Номер справи 220/2245/19
Номер провадження № 2/220/90/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2020 року смт.Велика Новосілка Донецької області

Великоновосілківський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді - Яненко Г.М.,

при секретарі - Демішеві А.О.,

розглянувши матеріали за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади Великоновосілківської селищної ради Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до територіальної громади Великоновосілківської селищної ради Донецької області, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.

Вимоги заявника мотивовано відмовою нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій через невідповідність правовстановлюючого документу, що унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.

Ухвалою суду від 05 вересня 2019 року провадження по справі відкрито, справа призначена в підготовче судове засідання.

Від позивача надійшла заява, в якій вимоги позову він підтримав повністю та просив суд здійснювати розгляд без його участі.

Від відповідача надійшла заява, в якій вимоги позову орган місцевого самоврядування визнав повністю та просив суд здійснювати розгляд без участі його представника.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Обґрунтованість заявлених вимог підтверджується також і зібраними у справі доказами.

Так, розглянувши матеріали справи, судом встановлено:

ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 73 років померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 05.05.2016 року серії НОМЕР_1 , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Великоновосілківського районного управління юстиції у Донецькій області (а.с. 10).

Померла ОСОБА_2 мешкала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить копія паспорту померлої (а.с. 11).

Згідно довідки Великоновосілківської селищної ради Донецької області № 01-25-666 від 02.09.2019 року вулиця АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 (а.с. 23)

На підставі біржового контракту № 20 від 04.04.1998 року, регіональної товарної біржі «Время», вказаний будинок був придбаний померлою у гр. ОСОБА_3 04.04.1998 року (а.с. 8).

За технічним паспортом виготовленим на ім`я позивача ОСОБА_1 , інвентаризаційна справа № 1348, домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , складається з житлового будинку, прибудови, літньої кухні, 2 сараїв, льоху,вбиральні, водопроводу, огорожі та воріт, площею усього під забудовою 130 м2, під основною будівлею 75 м2, під господарськими спорудами 55 м2 (а.с. 15-17).

Згідно довідки ФОП ОСОБА_4 (АЕ 001250), інвентаризаційна вартість житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 складає 73067,00 грн. (а.с. 18).

Згідно раніше досліджених судом обставин (копії рішень суду від 08 лютого 2019 року та 27 березня 2019 року (а.с. 12-13)), позивач ОСОБА_1 та померла ОСОБА_2 є сином та матір`ю відповідно та ОСОБА_1 має право на спадщину після смерті матері в порядку черговості спадкування.

За змістом постанови приватного нотаріуса Касицької Л.М., ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , в зв`язку з невідповідністю правовстановлюючого документу, як вбачається з матеріалів справи біржовий контракт № 20 від 04.04.1998 року, регіональної товарної біржі «Время» не є правовстановлюючим документом на зазначене у ньому майно, так як він не засвідчений нотаріально, як того вимагало законодавство на момент його укладення.

Тобто обґрунтовано встановлено, що позивач, як єдиний (інф. Довідка зі Спадкового реєстру а.с. 20) спадкоємець першої черги спадкування, має право на отримання спадщини яка залишилася після померлої матері ОСОБА_2 , зокрема будинок за адресою: АДРЕСА_1 , але позбавлений цього права в зв`язку з невідповідністю правовстановлюючого документу.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом пункту 4 частини 3 статті 129 Конституції України, ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести належними і допустимими доказами ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В порядку ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цих прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права.

Статтею 316 Цивільного кодексу України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Зміст права власності полягає у праві власника володіти, користуватись та розпоряджатись майном (ст. 317 ЦК України).

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до вимог ст.ст. 1216-1220 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків(спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Стаття 1258 ЦК України визначено черговість спадкування за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її та незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Так виходячи із змісту наведених норм і відповідно до встановлених у даній справі обставин, відсутність правовстановлюючих документів на нерухоме майно в позасудовому порядку не може обмежувати права власника, з огляду на що, позивачі не можуть ефективно скористатися своїм правом власності, яке гарантує стаття 1 Протоколу N 1.

У той же час, у відповідності до дійсного змісту статті 386 ЦК України, захисту підлягають не тільки права і законні інтереси власників майна, а й осіб які є потенційними власниками, які правомірно володіють майном на підставах передбачених законом виходячи зі змісту договору, тобто в яких із зверненням до суду лише виникне право власності.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що доводи позивача знайшли своє повне підтвердження, в зв`язку з чим суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі.

керуючись ст.ст.12, 13, 81, 265, 268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до територіальної громади Великоновосілківської селищної ради Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 ) право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Великоновосілківський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Г.М. Яненко