Справа № 654/4076/19
Провадження №2/654/103/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 грудня 2020 року Голопристанський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді - Данилевського М.А.

за участю секретаря Діденко В.С.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача- ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Гола Пристань Херсонської області в залі суду цивільну справу №654/4076/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення коштів за договором позики, просить стягнути з відповідача ОСОБА_3 , грошові кошти за договором позики в сумі 79205 грн., а також судові витрати по справі.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні позову, натомість не заперечувала, що розписки підписувала власноручно.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з таких підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивач надав відповідачу позику в сумі 4000грн. строком до 25 січня 2019 року (а.с. 7). На момент подачі позову борг не повернуто.

31 січня 2019 року позивач надав позику ОСОБА_3 в сумі 2000 доларів США строком до 01 липня 2019 року. В разі прострочення повернення боргу, за кожен місяць прострочення позичальник повинен сплачувати 5% від суми неповернутого боргу. Вказану позику оформили письмово шляхом написання розписки власноруч ОСОБА_3 , її підпис був засвідчений секретарем Старозбур`ївської сільської ради. На момент позову борг та проценти не повернуті (а.с. 8).

14 липня 2019 року до позивача звернулась ОСОБА_3 , з проханням позичити кошти. ОСОБА_1 надав їй позику в сумі 1000 доларів США строком до 01 жовтня 2019 року. Позика надана під 5% від суми неповернутого боргу за кожен місяць. Вказану позику оформили письмово шляхом написання розписки (а.с. 9). На момент подачі позову борг було повернуто частково в сумі 500 доларів США, що засвідчено додатковою розпискою до вказаного договору позики (а.с. 10).

В порушення умов договору, відповідач грошові кошти не повернула.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно офіційного курсу НУ станом на 29.10.2019 - 1$ дорівнює 25,06 грн., відповідно до довідки з офіційного сайту НБУ. За першим договором позики - 4000грн. За другим договором позики 2000 доларів США х25,06грн. = 50 120грн. Проценти за договором позики складають - 4 місяці прострочки виплати боргу, за кожен місяць 5% від суми боргу. 2000 доларів США/5% = 100 доларів США Х на 4 місяці прострочки = 400 доларів США Х 25,06 грн. = 10024 грн. Загальна сума боргу по другому договору позики складає 50120 грн. загальна сума плюс 10024 грн. проценти, загалом 60 144грн. За третім договором позики 1000 доларів США повернуто 500 доларів США. Відповідно до розписки про повернення, борг з урахуванням процентів складає 600 доларів США х 25,06 грн. = 15 036 грн. Проценти за договором позики складають - 1 місяць прострочки виплати боргу, за кожен місяць 5% від суми боргу. 500 доларів США/5% = 25 доларів США х 25,06 = 625 грн. Загальна сума боргу по третьому договору позики складає 15 036 грн. загальна сума плюс 625 грн. проценти, загалом 15 061 грн.

Проценти за договорами позики розраховувались станом на 01.11.2019. Загальна сума боргу за вказаним борговим зобов`язанням складає: 4000грн. + 60 144грн. + 15 061грн. Загалом сума дорівнює 79 205 грн.

У відповідності до ст. ст.1046-1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За загальним правилом, договір позики підтверджується наданням боргового документа позичальника або іншим, підписаним позикодавцем документом, який засвідчує передачу йому певної грошової суми.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідачем не надано до суду будь яких доказів, які свідчили б про виконання зобов`язань за договором позики.

За змістом ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом

Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

Судом при розгляді справи встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений договір позики, що підтверджується наданими розписками. Згідно з умовами домовленості між позивачем та відповідачем (відображеними у зазначеній розписці).

Зазначений обов`язок відповідач належним чином не виконала. З урахуванням сплачених коштів, неповернутою залишається сума 79 205 грн.

Також суд враховує, що згідно зі ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня, яка є законним платіжним засобом на території України (ч.1 ст.192 ЦК України).

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.2 ст.192 ЦК України).

Згідно зі статтею 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом з тим частина друга статті 524 та частина друга статті 533 ЦК України допускають, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеній в постанові від 01.03.2017 по цивільній справі № 6-284цс-17.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та з відповідача слід стягнути на користь позивача кошти за договором позики в заявленому розмірі: 79 205 грн.

Крім цього, на підставі ст.141 ЦПК України, на користь позивача також підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем у зв`язку зі сплатою судового збору в сумі 768,40грн.

Що стосується, витрат на правову допомогу, суд дійшов висновку, в цій частині слід відмовити, оскільки склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Відповідно до статті 84 ЦПК України 2004 року витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

У пунктах 47, 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року N 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" судам роз`яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, перегляд документів, копіювання документів). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 229, 258, 263-265, ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (зареєстрована: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 (проживає: АДРЕСА_2 ) суму боргу в розмірі 79 205 грн. ( сімдесят дев`ять тисяч двіст п`ять гривень) та витрати по сплаті судового збору в сумі 768,40 (сімсот шістдесят вісім гривень) 40 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Херсонського апеляційного суду або через Голопристанський районний суд Херсонської області протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 15.12.2020.

Суддя М. А. Данилевський