МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа№487/7035/18
Провадження № 22-ц/812/2017/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2020 року Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах :

головуючого Темнікової В.І.,

суддів Бондаренко Т.З., Базовкіної Т.М.,

із секретарем судового засідання Андрієнко Л.Д.,

за участі - відповідачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 05 жовтня 2020 року про призначення експертизи, постановлену під головуванням судді Гаврасієнка В.О. в приміщенні того ж суду, у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Миколаївської міської ради, Виконавчого комітету Миколаївської міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання розпорядження та рішення незаконними, визнання свідоцтв про право власності недійсними, -

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2018 року позивач ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_6 звернувся до суду із позовною заявою до Миколаївської міської ради, Виконавчого комітету Миколаївської міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в якій просив визнати незаконним та скасувати розпорядження Миколаївської міської ради від 29.01.1999 року №28, визнати недійсним свідоцтво про право власності на житло, видане Миколаївською міською службою приватизації державного житлового фонду від 22.02.1999 року на кв. АДРЕСА_1 , визнати незаконним та скасувати рішення Виконкому Миколаївської міської ради від 21.11.2012 року №1271 про зміну та надання адрес і здійснення змін до рішень Миколаївської міської ради в частині п.49 та рішення Виконкому Миколаївської міської ради від 14.12.2012 року №1299 про оформлення права власності за відповідачами на житловий будинок за літ. «А», який розташований по АДРЕСА_2 в частині пункту 228; визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане виконавчим комітетом Миколаївської міської ради від 20.12.2012 року на ім`я відповідачів на житловий будинок АДРЕСА_2 .

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 березня 2019 року по справі призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Регіональної торгово-промислової палати у Миколаївській області.

22 травня 2020 року на адресу суду надійшов висновок № 125-087 судової будівельно-технічної експертизи по матеріалам цивільної справи № 487/7035/18.

07 вересня 2020 року від представника позивача - ОСОБА_6 надійшла заява про призначення повторної судової будівельно-технічної експертизи.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 05 жовтня 2020 року призначено повторно судову будівельно-технічну експертизу у даній справі, проведення якої доручено експертам Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України.

Провадження у справі зупинено до отримання висновку експерта.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на її безпідставність та необґрунтованість, просить скасувати ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 05 жовтня 2020 року, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі зазначає, що згідно зі ст. 113 ЦПК України якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Відповідно до пункту 3.6. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 08.10.1998 року, у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 року № 1950/5, встановлено, що у разі необхідності проведення додаткової або повторної експертизи у документі про призначення експертизи (залучення експерта) зазначаються мотиви та підстави для її призначення.

В пунктах 11-13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 30.05.1997 року «Про судову практику в кримінальних і цивільних справах» роз`яснено, що повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи. Істотними можуть визнаватися, зокрема, порушення, які призвели до обмеження прав обвинуваченого чи інших осіб. В ухвалі (постанові) про призначення повторної експертизи зазначаються обставини, які викликають сумніви у правильності попереднього висновку експерта. Проведення повторної експертизи може бути доручено тільки іншому експертові.

ОСОБА_1 вважає, що судом не встановлено порушення норм процесуального права при проведенні первинної експертизи, не надано оцінку експертному висновку з точки зору всебічності, повноти й об`єктивності дослідження, тобто у суду не виникло сумнівів щодо правильності висновку експерта. А отже, потреби для проведення повторно експертизи судом не знайдено.

Вважає, що постійними клопотаннями про проведення експертизи представник позивача затягує розгляд справи, а суд, призначаючи експертизи, із тими ж самими питаннями на вирішення експертів, порушує її право на розгляд справи в розумні строки.

Від позивача ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому, виклавши мотиви, наведені його представником в заяві про призначення у справі повторної судової будівельно-технічної експертизи, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін.

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_1 підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити, надавши пояснення аналогічні змісту апеляційної скарги.

Інші учасники процесу до судового засідання не з`явилися, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Заслухавши доповідь судді, пояснення відповідачки ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вимоги до судового рішення викладені у статтях 263, 264 ЦПК України.

Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Ухвала суду першої інстанції вказаним вимогам закону не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись із позовом, ОСОБА_2 просив визнати незаконним та скасувати розпорядження Миколаївської міської ради від 29.01.1999 року №28, визнати недійсним свідоцтво про право власності на житло, видане Миколаївською міською службою приватизації державного житлового фонду від 22.02.1999 року на кв. АДРЕСА_1 , визнати незаконним та скасувати рішення Виконкому Миколаївської міської ради від 21.11.2012 року №1271 про зміну та надання адрес і здійснення змін до рішень Миколаївської міської ради в частині п.49 та рішення Виконкому Миколаївської міської ради від 14.12.2012 року №1299 про оформлення права власності за відповідачами на житловий будинок за літ. «А», який розташований по АДРЕСА_2 в частині пункту 228; визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане виконавчим комітетом Миколаївської міської ради від 20.12.2012 року на ім`я відповідачів на житловий будинок АДРЕСА_2 .

Свої вимоги, зокрема, обґрунтовував тим, що на підставі оскаржуваних ним документів, відповідачам, без його згоди, фактично було виділено в натурі частину житлового будинку, разом з частиною спільного коридору, та передано її у власність відповідачів. При цьому жодним із спеціалістів (експертів) не встановлювалось чи відповідає виділена частина будинку частці відповідачів у праві спільної сумісної власності. Спільний коридор був перегороджений відповідачами та включений в приватизацію квартири, а у подальшому в площу житлового будинку. Вважає, що такими діями були порушені його права власника квартири.

Крім того в результаті приватизації відповідачами частини коридору, він та інші мешканці будинку позбавлені доступу до спільних інженерних комунікацій будинку, а саме: електропостачання, водопостачання, водовідведення, теплопостачання та газопостачання. Більш того, Миколаївською міською радою був порушений порядок надання відповідачам окремої адреси та оформлення права власності на житловий будинок.

В результаті відповідачам було незаконно оформлено право власності на житловий будинок разом з площею спільного коридору, під який у подальшому відведено у власність земельну ділянку площею 311 кв.м., яка є частиною спільного двору.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 березня 2019 року по справі призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Регіональної торгово-промислової палати у Миколаївській області.

На розгляд експертів були поставлені наступні питання:

1. Чи створено перешкоди для власника квартири АДРЕСА_3 у доступі до комунікацій (зовнішніх та внутрішньо будинкових) з газопостачання, водопостачання та водовідведення, електропостачання, теплопостачання? Якщо створено, де саме та в чому вони виражені?

2. Чи створено перешкоди для власника квартири АДРЕСА_3 у доступі до загального коридору житлового будинку по АДРЕСА_4 . Якщо створені, то в чому вони виражені?

3. Чи увійшла площа загального коридору житлового будинку по АДРЕСА_4 до площі житлового будинку по АДРЕСА_2 (стара адреса: АДРЕСА_2 )? Якщо так, то яка частина коридору і якої площі?

22 травня 2020 року на адресу суду надійшов висновок № 125-087 від 20 березня 2020р. судової будівельно-технічної експертизи по матеріалам цивільної справи № 487/7035/18, в дослідницькій частині якого зазначено:

З першого питання:

згідно технічного паспорта БТІ на квартиру до складу квартири АДРЕСА_3 , власником вказаної є позивач, входять приміщення:

-1 - Житлова кімната - площа - 17,6 кв.м. -2 - Житлова кімната - площа - 18,1 кв.м, а також приміщення у спільному користуванні з квартирами АДРЕСА_5 , а саме: коридор І- пл. 2,0 кв.м., коридор II - пл. 23,5 кв.м., кухня III - пл. 15,9 кв.м. Загальна площа квартири : пл. 44,3 кв.м., зокрема: житлова - 35,7 кв.м. Загальна площа квартири, згідно даних НБТІ, складає - 44,3 кв. м., в т.ч. житлова - 35,7 кв.м., висота приміщень - 2,75м.

