КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 грудня 2020 року м. Київ

Унікальний номер справи № 756/10286/20

Апеляційне провадження 22-ц/824/14537/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Махлай Л.Д.,

суддів Кравець В.А, Мазурик О.Ф.

при секретарі Гойденко Д.В.

сторони

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва 19 серпня 2020 року, постановлену під головуванням судді Жука М.В., про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и в :

у серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому просив стягнути з відповідача грошові кошти за договорами позики від 27.03.2018 та від 31.05.2019 в сумі 17 500 доларів США основного боргу та 634 долари США 3 % річних від простроченої суми.

Разом з позовною заявою ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову, у якій просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 та на 1/2 квартири АДРЕСА_2 .

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва 19.08.2020 у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з даною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно відповідача. Посилається на те, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, без повного з`ясування обставин, які мають значення при вирішенні питання про забезпечення позову. А саме, суд не врахував надану ним роздруківку переписки з відповідачем у «вайбер», де останній вказує, що має намір переоформити все своє майно на інших осіб та виїхати на проживання до іншої країни. Відповідач не повернув жодної суми позики, що вказує на фінансову неспроможність виконувати взяті на себе зобов`язання. Все майно відповідача обтяжене, оскільки останній має борг перед банком. Наявність інших кредиторів та відкритого виконавчого провадження ускладнить виконання рішення суду у даній справі, а тому є всі підстави для задоволення позову. Суд пославшись на те, що майно відповідача вже перебуває під арештом, не послався на жодну норму законодавства, яка вказувала б, що у такому разі накладення арешту на майно з метою забезпечення позову у іншій справі заборонено.

Відзив на апеляційну скаргу подано не було.

У судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_4 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Відповідач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заява про забезпечення позову не містить достатніх обґрунтувань та базується на припущеннях. Крім того, об`єкти нерухомого майна, на які просить заявник накласти арешт уже перебувають під забороною відчуження.

Вирішуючи питання про законність та обґрунтованість ухвали суду колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначено статтею 150 ЦПК України. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Позивач у заяві про забезпечення позову просив накласти арешт на нерухоме майно ОСОБА_2 , а саме: на квартиру АДРЕСА_1 та на 1/2 квартири АДРЕСА_2 .

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З позовної заяви вбачається, що між сторонами виник спір про стягнення боргу за договором позики. Загальна ціна позову складає 18 134 доларів США.

Позивач просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 та на 1/2 квартири АДРЕСА_2 , що явно не відповідає ціні позову. Відтак види забезпечення позову, обрані позивачем, не є співмірними із заявленими позовними вимогами.

Позивачем не надано будь - яких доказів щодо вартості нерухомого майна, що перешкоджає вирішенню питання про накладення арешту на частину майна, яка відповідає ціні позову.

За вказаних обставин підстави для задоволення заяви про забезпечення позову відсутні.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не зазначив нормативний акт, згідно з яким заборонено вживати заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, на яке уже накладено арешт у виконавчому провадженні у іншій справі не можна визнати обґрунтованими, оскільки суд першої інстанції, хоча і зазначив про ці обставини, проте виходив із необґрунтованості заяви про забезпечення позову, а не з тих підстав, що у виконавчому провадженні накладено арешт на майно відповідача.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального законодавства і не може бути скасована з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючисьст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва 19 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлений 15.12.2020.

Головуючий Л. Д. Махлай

Судді В. А. Кравець

О. Ф. Мазурик