Провадження № 2/522/1515/20
09 грудня 2020 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси, у складі:
головуючого - судді Науменко А.В.,
за участі секретаря судового засідання Звонецької І.М.,
розглянувши у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , Державного реєстратора Комунального підприємства Новоселівської сільської ради "Регіональне бюро державної реєстрації" Бондаря Олексія Миколайовича, треті особи: Комунальне підприємство Новоселівської сільської ради "Регіональне бюро державної реєстрації", Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, Департамент культури, національностей, релігій та охорони об`єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації про визнання рішення державного реєстратора протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, -
Позивачі, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , звернулись до суду з позовом до ОСОБА_4 , Державного реєстратора Комунального підприємства Новоселівської сільської ради "Регіональне бюро державної реєстрації" Бондаря Олексія Миколайовича, треті особи: Комунальне підприємство Новоселівської сільської ради "Регіональне бюро державної реєстрації", Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, Департамент культури, національностей, релігій та охорони об`єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації про визнання рішення державного реєстратора протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії.
В позовній заяві Позивачі зазначають, що ОСОБА_4 без їх дозволів захопила горищне приміщення, що розташоване у будинку АДРЕСА_1 . та приєднала його до своєї квартири, а потім відокремила його та отримала у власність як самостійну квартиру АДРЕСА_2 .
Позивачі наголошують на тому, що ОСОБА_4 порушила їх право на спільну власність та просять суд:
В судове засідання сторони не з`явились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином, від представника позивачів адвоката Гавриліна Антона Володимировича надійшла до суду заява про розгляд справи за його відсутності, щодо заочного розгляду справи не заперечував. Крім того, ухвалу суду про відкриття провадження у даній справі розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення. Представник Відповідача ОСОБА_4 надав суду заяву про розгляд справи без його участі.
Станом на 09 грудня 2020 року відповідачі відзиву до суду не надали.
Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК України).
Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.
Суд погоджується із твердженням Позивачів, що квартира АДРЕСА_2 є горищним приміщенням будинку АДРЕСА_1 виходячи із наступного.
В якості доказів до позовної заяви були додані роздруковані скріншоти оголошень з продажу квартир АДРЕСА_4 та АДРЕСА_2 . У зазначених оголошеннях зображений технічний план, що відповідає технічному плану квартир АДРЕСА_4 та АДРЕСА_4 а зазначена в оголошенні площа квартир збігається із площею квартир АДРЕСА_4 та АДРЕСА_4 (а.с. 18-23). Відповідач та її представник не спростували справжності скріншотів оголошень та не спростували наявності самих оголошень, а тому суд визнає зазначені докази належними та допустимими.
На одному з вказаних оголошень зазначено, «що продається трикімнатна квартира 92 кв.м. та плюс 174 метри узаконеного горища» (а.с. 20).
Окрім зазначеного, відповідно до технічного плану квартири АДРЕСА_4 , зазначена квартира зовсім не має вікон, а наявний лише один вхід до квартири (а.с. 213). Зазначений план також присутній у висновку експерта, який було надано представником Відповідача ОСОБА_4 (а.с. 113).
Відповідно до ст. 379 ЦК України, житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.
Відповідно до ДБН В.2.2-15-2005, які затверджені Наказом Держбуду України 18.05.2005 року № 80, Ці Норми поширюються на проектування нових і реконструкцію житлових будинків з позначкою рівня підлоги верхнього поверху до 73,5 м (як правило, до 25 поверхів включно при висоті поверху 2,8 м):одноквартирні та багатоквартирні, утому числі спеціалізовані квартирні житлові будинки для осіб похилого віку і сімей з інвалідами та гуртожитки. Вимоги цих Норм є обов`язковими для юридичних і фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності на території України незалежно від форм власності та відомчої належності.
Відповідно до п. 3.4. ДБН В.2.2-15-2005, природне освітлення повинні мати житлові кімнати, кухні, неканалізовані вбиральні, вхідні тамбури до будинків, сходові клітки і загальні коридори у житлових будинках коридорного типу, а також приміщення громадського призначення в гуртожитках і житлових будинках для осіб похилого віку і сімей з інвалідами.
Отже при складанні висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, проекту поділу об`єкта нерухомого майна та технічного паспорту на кв. АДРЕСА_4 необхідно було керуватись будівельними нормами при визначенні приміщень, щодо їх придатності для проживання та надання їм статусу жилих приміщень/кімнат (а.с. 211-214).
Окрім зазначеного, відповідно до матеріалів справи вбачається, що приміщення, яке наразі є квартирою АДРЕСА_4 ніколи не належало Відповідачу ОСОБА_5 та було приєднано до квартири АДРЕСА_4 без відповідних на те законних підстав (а.с. 211-214).