Дослідженням встановлено, що всі інженерні комунікації та санітарно - технічні прилади, а саме: господарсько - питного водопостачання та каналізації, газопостачання, санвузол з встановленим унітазом керамічним з пластиковим зливним бачком, металева емалірована раковина, газова 4-х конформна плита розташовані в приміщенні загального користування кухні площею 15,9 кв.м.

Внутрішні інженерні мережі електропостачання квартири АДРЕСА_6 , проходять по внутрішнім стінам приміщення загального коридору від окремого загального електричного щитка з квартирами №1,2а,3,За,5 з безперешкодним доступом до них та до електричного щитка, який розташований в загальному коридорі вказаних квартир літ. №1 площею - 2,0 кв.м. Зовнішні електро постачальні мережі з окремим підключенням до зовнішніх мереж міста.

Тому експерт дійшов висновку, що перешкоди для власника квартири АДРЕСА_6 у доступі до комунікацій (зовнішніх та внутрішньо будинкових) з газопостачання, водопостачання та водовідведення , електропостачання, теплопостачання не створено.

З другого питання:

згідно даних технічного паспорту на приватизовану квартиру АДРЕСА_6 та матеріалів архівної справи МБТІ від 25.04.1962р., коридор загального користування між власниками квартир житлового будинку по АДРЕСА_4 в натурі розділений внутрішніми перегородками з дверними прорізами на три частини , а саме:

- в користуванні власників квартир №1,2а,3,3а,5та 16, які розташовані в лівій боковій частині житлового будинку, дві частини загального коридору в складі коридору літ. №1 пл. 2,0 кв.м. та коридору літ. №11 пл. 23,5 кв.м., частини площі яких ввійшли до загальної площі квартири АДРЕСА_6 власника ОСОБА_7 - 44,3 кв.м. Частина коридору загального користування між власниками квартир

АДРЕСА_7 розташована безпосередньо біля входу в будівлю та напроти приміщення загального користування кухні,

-будь яких перешкод в користуванні коридорами загального користування , а саме: літ. №1 пл. 2,0 кв.м. та коридору літ. №11 пл. 23,5 кв.м., як вказано в технічному паспорті на приватизовану квартиру АДРЕСА_6 власнику квартири ОСОБА_7 , не створено.

З третього питання:

-частина коридору площею-11,9 кв.м. від площі коридору загального користування з квартирами № 4,11,7,9,86, які розташовані в правій боковій частині з окремим входом з дворової території, до користування власника квартири АДРЕСА_6 ОСОБА_2 не відносилась, увійшла до загальної площі квартири корп. №5/8 площею - 87,6 кв.м., як вказано в Технічному паспорті від 11.02.1999р. на приватизовану квартиру АДРЕСА_1 та у Свідоцтві про право власності на житло від 22.02.1999р., що зареєстроване на підставі Рішення №1299 від 24.12.2012р. Виконавчого комітету Миколаївської міської ради. Згідно Рішення Виконавчого комітету Миколаївської міської ради №1271 від 21.11.2012р. змінено та надана нова адреса, а саме: корп. АДРЕСА_8 , видане Свідоцтво на нерухоме майно від 20.12.2012р.

Тому експерт на підставі вказаного в розділі «Дослідження», дійшов висновку:

1.Перешкоди для власника квартири АДРЕСА_6 ОСОБА_2 , житлового будинку по АДРЕСА_4 , у доступі до комунікацій (зовнішніх та внутрішньо будинкових) з газопостачання, водопостачання та водовідведення , електропостачання, теплопостачання не створено.

2. Будь яких перешкод в користуванні коридорами загального користування, а саме: літ. №1 пл. 2,0 кв.м. та коридору літ. №11 пл. 23,5 кв.м., як вказано в технічному паспорті на приватизовану квартиру АДРЕСА_3 , власнику квартири ОСОБА_7 , не створено.

