Постанова

Іменем України

23 січня 2020 року

м. Київ

справа №554/4854/19

провадження № 61-19395св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Журавель В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі - Комісія з реорганізації Першого полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, Полтавський місцевий центр з надання безоплатної вторинної допомоги,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 09 липня 2019 року у складі судді Савченко Л. І. та постанову Полтавського апеляційного суду від 30 вересня 2019 року у складі колегії суддів: Абрамова П. С., Дряниці Ю. В., Пилипчук Л. І.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Комісії з реорганізації Першого полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, Полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної допомоги, у якому просила:

- визнати незаконним та скасувати наказ голови Комісії з реорганізації Першого полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги від 02 травня 2019 року № 56-к про її звільнення;

- поновити її на посаді заступника начальника відділу правової інформації та консультацій Першого полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги;

- стягнути з Полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної допомоги на її користь заробітну плату за час вимушеного прогулу, починаючи з 07 травня 2019 року, та 20 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, заподіяної незаконним звільненням.

Свої вимоги обгрунтовувала тим, що 02 серпня 2016 року її призначено на посаду заступника начальника відділу «Решетилівське бюро правової допомоги» Першого полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги. 01 серпня 2018 року переведено на посаду заступника начальника відділу правової інформації та консультацій Першого полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги.

04 березня 2019 року у зв`язку з реорганізацією Першого полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги шляхом приєднання до Полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги її попереджено про наступне вивільнення. Одночасно для переведення їй запропоновані дві посади: головного спеціаліста відділу «Полтавське бюро правової допомоги» і головного спеціаліста відділу правопросвітництва та надання безоплатної правової допомоги.

При цьому, голова комісії з реорганізації попередила, що це всі наявні вільні посади відповідно до її кваліфікації. Згоди на переведення вона не надавала, так як ці посади є нижчими та заробітна плата є значно меншою.

21 березня 2019 року під час наради вона дізналася, що в установі були наявні вакантні посади, рівнозначні тій, яку вона займала, проте на які призначено інших працівників Першого полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги вже після попередження про наступне вивільнення. Зокрема, це були дві посади заступників начальника новоутвореного відділу правопросвітництва та надання безоплатної правової допомоги. За кваліфікаційними вимогами вона відповідала вимогам до тих посад, однак жодна з них запропонована їй не була.

Оскільки вважає своє звільнення незаконним, просила суд позовні вимоги задовольнити.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 09 липня 2019 року, залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 30 вересня 2019 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив із того, що звільнення позивача у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників при реорганізації установи проведено відповідачем з дотриманням вимог трудового законодавства.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

Не погодившись із таким вирішенням спору, ОСОБА_1 подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами обох інстанцій норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані рішення та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ОСОБА_1 аргументована тим, що суди попередніх інстанцій неповно з`ясували обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, не дослідили всі докази, не надали належної оцінки її доводам та дійшли помилкового висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відзив/заперечення на касаційну скаргу

Полтавський місцевий центр з надання безоплатної вторинної допомоги подав відзив, у якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, які ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 25 листопада 2019 року відкрито касаційне провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до Комісії з реорганізації Першого полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, Полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної допомоги про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Витребувано з Октябрського районного суду м. Полтави зазначену справу.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що згідно на підставі наказу від 01 серпня 2016 року ОСОБА_1 призначено на посаду заступника начальника відділу «Решетилівське бюро правової допомоги» Першого полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги з 02 серпня 2016 року.

Наказом від 30 липня 2018 року № 81-к позивача переведено на посаду заступника начальника відділу правової інформації та консультацій на період перебування у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку основного працівника, до дня його фактичного виходу на роботу.

На виконання наказу Міністерства юстиції України «Питання оптимізації системи надання безоплатної правової допомоги у Полтавській області» від 11 лютого 2019 року №393/5 Перший полтавський місцевий центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги реорганізовано шляхом приєднання його до Полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги та створено Комісію з реорганізації Першого полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги та визначено голову комісії з реорганізації.

04 березня 2019 року головою Комісії з реорганізації Першого полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги письмово попереджено позивача про наступне вивільнення та запропоновано їй дві вакантні посади в Полтавському місцевому центрі з надання безоплатної вторинної правової допомоги, які відповідали її кваліфікації та спеціальності. Згоди на переведення на запропоновані посади позивач не надала, а саме: на посаду головного спеціаліста відділу «Полтавське бюро правової допомоги» та посаду головного спеціаліста відділу правопросвітництва та надання безоплатної правової допомоги.

Згідно з актом Комісії з реорганізації Першого полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги від 02 травня 2019 року ОСОБА_1 ознайомлено з вакантними посадами у Полтавському місцевому центрі з надання безоплатної вторинної правової допомоги станом на 02 травня 2019 року, запропоновано отримати повідомлення про наявні вакантні посади в Полтавському місцевому центрі з надання безоплатної вторинної правової допомоги станом на 02 травня 2019 року та у разі згоди на переведення подати відповідну заяву до Полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Згідно з актом від 02 травня 2019 року, складеним Комісією з реорганізації Першого полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної допомоги правової допомоги, позивач усно повідомила, що не погоджується на переведення на жодну із запропонованих посад, має намір звільнитися на підставі пункту першого статті 40 КЗпП України з 06 травня 2019 року та відмовилася від отримання повідомлення про наявні вакантні посади у Полтавському місцевому центрі з надання безоплатної вторинної правової допомоги станом на 02 травня 2019 року.

Наказом від 02 травня 2019 року № 56-к ОСОБА_1 звільнено у зв`язку із реорганізацією Першого полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правої допомоги з 06 травня 2019 року на підставі пункту першого статті 40 КЗпП України.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваних судових рішень.

Суд перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до пункту першого частини першої, частини другої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 вказаної статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України «Про зайнятість населення», власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

Суди попередніх інстанцій встановили дотримання процедури звільнення працівника, адміністрацією було вжито заходи, передбачені статтею 49-2 КЗПП України, щодо працевлаштування позивача.

Виходячи зі встановлених, на підставі поданих сторонами належних та допустимих доказів, обставин справи та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Доводи касаційної скарги ОСОБА_1 не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині судових рішень, а зводяться до оцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів щодо їх оцінки, а також містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами.

Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій відповідно до статтей 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів згідно з положеннями статті 400 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За правилами статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про залишення без задоволення касаційної скарги та залишення без змін рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 09 липня 2019 року та постанови Полтавського апеляційного суду від 30 вересня 2019 року, оскільки судові рішення є законними та обґрунтованими.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 09 липня 2019 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 30 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Журавель

Н. О. Антоненко

М. М. Русинчук