РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2020 року

м. Рівне

Справа № 571/1674/18

Провадження № 22-ц/4815/22/20

Головуючий суддя в суді 1 інстанції: Комзюк А.Ф.

Рішення ухвалене в смт. Рокитне Рівненської області

Дата ухвалення повного тексту рішення 01 жовтня 2019 року

Рівненський апеляційний суд:

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий : Боймиструк С.В.,

судді: Гордійчук С.О., Ковальчук Н.М.

секретар судового засідання: Тхоревський С.О.,

за участю: ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 26 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про звільнення земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Рокитнівського районного суду з позовом до ОСОБА_1 про звільнення земельної ділянки, включаючи знесення господарської будівлі.

Позов мотивує тим, що він є власником земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0187, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 . Частина належної йому земельної ділянки була зайнята відповідачем. Зокрема, відповідач здійснює будівництво господарської будівлі, внаслідок чого частина земельної ділянки позивача фактично вибула з його володіння та перебуває в користуванні відповідача. Жодних договорів, які б надавали право користування цією ділянкою відповідачу, позивач не укладав. Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою звільнити належну позивачу земельну ділянку, однак останній такі вимоги ігнорує.

Зважаючи на наведене, дії відповідача із самовільного зайняття земельної ділянки порушують права позивача як власника земельної ділянки на самостійне володіння, користування, розпорядження нею. Вважає, що земельна ділянка підлягає звільненню та приведенню її за рахунок відповідача до стану, придатного для використання за цільовим призначенням. Просить зобов`язати відповідача звільнити вищезазначену земельну ділянку, включаючи знесення господарської будівлі.

Рішенням Рокитнівського районного суду Рівненської області від 26 вересня 2019 року позов задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:001:0187, включаючи знесення господарської будівлі. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У поданій на вказане рішення апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується з ухваленим рішенням, вважає його необґрунтованим, незаконним та таким, що підлягаєскасуванню через неправильне застосування та порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що судом першої інстанції під час розгляду справи не взято до уваги його пояснення та докази, що частина спірної земельної ділянки добросовісно, відкрито і безперервно використовувалась ним ще з 1982 року, на якій була розташована дерев`яна господарська будівля. Використання даної земельної ділянки та розташування на ній сільськогосподарської будівлі підтверджується страховим полісом та договорами страхування майна, які збереглися ще з 1997 року.

Зазначає, що про приватизацію позивачем у 2014 році, частини земельної ділянки, яку він використовував йому не було відомо. Також, після початку будівництва нової господарської будівлі, позивач не повідомив його, що земельна ділянка приватизована ним.

Крім того, судом першої інстанції не з`ясовано, що він звертався із письмовою заявою до Глиннівської сільської ради про надання дозволу на складання технічної документації із землеустрою та результати її розгляду.

З цих міркувань просить рішення суду першої інстанції скасувати та залишити позовну заяву без розгляду.

Інші учасники справи правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

ОСОБА_1 просив апеляційну скаргу задовольнити, а рішення місцевого суду скасувати та відмовити ОСОБА_2 в задоволенні його вимог.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоч завчасно були повідомлені про час і місце розгляду справи, заяви про відкладення розгляду справи не подали, а тому колегія суддів дійшла висновку про розгляд справи за його відсутності в межах доводів і вимог апеляційної скарги.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що факт самовільного зайняття частини земельної ділянки, належної на праві власності позивачу, підтверджується належними доказами.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають дійсним обставинам справи та вимогам закону.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.125, 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, що оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 08.12.2014 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право власності від 08.12.2014, земельна ділянка площею 0,1878 га, кадастровий номер :01:001:0187, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_2 (а.с.9,10).

Як вбачається з акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства №78ДК/54/АП/09/01/-18, актів обстеження земельної ділянки №78-ДК/36/АО/10/01/-18 від 05.02.2018 та №589ДК/624/АП/09/01/-18 від 12.06.2018 вбачається, що ОСОБА_1 , самовільно зайняв частину земельної ділянки площею 0,0008 га та залив фундамент для господарської будівлі на земельній ділянці яка перебуває у власності ОСОБА_2 ..

На приписи державного інспектора у сфері державного контролю за використання та охороною земель не реагував, земельної ділянки не звільнив за що неодноразово був притягнутий до адміністративної відповідальності.(а.с.122-20).

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 212 ЗК України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

У пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» судам роз`яснено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК України).

Встановивши, що на земельній ділянці з кадастровим номером :01:001:0187, яка розташована по АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_2 , відповідачем ОСОБА_1 побудовано господарську будівлю без дозволу власника, що є самовільним зайняттям частини земельної ділянки та розпорядження нею, суд першої інстанцій дійшов правильного висновку про наявність порушеного права позивача, за захистом якого він звернувся, та обгрунтовано задовольнив його позовні вимоги.

Доводи апеляційної скарги, що частина спірної земельної ділянки добросовісно, відкрито і безперервно використовувалась ним ще з 1982 року, на якій була розташована дерев`яна господарська будівля, не заслуговують на увагу, оскільки відповідача не було визнано добросовісним набувачем вказаного майна у визначеному Законом порядку та будь-які документи на право користування, володіння чи розпорядження частиною спірної земельної ділянки у нього відсутні.

Також, не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги, що відповідач є добросовісним набувачем майна і подавав клопотання про надання дозволу на розробку документації із землеустрою, оскільки підставою правомірного користування ОСОБА_1 земельною ділянкою, на якій знаходиться спірне майно, згідно з вимогами ЗК України, є відповідне рішення сільської ради, а не клопотання про надання дозволу на розробку документації із землеустрою.

З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, зводяться до переоцінки доказів у справі та незгоди із ухваленим у справі судовим рішенням.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з`ясувавши всі дійсні обставини спору сторін та виконавши інші вимоги цивільного судочинства, вирішив дану справу згідно із законом.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Що стосується судових витрат понесених апелянтом, то колегія суддів їх не переглядає, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 26 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складений 23 січня 2020 року.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: С.О. Гордійчук

Н.М. Ковальчук