3. Частина коридору площею -11,9 кв.м. від площі коридору загального користування з квартирами №4,11,7,9,86 , які розташовані в правій боковій частині з окремим входом з дворової території, відокремленого внутрішньою перегородкою, в користуванні власника квартири АДРЕСА_6 ОСОБА_2 вказана частина коридору загального користування не відносилась, увійшла до загальної площі квартири корп. №5/8 площею - 87,6 кв.м., як вказано в Технічному паспорті від 11.02.1999р. на приватизовану квартиру АДРЕСА_1 та у Свідоцтві про право власності на житло від 22.02.1999р., що зареєстроване на підставі Рішення №1299 від 24.12.2012р. Виконавчого комітету Миколаївської міської ради. Згідно Рішення Виконавчого комітету Миколаївської міської ради №1271 від 21.11.2012р. змінено та надана нова адреса, а саме: корп. АДРЕСА_8 , видано свідоцтво на нерухоме майно від 20.12.2012р.

07 вересня 2020 року від представника позивача - ОСОБА_6 надійшла заява про призначення повторної судової будівельно-технічної експертизи.

Заява мотивована тим, що висновки експерта суперечать матеріалам справи, а також суперечать між собою. Так, в пункті 3 висновку експерта вказано, що частина коридору площею -11,9 кв.м. від площі коридору загального користування з квартирами АДРЕСА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 9, 8-6, які розташовані в правій боковій частині з окремим входом з дворової території, відокремленого внутрішньою перегородкою.

Тоді як у п. 2 висновку експерта зазначено, що будь-яких перешкод в користуванні коридорами загального користування, а саме: літ. № І пл. 2,0 кв.м. та коридору літ. № II пл. 23,5 кв.м як вказано в технічному паспорті на приватизовану квартиру АДРЕСА_3 власнику квартири ОСОБА_2 не створено.

Крім того, у п. 3 висновку експерта невірно зазначені номери квартир, зокрема вказано: "частина коридору площею 11,9 кв.м. від площі коридору загального користування з квартирами АДРЕСА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 9, 8-6, які розташовані в правій боковій частині з окремим входом з дворової території, відокремленого внутрішньою перегородкою, в користуванні власника квартири АДРЕСА_6 ОСОБА_2 вказана частина коридору загального користування не відносилась, увійшла до загальної площі квартири корп. АДРЕСА_10 площею - 87.6 кв.м. як вказано в технічному паспорті від 11.02.1999 року на приватизовану квартиру АДРЕСА_1 та у свідоцтві про право власності на житло від 22.02.1999 року".

Однак, відповідно до плану поверху будинку та технічних паспортів в частині коридору, яка увійшла в приватизацію кв. ІНФОРМАЦІЯ_3 знаходяться інші квартири, а саме: № 8-а, АДРЕСА_11 , № 5. Зі сторони коридору де розташована квартира позивача АДРЕСА_6 знаходяться квартири: АДРЕСА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_13 , 16. Тому вважає, що висновки експерта в цій частині не відповідають дійсності.

На підставі викладеного, просив призначити повторну судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручити експертам Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 05 жовтня 2020 року призначено повторну судову будівельно-технічну експертизу у даній справі, проведення якої доручено експертам Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України.

На вирішення експертів поставлені ті ж питання, а саме:

1. Чи створено перешкоди для власника квартири АДРЕСА_3 у доступі до комунікацій (зовнішніх та внутрішньо будинкових) з газопостачання, водопостачання та водовідведення, електропостачання, теплопостачання? Якщо створено, де саме та в чому вони виражені?

2. Чи створено перешкоди для власника квартири АДРЕСА_3 у доступі до загального коридору житлового будинку по АДРЕСА_4 . Якщо створені, то в чому вони виражені?

3. Чи увійшла площа загального коридору житлового будинку по АДРЕСА_4 до площі житлового будинку по АДРЕСА_2 (стара адреса: АДРЕСА_2 )? Якщо так, то яка частина коридору і якої площі?

Відповідно до частин 1, 2 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, висновками експертів.

Висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань (частини 1, 2 статті 102 ЦПК України).

Суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності (частини 1 статті 103 ЦПК України).

В силу частини 2 статті 113 ЦПК України якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Таким чином, при зверненні із клопотанням про призначення у справі повторної експертизи сторона має довести, а суду слід встановити, що наявний у справі висновок експертизи є необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності.

Згідно Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року №53/5 у редакції наказу Міністерства юстиції України

26 грудня 2012 р. № 1950/5, повторною є експертиза, під час проведення якої досліджуються ті самі об`єкти і вирішуються ті самі питання, що й при проведенні первинної (попередніх) експертизи (експертиз).

