Ухвала

21 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 208/1406/18

провадження № 61-4020ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Черняк Ю. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 червня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу.

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 червня 2019 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 28 січня 2020 року, позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики у розмірі 1 607 040 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

27 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 червня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 січня 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Ухвалою Верховного Суду від 20 березня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 червня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 січня 2020 року залишено без руху для можливості сплати заявником судового збору.

Ухвалу про залишення касаційної скарги без руху ОСОБА_1 отримав 26 вересня 2020 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

У відведений судом строк, станом на 21 грудня 2020 року, ухвалу суду касаційної інстанції від 20 березня 2020 року не виконано.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, узгоджуються із положеннями Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до Рекомендації № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року рекомендовано державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключають з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягнення таких цілей.

Наведене повністю узгоджується з правовими позиціями, сформованими Європейським судом з прав людини у справах Levages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії), згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Згідно із частиною третьою статті 185, частиною другою статті 393 ЦПК України, у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається заявникові.

Враховуючи викладене, невиконання вимог суду про усунення недоліків касаційної скарги перешкоджає суду касаційної інстанції вирішити питання про відкриття касаційного провадження, а тому касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає поверненню.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 червня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Ю. В. Черняк