Необхідно також звернути увагу на те, що у висновку експерта від 04.11.2019 року, який було надано представником Відповідача ОСОБА_4 порівнюються дві квартири АДРЕСА_5 . Відповідно до плану порівняння квартир вбачається, що кв. АДРЕСА_6 а має всі ознаки житлового приміщення, натомість квартира АДРЕСА_4 не має жодного вікна, а тому не відповідає будівельним нормам, не має природного освітлення та непридатна для проживання у розумінні ст. 379 ЦК України (а.с. 109-115).
Суд не погоджується із твердженням представника Відповідача ОСОБА_4 щодо необхідності призначення експертизи для встановлення того, що кв. АДРЕСА_4 не є горищним приміщенням, адже у своїй сукупності наявні в матеріалах справи докази спростовують заперечення Відповідача з цього приводу.
До того ж суд наголошує на тому, що жодного клопотання від представника Відповідача щодо призначення будь-якої експертизи до суду не надходило.
Клопотання про призначення експертизи від 16.03.2020 року було подано невстановленою особою, яка не надала суду доказів на підтвердження своїх повноважень щодо участі у справі в якості представника Відповідача (а.с. 140-141).
Докази, які подані стороною Позивача та неспростовані Відповідачем, а саме: висновок щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, проект поділу об`єкта нерухомого майна, технічний паспорту на кв. № 6а, скріншоти оголошень продажу квартир АДРЕСА_4 та АДРЕСА_4 , фотокартка фасаду будинку АДРЕСА_1 повністю характеризують спірну квартиру АДРЕСА_4 а як горищне приміщення будинку. Для встановлення зазначеного суду не потрібні спеціальні знання та призначення відповідної експертизи.
Згідно наданих представником позивача фотографій фасаду будинку також вбачається, що над квартирою АДРЕСА_4 немає мансардного поверху та будь-якого іншого приміщення придатного для проживання.
12.02.2020 року у справі було закрито підготовче судове засідання та призначено розгляд справи по суті.
Суд наголошує на тому, що представник Відповідача ОСОБА_4 двічі надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, але будь-яких доказів на спростування тверджень та доказів, що надані суду стороною Позивачів Відповідачем до суду не було надано.
Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно зі статтею 382 ЦК України власникам квартир у дво- або багатоквартирному будинку належать на праві сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення).
Відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та Рішення Конституційного Суду України від 02.03.2004 № 4-рп/2004 допоміжні приміщення передаються у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків безплатно і окремо приватизації не підлягають. Власник (власники) неприватизованих квартир багатоквартирного будинку є співвласником (співвласниками) допоміжних приміщень нарівні з власниками приватизованих квартир.
Оскільки Відповідачем було неправомірно зареєстровано за собою право власності на приміщення (частину горища), що належало на праві сумісної власності всім мешканцям будинку АДРЕСА_1 відбулось порушення майнових прав останніх.
Відповідно до ч. 3 ст. 2 ЦПК України, одним із головних принципів цивільного судочинства є змагальність сторін.
Ст. 12 ЦПК України встановлює, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Також суд наголошує на тому, що представник Відповідача ОСОБА_4 у судовому засіданні зобов`язався виконати вимоги ухвали суду про витребування доказів від 07.10.2019 року, а саме оригінали документів, що стосуються отримання права власності на спірну квартиру - горищне приміщення (а.с. 65, 66, 123).
Але вимоги зазначеної ухвали Відповідачем та її представниками не було виконано.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Отже суд приходить до висновку, що відбулось порушення майнових прав Позивачів, а Відповідач ОСОБА_4 не маючи на те законних підстав зареєструвала за собою право власності на майно, що не належить їй.
Таким чином, виходячи з принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства (ст.ст. 12 і 13 ЦПК України), розглядаючи справу в межах заявлених позивачем вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи і витребуваних судом, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог Позивачів щодо визнання рішення державного реєстратора протиправним, скасування рішення та скасування запису в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76,77, 141, 259, 263, 264, 265, 268,272,273 ЦПК України, -
Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , Державного реєстратора Комунального підприємства Новоселівської сільської ради "Регіональне бюро державної реєстрації" Бондаря Олексія Миколайовича, треті особи: Комунальне підприємство Новоселівської сільської ради "Регіональне бюро державної реєстрації", Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, Департамент культури, національностей, релігій та охорони об`єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації про визнання рішення державного реєстратора протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя А.В. Науменко
Повний текст рішення буде виготовлений 17 грудня 2020 року.
Суддя А.В. Науменко