Справа № 522/4610/16-ц
Провадження № 2/522/776/20
УХВАЛА

29 січня 2020 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді - Бондар В.Я.,

за участю секретаря судового засідання - Грищук В.О.,

розглянувши у судовому засіданні заяву представника позивача - адвоката Гладишевої Ольги Олександрівни про відвід судді Бондаря В.Я. по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майнових прав спільною сумісною власністю подружжя та її розподіл,

ВСТАНОВИВ:

У провадження Приморського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майнових прав спільною сумісною власністю подружжя та її розподіл.

До суду 29.01.2020 року надійшла заява представника позивача Гладишевої О.О. про відвід судді Бондаря В.Я., який мотивований тим, що в судовому засіданні 29.01.2020 року представник позивача заявила клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з тим, що позивач особисто хоче надати пояснення у судовому засіданні. Суддею було відмовлено у задоволені клопотання про відкладення, що на думку позивача є обмеженням її прав доступу до правосуддя та упередженістю судді, тому вирішено заявити відвід головуючому судді. Гладишева О.О. просила поновити строк на подання заяви про відвід, у зв`язку з тим, що про підстави для відводу стало відомо лише в судовому засіданні після відмови у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні Гладишева О.О. підтримала заявленій відвід.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися належним чином. Відтак, ОСОБА_1 отримала судову повістку про виклик до судового засіданні призначеного на 29.01.2020 року, 12.12.2019 року, про що свідчить її підпис на рекомендованому повідомлені про вручення поштового відправлення.

Суд, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні, суд вважає заявлений відвід безпідставним, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Також підставами відводу (самовідводу) законодавець визначив недопустимість повторної участі судді в розгляді справи (ст. 37 ЦПК України), та неможливість входження до складу суду осіб, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя (п.3 ст. 46 ЦПК України).

На думку заявника суддя упереджений, у зв`язку з тим, що відмовив у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи, підстави якого представник позивача Гладишева О.О. вказала бажання позивача надати пояснення особисто у судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою та другою ст. 210 ЦПК України встановлено, що суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Також частиною першою статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Як вказувалося вище, позивач належним чином була повідомлена про час, дату та місце судового засідання 29.01.2020 року, проте в судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, з моменту отримання судової повістки, а саме 12.12.2019 року жодних клопотань про відкладення позивач не заявляла. Причини неможливості явки у судове засідання ОСОБА_1 не повідомляла.

Підстави для відкладення розгляду справи встановлені ч. 2 ст. 223 ЦПК України, серед яких: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники.

Таких підстав для відкладення розгляду справи як бажання належним чином повідомленого позивача про дане засідання з`явитися в наступне та надати особисті пояснення, цивільним процесуальним законодавством та зокрема ст. 223 ЦПК України не передбачено.

Крім того, інший представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 на минуле засідання, що відбулося 03.12.2019 року також подавала заву про відкладення розгляду справи, при тому будь-яких доказів на підтвердження поважності причин неможливості з`явитися до суду не надавала.

Відповідно до ч.2 ст. 214 ЦПК України головуючий відповідно до завдання цивільного судочинства керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності і порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками судового процесу їх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямовує судовий розгляд на забезпечення повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, усуваючи із судового розгляду все, що не має істотного значення для вирішення справи.

Для відведення судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними.

Суд не вбачає підстав для відводу судді Бондаря В.Я., визначених ст. 36 ЦПК України, оскільки заявником не доведені обставини, що викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності головуючого по справі судді.

Доказів сумніватися в неупередженості та об`єктивності представлено не було, не згода представника позивача з процесуальним рішенням судді щодо відмови у задоволенні поданого клопотання про відкладення розгляду справи, не свідчить про упередженість судді та не може бути підставою для відводу.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частина 1 статті 6 Конвенції містить вимоги щодо неупередженості суду. Так, Європейський суд з прав людини розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги, чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому. Крім того, згідно принципу, який є стабільним, суд має бути неупередженим і безстороннім.

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" ("De. Belgium"), від 26 жовтня 1984 року, п.26).

У справі "П`єрсак проти Бельгії" Європейський суд з прав людини висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами провів розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина в конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що Європейському суду з прав людини не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, але якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу достатньо заяви сторони про сумнів в об`єктивному розгляді справи.

Враховуючи вищевикладене, а також практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що презумпція особистої неупередженості судді діє до тих пір, поки не доведено інше, суд вважає, що зазначені в заяві обставини, не викликають сумнів в об`єктивності, однобічності та неупередженості судді Бондаря В.Я. при вирішенні даної цивільної справи.

Відповідно до ч.3 ст.40 ЦПК України, якщо суд приходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч.1 ст.33 ЦПК України. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Втім пропущені процесуальні строки на звернення з заявою про відвід підлягають поновленню, оскільки наявність підстав для відводу, на думку заявнику, виникла під час судового засідання 29.01.2020 року.

З огляду на те, що заявлений відвід є необґрунтованим, суд вважає що наявні правові підстави передачі справи до канцелярії Приморського районного суду м. Одеси для визначення в порядку ч.1 ст.33 ЦПК України судді, який буде вирішувати питання про відвід судді Бондаря В.Я.

Керуючись ст.ст. 33, 36, 40, 258, 260 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити строк на подання заяви про відвід.

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Гладишевої Ольги Олександрівни про відвід судді Приморського районного суду місті Одеси Бондаря Вячеслава Яковича від 29 січня 2020 року - залишити без задоволення.

Заяву про відвід передати до канцелярії Приморського районного суду м. Одеси для визначення в порядку ч. 1 ст. 33 ЦПК України судді, який буде вирішувати питання про відвід судді Приморського районного суду м. Одеси Бондар В.Я.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду складено 30.01.2020 року.

Суддя В.Я. Бондар