Провадження № 2/522/6252/20
08 грудня 2020 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси, у складі:
головуючого судді - Науменко А.В.,
за участі секретаря судового засідання Звонецької І.М.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом виселення, -
Позивач звернувся з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю, посилаючись на те, що ОСОБА_1 належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору дарування квартири за зареєстрованим в реєстрі № 915, посвідчений приватним нотаріусом Калінюк О.Б.
12 жовтня 2007 року позивач уклала шлюб з громадянином ОСОБА_2 .
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21.10.2019 р. шлюб між сторонами було розірвано. Після розлучення відповідач залишився проживати у спірній квартирі та ммав достатньо часу для того, щоб переїхати до іншого житла. Жодної участі в утримані квартири відповідач не приймає, особистих речей в квартирі не має. Відповідач в утриманні квартири ремонті, оплаті житлово-комунальній послуг участі не бере. Прохання позивача звільнити житло відповідач ігнорує.

У судове засідання позивач не з`явився, був сповіщений про час та місце розгляду справи належним чином. Представник позивача ОСОБА_3 надав заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності. Проти винесення заочного рішення не заперечував.

У судове засідання не з`явився відповідач, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи відповідач не з`явився в судове засідання, не надав до суду відзиву на позов, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору дарування квартири зареєстрованим в реєстрі № 915, посвідчений приватним нотаріусом Калінюк О.Б. від 08 квітня 2008 року.

12 жовтня 2007 року позивач уклала шлюб з громадянином ОСОБА_2 .

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21.10.2019 р. шлюб між сторонами було розірвано. Після розлучення відповідач залишився проживати у спірній квартирі. Прохання позивача звільнити житло відповідач ігнорує.

Згідно відповіді Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 25 вересня 2020 року, відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою вказаної квартири не зареєстрований, а тому його право на користування квартирою не підтверджено.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша стаття 321 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)).

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Аналіз положень глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна.

Відповідач вселився у спірну квартиру в якості члена сім`ї власника квартири і набув право користуванням чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом.

Відповідно до частини другої статті 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Судом встановлено, що позивач є власником спірної квартири.

Відповідач спільним побутом із позивачем не пов`язаний, тому його право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі частини другої статті 406 ЦК України.

Згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом у складі колегії суддів Другої цивільної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 16 січня 2019 року в справі № 243/7004/17-ц (провадження № 61-25371св18).

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 1, 3, 15-16, 316, 317, 318, 319, 321, 328, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 76-81, 141, ч.2 ст. 247, 258-259, 265, 268, 280, 282, 284, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом виселення задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 перешкоду у користуванні квартирою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом виселення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя А.В. Науменко

Повний текст рішення виготовлений 18 грудня 2020 року.

Суддя А.В. Науменко

08.12.2020