чином, перевіривши наявні у справі докази, та надавши їм належну оцінку, колегія суддів констатує, що переважне право ОСОБА_1 на поновлення договору оренди земельної ділянки не є порушеним, оскільки орендодавець, завчасно, до закінчення строку дії договору оренди землі, повідомив орендаря про відсутність наміру продовжувати договір оренди землі, а тому відсутні підстави для задоволення позову ОСОБА_1 . Незгода орендодавця на поновлення договору оренди землі відповідно до вимог частини п`ятої статті 33 Закону України «Про оренду землі» виключає можливість визнання поновленим договору оренди землі, оскільки переважне право користування земельною ділянкою належить її власнику.

Вказаний висновок також міститься у постанові Верховного Суду від 06 квітня 2020 року у справі № 378/382/18 (провадження № 61-2684св19).

Доводи апеляційної скарги висновків суду також не спростовують, оскільки базуються на викладі фабули справи, є повторенням обставин, якими позивач обґрунтовував свої позовні вимоги, всебічна оцінка яким була дана судом першої інстанції.

Разом з тим, згідно з ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до абзацу 2 пункту 10 частини 2 статті 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Як передбачено частиною 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Відповідно до частини 4 статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Згідно з ст. 48 ЦПК України сторонами в Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Саме відповідача ЦПК України наділяє комплексом прав, відмінних від прав інших учасників судового процесу, що є процесуальним механізмом забезпечення можливості реалізації прав особи, яка повинна відповідати за позовом.

Частина 2 ст. 61 Конституції України гарантує, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно до ч. 2 ст.51 ЦПК України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі..

Аналіз наведених вище процесуальних норм дозволяє дійти висновку про те, що суд позбавлений процесуальної можливості здійснити заміну неналежного відповідача належним при відсутності клопотання позивача.

З матеріалів справи також встановлено, що згідно з наказом ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області від 18 жовтня 2019 року № 8-1830/15-19-СГ «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» Михайлівській селищній об`єднаній територіальній громаді передано у комунальну власність за актом приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність загальною площею 4282,9048 га, які розташована на території Михайлівської селищної ради об`єднаної територіальної громади Михайлівського району Запорізької області за межами населеного пункту, згідно з додатком (а.с. 54, 55-56, 57).

Право комунальної власності на земельну ділянку до складу якої увійшла і земельна ділянка з кадастровим номером: :08:002:0039 було зареєстровано за Михайлівською селищною радою Михайлівського району Запорізької області.

Ухвалою Михайлівського районного суду Запорізької області від 26 грудня 2019 року за клопотанням позивача ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області було замінено на Михайлівську селищну раду Михайлівського району Запорізької області (а.с. 64-65).

Розглядаючи спір по суті, судом першої інстанції залишено поза увагою, що з урахуванням задоволення клопотання ОСОБА_3 про заміну відповідача, позов заявлений до Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області, тобто особи, яка не мала можливості вирішити питання щодо предмету спору, оскільки право комунальної власності на спірну земельну ділянку у неї виникло 14 листопада 2019 року, в той час як строк дії Договору оренди закінчився 14 липня 2019 року, коли ділянка перебувала у державній власності.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц зроблено висновок, що за результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Таким чином, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

За приписами ч. 4 ст. 367 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на встановлені обставини, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог з підстав пред`явлення позову до неналежного відповідача.

Керуючись ст. ст. 7 ч. 13, 367, 369 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 381, 382, 384, п. 1 ч. 1 ст. 389 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 10 серпня 2020 року у цій справі - скасувати, прийняти нову постанову, за якою:

«Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області про визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі з інших правових підстав.»

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 21 грудня 2020 року.

Головуючий:

Судді: