КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 756/7370/16 Головуючий у І інстанції Луценко О.М.
Провадження №22-ц/824/8380/20 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 грудня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розглядуцивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Ігнатченко Н.В.,

за участі секретаря Тимошевської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - Працевитого Генадія Олександровича на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 05 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Омега Банк», публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про захист майнових прав та інтересів шляхом припинення правовідносин, -

УСТАНОВИВ:

у червні 2016 року позивачі звернулись до суду із позовом до ПАТ «ОМЕГА Банк», ПАТ «Альфа-Банк» про захист майнових прав та інтересів шляхом припинення правовідносинза договором поруки.

Зокрема, просили захистити права позивача ОСОБА_1 шляхом припинення правовідносин за договором поруки №0703/0407/71-073-Р-1 від 23.04.2008 року; захистити права ОСОБА_2 шляхом припинення правовідносин за договором поруки №0703/0408/71-073-Р-2 від 23.04.2008 року; визнати припиненими правовідносини за договором поруки №0703/0408/71-073-Р-1 від 23.04.2008року, укладеним між ОСОБА_1 та ВАТ «Сведбанк»; визнати припиненими правовідносини за договором поруки №0703/0408/71-073-Р-1 від 23.04.2008 року, укладеним між ОСОБА_2 та ВАТ «Сведбанк».

Вимоги позову обґрунтовували тим, що 23.04.2008 між ВАТ «Сведбанк» яке за рішенням загальних зборів від 30.04.2009 змінило своє найменування на ПАТ «Сведбанк», а в подальшому найменування змінено на ПАТ «ОМЕГА БАНК» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №0703/0408/71-073, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 60 000,00 доларів США.

З метою забезпечення належного виконання зобов`язань за кредитним договором, між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_4 укладено іпотечний договір №0703/0408/71-073-Z-1 від 23.04.2008 року, відповідно до якого останній передав банку в іпотеку квартиру, загальною площею 79,3 кв.м., житловою площею 49,8 кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_1 .

З метою забезпечення належного виконання зобов`язань за кредитним договором 23.04.2008 року між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ВАТ «Сведбанк» було укладено договори поруки №0703/0408/71-073-Р-1 та №0703/0408/71-073-Р-2, за умовами яких поручителі зобов`язались відповідати перед банком за зобов`язаннями ОСОБА_4 .

Як позивачам стало відомо з вимоги ПАТ «Альфа-Банк» про досудове врегулювання спору вих. №000267 від 13.04.2015 року, яка була адресована ОСОБА_4 , ПАТ «Альфа-Банк» придбало право вимоги за кредитним договором, уклавши договір купівлі-продажу кредитного портфелю з ПАТ «Сведбанк».

Зі змісту пункту 4 Договорів поруки у разі невиконання ОСОБА_4 умов кредитного договору поручителі зобов`язались погасити суму кредиту, нараховані проценти та штрафні санкції за першою вимогою банку протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту отримання ними надісланої банком письмової заяви про невиконання ОСОБА_4 своїх зобов`язань. Заяви про невиконання ОСОБА_4 зобов`язань по кредитному договору містяться в вимогах про дострокове повернення кредиту до поручителів від 16.02.2016 року.

Пунктом 9.3 кредитного договору передбачено, щоу випадку порушення ОСОБА_4 зобов`язань за кредитним договором, банк маєправо змінити строки виконання зобов`язань та вимагати дострокового погашення заборгованості за кредитом.

У відповідності п. 3.10 кредитного договору вимога банку підлягає виконанню у повному обсязі протягом тридцяти календарних днів з моменту її надіслання.

З договорів поруки вбачається, що в них не встановлено строку, після якого порука припиняється.

З огляду на вказане, посилаючись на положення частини 4 статті 559 ЦК України, позивачі просили визнати припиненими зобов`язання за договорами поруки, оскільки направивши вимогу про дострокове погашення заборгованості 13.04.2015 року, банк змінив строк виконання зобов`язання, а в подальшому протягом шести місяців від дня настання такого строку не пред`явив вимоги до поручителів.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 05 лютого 2020 рокув задоволенні позову було відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, представник позивачів - адвокат Працевитий Г.О. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та постановити нове, яким задовольнити заявлені позовні вимоги в повному обсязі визнавши припиненою поруку за договором поруки №0703/0408/71-073-Р-1 від 23.04.2008р., укладеним між ОСОБА_1 та ВАТ «Сведбанк»; а також визнати припиненою поруку за договором поруки №0703/0408/71-073-Р-1 від 23.04.2008, укладеним між ОСОБА_2 та ВАТ «Сведбанк».

Зокрема, в доводах апеляційної скарги зазначає, що ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції помилково послався на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду України від 29.06.2016 р. №6-272цс16.

Звертає увагу апеляційної інстанції на те, що висновки суду касаційної інстанції у справі №6-272цс16 стосуються припинення поруки в частині щомісячних платежів по кредиту, та не розповсюджується на справи, в яких кредитором було реалізовано право на дострокове стягнення заборгованості шляхом направлення боржнику або поручителю відповідної вимоги.

В даній справі суд першої інстанції повинен був ретельно дослідити обставини справи та взяти до уваги факт направлення кредитором досудових вимог позичальнику та поручителям.

Посилаючись на численну практику Верховного Суду України, викладену у постановах від 17 вересня 2014 року по справі № 6-53 цс14, від 23 грудня 2015 року по справі 6-436 цс15, від 29 березня 2017 року по справі №6-3087-ц, від 06.07.2016 р. №6-1199цс16, вказує, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Відповідно закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, припиняє поруку за умови,що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку, передбаченому ч. 1 статті 360 ЦПК України, до суду апеляційної інстанції не надходило.

В судове засідання по розгляду апеляційної скарги сторони не зявились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Від представника відповідача АТ «Альфа-Банк» Півторак Т.О. 15.12.2020 року надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника АТ «Альфа-Банк».

Керуючись положеннями ч. 2 статті 372 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про можливість розглянути справу за відсутності сторін, які належним чином повідомлені.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення із наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності передбачених законом підстав для припинення поруки.

Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками не погоджується, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 23.04.2008 між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір №0703/0408/71-073, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати ОСОБА_4 грошові кошти у вигляді кредиту в розмірі 60 000,00 доларів США, а ОСОБА_4 зобов`язався повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі строки та на умовах, що передбачені кредитним договором та додатком №1 до нього - Графіком погашення кредиту.

23.04.2008 року в забезпечення виконання зобов`язань позичальника, що випливають з вказаного кредитного договору, між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 , а також між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 було укладено договори поруки №0703/0408/71-073-Р-1 та №0703/0408/71-073-Р-2 відповідно.

Згідно умов п. 4 Договорів поруки, у разі невиконання Позичальником умов Основного зобов`язання в строк, Поручитель погашає суму кредиту, нараховані проценти та штрафні санкції за несвоєчасне повернення Позичальником коштів, наданих в межах Основного зобов`язання та процентів за користування кредитом за першою вимогою Банку протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту отримання Поручителем надісланої Банком письмової заяви про невиконання Позичальником своїх зобов`язань, передбачених Основним зобов`язанням.

Встановлено також, що 25.05.2012 між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором №0703/0408/71-073 від 23.04.2008 року, укладеним з ОСОБА_4 .

В свою чергу, ПАТ «Дельта-Банк» 15.06.2012року продав право вимоги за кредитним договором №0703/0408/71-073 від 23.04.2008 року, укладеним з ОСОБА_4 , на користь АТ «Альфа-Банк».

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до положень ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (ст.610 ЦК України).

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлений договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Згідно із ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

В порядку ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки (частина четверта статті 559 ЦК України у редакції, чинній до 19 жовтня 2016 року).

Отже, зі спливом строку, визначеного договором поруки, або зі спливом строку, визначеного законом, порука та відповідне право вимоги кредитора припиняються.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до пункту 10 договорівпоруки, сторонами встановлено, що «строком припинення поруки, встановленої цим Договором є повне виконання Позичальником або Поручителем своїх обов`язків, передбачених Основним зобов`язанням».

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). А календарна дата або вказівка на подію, яка має неминуче настати, є терміном (частина друга статті 252 ЦК України).

З огляду на вказане у договорах поруки сторони не встановили її строк у розумінні статті 251 ЦК України. Тому у цьому випадку треба застосовувати припис частини четвертої статті 559 цього кодексу у відповідній редакції про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 2-1169/11 (пункт 60), від 10 квітня 2019 року у справі № 604/156/14-ц, від 19 червня 2019 року у справі № 523/8249/14-ц (пункт 71), від 3 липня 2019 року у справі № 1519/2-3165/11 (пункт 58), а також постанови Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року у справі № 6-106цс14, від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15, від 22 червня 2016 року у справі № 6-368цс16, від 29 червня 2016 року у справі № 6-272цс16, від 29 березня 2017 року у справі № 6-3087цс16, від 14 червня 2017 року у справі № 644/6558/15-ц).

