Провадження № 2/331/1566/2020
ЄУН 331/3348/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2020 року місто Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі :

головуючого - судді Скользнєвої Н.Г.,

за участю : секретаря Постарнак М.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представників : позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Запоріжжі справу за позовом ОСОБА_1 до Запорізької територіальної громади в особі Запорізької міської ради, третя особа державний нотаріус Четвертої запорізької державної нотаріальної контори Грибачова Людмила Дмитрівна, про визнання дійсним договору купівлі-продажу об`єкту нерухомого майна, визнання права власності в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ :

10.09.2020 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Запорізької територіальної громади в особі Запорізької міської ради про визнання дійсним договору купівлі-продажу об`єкту нерухомого майна, визнання права власності в порядку спадкування за законом, третя особа державний нотаріус Четвертої запорізької державної нотаріальної контори Грибачова Людмила Дмитрівна, який в подальшому уточнив (а.с. 85) та остаточно просив суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Позиція позивача

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла його мати - ОСОБА_4 . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Однак, нотаріусом видано відмову у вчиненні нотаріальної дії на підставі того, що правовстановлюючий документ на будинок, а саме договір купівлі-продажу не засвідчено нотаріально, а проведено через товарну біржу.

Як на правові підстави заявлених вимог позивач посилається на ст. Закон України «Про товарну біржу», ст.ст. 204, 220, 321, 392 ЦК України.

Таким чином, позивач просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 та його представник в судовому засіданні на позовній вимозі наполягали та просить їх задовольнити.

Позиція відповідача

05 жовтня 2020 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що він просить ухвалити рішення на підставі доказів, наявних в матеріалах справи на розсуд суду ( а.с.38-40).

Представник відповідача в судовому засіданні просила ухвалити рішення на підставі доказів, наявних в матеріалах справи на розсуд суду.

Позиція третьої особи

Представник Четвертої запорізької державної нотаріальної контори надала суду заяву про розгляд справи без її участі (а.с. 36).

Процесуальні дії суду

Ухвалою суду від 15 вересня 2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по зазначеній справі. Вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Призначено у справі підготовче судове засідання. Зобов`язано четверту Запорізьку державну нотаріальну контору надіслати на адресу суду належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_4 (а.с. 20-21).

29 вересня 2019 року від Четвертої запорізької державної нотаріальної контори надійшла копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_4 (а.с. 43-76)

Ухвалою суду від 13 листопада 2020 року підготовче провадження по зазначеній справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. (а.с. 77).

Ухвалою суду від 11 грудня 2020 року позов в частині позовних вимог про визнання дійсним договору купівлі-продажу об`єкту нерухомого майна, залишено без розгляду. (а.с. 92-93).

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини

Матеріалами справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , виданим Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції від 15 вересня 2010 р., актовий запис № 174 (а.с. 7).

Позивач - ОСОБА_1 є сином ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданого Жовтневим відділом РАГС м. Запоріжжя від 16.12.1978 року, актовий запис № 47 (а.с. 6).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу № 2096.К від 19.09.1995 р., запис в реєстр. книзі № 184 № 33200 (а.с. 9) та технічним паспортом, інвентарний № 44905 (а.с. 8-9).

28 січня 2011 року ОСОБА_1 звернувся до Четвертої запорізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом, зареєстрована за № 77, спадкова справа № 35/2011 (а.с. 44 зв.).

Матеріалами спадкової справи № 35/2011 встановлено, що 19.09.1995 р. ОСОБА_4 придбала у ОСОБА_5 житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Договір купівлі-продажу № 2096.К було зареєстровано Запорізькою Регіональною Біржею Нерухомості, реєстр. запис № 2096 від 19.09.1995 р. та проведено реєстрацію у Запорізькому бюро технічної інвентаризації, за № 184 Р-№33200 (а.с. 72-73).

14 серпня 2020 року державний нотаріус Четвертої запорізької державної нотаріальної контори Грибанова Л.Д. винесла постанову про відмову ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 74-75).

Підставою відмови у вчиненні нотаріальної дії стало відсутність нотаріального посвідчення правовстановлюючого документу на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , а саме договору купівлі-продажу від 19.09.1995 р. № 2096.К.

У відповідності до ст. 204 ЦК Україні правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена закон якщо він не визнаний судом недійсним.

У відповідності до ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовились щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулось повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Вказаний договір купівлі-продажу був вчинений в травні 1995 року, тобто під час дії ЦК УРСР 1963 року, який на той час регулював відносини купівлі-продажу майна.

Відповідно до ст. 227 Цивільного кодексу Української РСР, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу нерухомого майна повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин.

Згідно з ст.47 Цивільного кодексу Української РСР, нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу.

Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Згідно з ч. 1 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», біржовою операцією визнається угода, яка в цілому відповідає умовам: представляє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товару, допущених до обороту на товарній біржі; якщо її учасники є членами біржі та якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за укладеною угодою дня.

На підставі ч. 4 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

Суд встановив, що 19.09.1995 року сторони домовились відносно усіх істотних умов договору купівлі продажу, про предмет договору і ціну та відбулося повне виконання договору як з боку покупця, який здійснив оплату, так і з боку продавця, який прийняв оплату та передав у володіння і користування будинок, тобто сторони правочину виконали всі істотні умови договору купівлі-продажу; договір не містить умов, які б суперечили закону; зареєстрований на товарній біржі; позивач та його мати були зареєстровані та проживали в зазначеному будинку з моменту його придбання (а.с. 49-зв., 51, 58-зв.).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частина 1 ст. 1270 ЦК України визначає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до положень частини 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину, згідно положень частини 1 статті 1298 ЦК України, видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Згідно роз`яснень, викладених у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Враховуючи, що позивач не має можливості оформити спадкове майно відповідно до вимог законодавства, у зв`язку з тим, що правовстановлюючий документ на житловий будинок не засвідчений нотаріально, питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. При цьому, одним із способів захисту цивільного права є визнання права власності.

Враховуючи вищевикладене, аналізуючи у сукупності зібрані у справі докази, суд вважає, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи, не зачіпають прав та законних інтересів третіх осіб, а тому підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 12,13,200, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 (адреса реєстрації : АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 ) задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (адреса реєстрації : АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 ) право власності в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду в 30-денний строк з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення складено 16 грудня 2020 року.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: Н.Г. Скользнєва

11.12.2020