18.12.2020 Справа № 703/4130/20 2-о/696/76/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2020 року Кам`янський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді: Білопольської Н.А.,

присяжних: Клименко Н.С., Пухиря В.В.,

при секретарі Галіневській Р.О.,

за участю прокурора - Іщенко Т.В.,

лікаря-психіатра Іщенко А.М.,

особи, відносно якої вирішується питання ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у м. Кам`янка цивільну справу за заявою директора Комунального некомерційного підприємства «Черкаська обласна психіатрична лікарня Черкаської обласної ради» (місцезнаходження: вул. Павлова, 46, м. Сміла, Черкаської області, 20701) ОСОБА_2 про примусову госпіталізацію ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до психіатричного закладу в примусовому порядку, - встановив:

Заявник звернувся до Кам`янського районного суду Черкаської області через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області із заявою про госпіталізацію ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до психіатричного закладу для надання йому психіатричної допомоги без його згоди.

Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що відповідно до направлення Комунального некомерційного підприємства «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер Черкаської обласної ради» ОСОБА_1 був госпіталізований до психіатричної лікарні у зв`язку з тим, що останній виявляє ознаки тяжкого психічного захворювання, агресивну, неадекватну поведінку.

За висновком комісії лікарів, хворий виявляє ознаки тяжкого психічного розладу у вигляді «Гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії, афективно-маячний синдром з агресивною поведінкою» та вчиняє реальні наміри що являють собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих і потребує стаціонарного лікування на підставі ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» в примусовому порядку.

У судовому засіданні лікар-психіатр підтримав заяву, прокурор не заперечував проти задоволення заяви.

ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечував проти госпіталізації, оскільки вважає себе здоровим.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши думки та пояснення учасників процесу, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обов`язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів психіатричного закладу для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадку, коли госпіталізація визнається недоцільною і особа не висловлює бажання залишитися в психіатричному закладі, ця особа підлягає негайній виписці. У випадках, коли госпіталізація особи до психіатричного закладу в примусовому порядку визнається доцільною, представник психіатричного закладу, в якому перебуває особа, протягом 24 годин

направляє до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону.

В силу ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Згідно з висновком лікарів-психіатрів (висновок № 3565/02 від 11 грудня 2020 року) гр. ОСОБА_1 виявляє ознаки тяжкого психічного розладу у вигляді «Гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії, афективно-маячний синдром з агресивною поведінкою» та вчиняє реальні наміри, що являють собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих і потребує стаціонарного лікування. У разі, якщо цій особі не буде надана своєчасна психіатрична допомога, це завдасть шкоди його здоров`ю та може становити небезпеку для оточуючих, так що хворий потребує госпіталізації у психіатричний стаціонар в примусовому порядку на підставі статті 14 Закону України «Про психіатричну допомогу».

Відповідно до ч.ч. 2, 5 ст. 27 Закону України «Про психіатричну допомогу» виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного захворювання, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов`язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку.

При наданні психіатричної допомоги лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів незалежні у своїх рішеннях і керуються лише медичними показаннями, своїми професійними знаннями, медичною етикою та законом. Лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів несуть відповідальність за прийняті ними рішення відповідно до закону. Рішення, прийняте лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів при наданні психіатричної допомоги, викладається у письмовій формі та підписується лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів.

При обстеженні психічного стану в КНП «ЧОПЛ ЧОР» комісія лікарів виявила, що хворий потребує лікування у стаціонарних умовах, оскільки являє собою безпосередньо небезпеку для себе та оточуючих.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 01 червня 2016 року № 2-рп/2016 судовий контроль за госпіталізацією недієздатної особи до психіатричного закладу в порядку, передбаченому статтею 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», є необхідною гарантією захисту її прав і свобод, закріплених, зокрема, статтями 29, 55 Основного Закону України. Суд після незалежного і неупередженого розгляду питання щодо госпіталізації недієздатної особи до психіатричного закладу має ухвалити рішення стосовно правомірності обмеження конституційного права такої особи на свободу та особисту недоторканність.

Стаття 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод захищає одне з найголовніших прав людини - право на свободу, однак п. «е» цієї статті передбачає законне затримання психічнохворих, зокрема, для надання необхідної їм допомоги.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 18 грудня 2019 року (справа № 552/5273/18), без встановлення того факту, що поведінка особи є небезпечною для нього чи оточуючих, неможливо застосувати до неї такий захід як примусова госпіталізація до психіатричного закладу, що відповідає положенням статті 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, а також практиці Європейського суду з прав людини.

Водночас, як випливає із змісту висновку лікарів-психіатрів (висновок № 3565/02 від 11 грудня 2020 року), ОСОБА_1 виявляє ознаки тяжкого психічного розладу у вигляді «Гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії, афективно-маячний синдром з агресивною поведінкою» та вчиняє реальні наміри, що являють собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих і потребує стаціонарного лікування.

Таким чином, суд приходить до висновку, що поведінка та діагноз ОСОБА_1 вказують на необхідність застосування до нього примусової госпіталізації до психіатричного закладу без його згоди.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 7, 10, 259, 263-265, 268, 339-342 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ухвалив:

Госпіталізувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Комунального некомерційного підприємства «Черкаська обласна психіатрична лікарня Черкаської обласної ради» (вул. Павлова, 46, м. Сміла Черкаської області, 20708) для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Роз`яснити, що заява фізичної особи або її законного представника про припинення надання особі психіатричної допомоги у примусовому порядку може бути подана через три місяці з дня ухвалення рішення суду про надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Рішення підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до Черкаського апеляційного суду або безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення (з дня складення повного тексту), а якщо рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя: Н.А. Білопольська

Присяжні : Н.С. Клименко

В.В. Пухир