Строк, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України у вказаній редакції, є преклюзивним, тобто його закінчення є підставою для припинення поруки, а отже, і для відмови кредиторові у позові. Цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Тому, враховуючи припинення права кредитора вимагати у поручителя виконання забезпеченого порукою зобов`язання зі спливом визначеного договором або законом строку, застосоване у другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України у зазначеній редакції словосполучення "пред`явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Вказане не позбавляє кредитора можливості пред`явити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду лише протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 2-1169/11 (пункт 62), від 19 червня 2019 року у справі № 523/8249/14-ц (пункт 76), від 3 липня 2019 року у справі № 1519/2-3165/11 (пункт 59), а також постанову Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15).

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач АТ «Альфа-Банк» реалізував право на пред`явлення вимоги до поручителя шляхом направлення 13 квітня 2015 року на адресу Позичальника ОСОБА_4 письмової вимоги про дострокове повернення кредиту. (а.с. 50) У вимозі Банк вимагає від Позичальника у строк до 30 днів з дати отримання цієї вимоги, але не пізніше 37 днів з моменту направлення цієї вимоги, достроково повернути кредит, сплатити нараховані проценти за користування кредитом і нараховані штрафні нарахування.

З огляду на вказане, строком виконання зобов`язання за Кредитним договором №0703/0408/71-073 від 23.04.2008 року, укладеним з ОСОБА_4 , слід вважати 20 травня 2015 року (37-ий день з дня направлення вимоги).

Зі справи також вбачається, що 16.02.2016 року АТ «Альфа-Банк» направив на адресу Позичальника ОСОБА_4 , а також на адреси Поручителів - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , повторно письмову вимогу про дострокове погашення кредиту в загальному розмірі 51 787,69 доларів США (а.с. 51)

Із позовом про солідарне стягнення заборгованості із позичальника та обох поручителів Банк звернувся 01 червня 2016 року.

Таким чином, з огляду на не пред`явлення кредитором АТ «Альфа-Банк» письмової вимоги до поручителів про погашення заборгованості в строк до 21 листопада 2015 року (6 місяців з 20.05.2015 року), порука за договорами №0703/0408/71-073-Р-1 та №0703/0408/71-073-Р-2 від 23.04.2008 року припинилась в силу вимог ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції не повно з`ясував обставини справи, не дав належної оцінки доводам позивачів щодо зміни Банком строку виконання зобов`язання за Кредитним договором шляхом направлення 13.04.2015 року на адресу ОСОБА_4 вимоги про досудове врегулювання спору, у зв`язку із чим дійшов необґрунтованого висновку про відсутність передбачених законом підстав для припинення поруки.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції помилково послався на правову позицію, викладену в постанові Верховного суду України від 29.06.2016 року у справі №6-272цс16, яка стосується припиненню поруки в частині щомісячних платежів по кредиту та не підлягає застосуванню у спорах, де кредитором було реалізовано право на дострокове стягнення заборгованості шляхом направлення боржнику або поручителю відповідної вимоги.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної заслуговують на увагу, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення заявленого позову, позаяк вимоги позивачів про припиненими правовідносин за договорами поруки є законними та обґрунтованими.

Згідно з ч.ч.1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 141, 367, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - Працевитого Генадія Олександровича - задовольнити.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 05 лютого 2020року по даній справі скасувати. Ухвалити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Омега Банк», публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про захист майнових прав та інтересів шляхом припинення правовідносин - задовольнити.

Визнати припиненими правовідносини за договором поруки №0703/0408/71-073-Р-1 від 23.04.2008, укладеним між ОСОБА_1 та ВАТ «Сведбанк». Визнати припиненими правовідносини за договором поруки №0703/0408/71-073-Р-1 від 23.04.2008, укладеним між ОСОБА_2 та ВАТ «Сведбанк».

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 993 (дев`ятсот дев`яносто три) гривні 40 копійок.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 993 (дев`ятсот дев`яносто три) гривні 40 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 17 грудня 2020 року.

Суддя-доповідач Таргоній Д.О.

Судді: Голуб С.А.

Ігнатченко Н.В.