Як роз`яснено у пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 30 травня 1997 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи. Істотними можуть визнаватися, зокрема, порушення, які призвели до обмеження прав обвинуваченого чи інших осіб. В ухвалі (постанові) про призначення повторної експертизи зазначаються обставини, які викликають сумніви у правильності попереднього висновку експерта.

В порушення викладених положень закону, вимог та роз`яснень Верховного Суду України суд в оскаржуваній ухвалі не навів жодного аргументу про те, що висновок експерта №125-087 від 20 березня 2020 року є необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, а тому не виконав вимоги, передбачені статтями 263, 264 ЦПК України.

Щодо доводів заяви про призначення повторної експертизи, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими.

Так, висновок експерта № 125-087 від 20 березня 2020 року є достатньо обґрунтованим, містить дослідницьку частину з посиланням на об`єкти, які досліджувались, їх характеристики та підстави, з яких виходив експерт при викладенні своїх висновків, тоді як представником позивача ОСОБА_6 не наведені переконливі докази того, що такий висновок суперечить іншим матеріалам справи, або викликає сумніви у його правильності.

Зокрема, посилаючись в заяві на те, що висновки експерта суперечать матеріалам справи, представник позивача ОСОБА_6 посилається, що квартири зазначені в п.3 висновку експерта суперечать плану поверху будинку та технічних паспортів в частині коридору, яка увійшла в приватизацію кв. ІНФОРМАЦІЯ_3 , бо там знаходяться інші квартири, а саме: АДРЕСА_14 , АДРЕСА_11 , № 5. Зі сторони коридору де розташована квартира позивача АДРЕСА_6 знаходяться квартири: № 1, ІНФОРМАЦІЯ_4 , 3, АДРЕСА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Однак у п. 3 висновку експерта зазначені номери квартир, які розташовані в правій боковій частині з окремим входом з дворової території, а саме квартири АДРЕСА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , а не квартири зі сторони коридору де розташована квартира позивача АДРЕСА_6 .

Крім того, виходячи зі змісту дослідницької частини висновку експерта, суперечності між висновками, викладеними в 2 та 3 пунктах відсутні.

Фактично зміст заяви про призначення повторної експертизи свідчить про те, що представник позивача не згоден з висновками експерта.

Що стосується неясності висновку експерта в частині правильності зазначення номерів квартир, то це питання може бути вирішено шляхом призначення додаткової експертизи, яка доручається відповідно до ч.1 ст. 113 ЦПК України тому самому чи іншому експерту, а не шляхом призначення повторної експертизи, оскільки відповідно до змісту частини 2 статті 113 ЦПК України неповнота чи неясність висновку не є підставою для призначення по справі повторної експертизи.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до ст. 105 ЦПК України призначення експертизи судом є обов`язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи судом є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити:

1) характер і ступінь ушкодження здоров`я;

2) психічний стан особи;

3) вік особи, якщо про це немає відповідних документів і неможливо їх одержати.

В той же час згідно ч.1 ст. 106 ЦПК України у часник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Таким чином, оскільки підстави для обов`язкового призначення експертизи саме судом відсутні, позивач не позбавлений права надати суду у якості доказу висновок експертизи проведений на його замовлення.

За такого колегія суддів вважає, що були відсутні підстави для задоволення клопотання і призначення саме повторної судової будівельно-технічної експертизи, а тому й відсутні підстави для зупинення провадження у справі відповідно до пункту 5 частини 1статті 252 ЦПК України.

Враховуючи наведене, оскаржувана ухвала суду є помилковою, оскільки суд припустився порушення норм процесуального права, й підлягає відповідно до вимог пункту 4 статті 379 ЦПК України скасуванню, а справа поверненню до суду для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 05 жовтня 2020 року скасувати та постановити нове судове рішення.

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_6 про призначення у справі повторної судової будівельно-технічної експертизи відмовити.

Справу повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття .

Головуючий

Судді

Повний текст постанови складено 17 грудня 2020 року