Справа № 195/1802/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

14.12.2020 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Омеко М.В. за участі секретаря судового засідання Мартинової Н.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним,третя особа на стороні відповідача : Товарна біржа "Українська",

ВСТАНОВИВ:

10.11.2020 позивач звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним, в якій просить суд визнати дійсним договір купівлі - продажу Об`єкту Нерухомості: житловий будинок ракушняк обкладений цеглою з розміром житлової площі 32,6 кв.м., з надвірними спорудами: л. кухня «Б» - шлакоблочна; погріб: «В», сарай: «Г» - цеглові; сарай «Д» - дерев`яний, та споруди, що знаходяться в АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 21 січня 2000 року за реєстраційним номером № 84277 на Товарній біржі «Українська» () у с.м.т. Томаківка.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що 21 січня 2000 року між нею та відповідачем у справі ОСОБА_2 , як членами Української Товарної біржі згідно ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», було укладено біржовий договір купівлі продажу нерухомості, житлового будинку, (далі Договір), розташованого в АДРЕСА_1 .

Відповідно до умов, укладеного в письмовій формі договору купівлі-продажу майна, позивач придбав Об`єкт Нерухомості: житловий будинок ракушняк обкладений цеглою з розміром житлової площі 32,6 кв.м., з надвірними спорудами: л. кухня «Б» - шлакоблочна; погріб: «В», сарай: «Г» - цеглові; сарай «Д» - дерев`яний, та споруди, що знаходяться в АДРЕСА_1 .

Позивач з відповідачем досягли угоди щодо усіх істотних умов договору купівлі - продажу: про ціну, порядок передачі у її володіння придбаної нерухомості. Цей договір був укладений ними в письмовій формі на Українській Товарній біржі за реєстраційним номером № 84277 від 21 січня 2000 року у с.м.т. Томаківка і згідно діючого на той час законодавства набрав чинності, так як відповідно до частини 2 статті 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

На виконання умов вказаного договору, в день підписання договору, позивач повністю сплатила вартість придбаного майна. Відповідач отримав від неї грошові кошти та передав Об`єкт Нерухомості у її володіння та користування. В нотаріальному порядку, згідно із ч. 1 ст. 227 ЦК України (в ред. 1963 року), Договір посвідчено не було. Однак сторони умови Договору виконали. Надалі позивач здійснила державну реєстрацію свого права власності в Марганецькому МБТІ, що підтверджується відповідними штампом в Договорі від 31.01.2000 року за реєстровим № 23.

З часу укладення договору купівлі-продажу нерухомості, позивач являється власником придбаного Об`єкту Нерухомості, вільно володіє ним та користується. Її прав власника ніхто не оспорює. Але відповідно до норм ст. 657 діючого Цивільного кодексу України, вона не має змоги вільно розпорядитися належним їй нерухомим майном, так як договори купівлі - продажу об`єктів нерухомого майна підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню.

Про обов`язковість нотаріального посвідчення біржового договору позивач раніше була необізнана, так як при укладенні Договору їй було роз`яснено, що цей договір не підлягає нотаріальному посвідченню (ст. 15 Закону України від 10.12 1991 року «Про товарну біржу»), а дізналася тільки при вирішенні питання про його відчуження.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2-6 ст. 19 ЦПК України,цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою і ціна позову не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно ч. 3 ст. 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку.

Враховуючи викладене, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Відповідно ч. 5 ст. 278 ЦПК Українисуд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно правил ч. 6ст. 19 ЦПК України,зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимогст. 274 ЦПК Українисправа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 4ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Згідно до ч. 1ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Відповідно до ч. 4ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно дост. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ч. 1ст. 27 ЦПК Українипозови, до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідност. 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи.

Судом встановлено наступне.

21 січня 2000 року між сторонами по справі, як членами Української Товарної біржі згідно ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», було укладено біржовий договір купівлі продажу нерухомості, житлового будинку, (далі Договір), розташованого в АДРЕСА_1 .

Відповідно до умов, укладеного в письмовій формі договору купівлі-продажу майна, позивач придбав Об`єкт Нерухомості: житловий будинок ракушняк обкладений цеглою з розміром житлової площі 32,6 кв.м., з надвірними спорудами: л. кухня «Б» - шлакоблочна; погріб: «В», сарай: «Г» - цеглові; сарай «Д» - дерев`яний, та споруди, що знаходяться в АДРЕСА_1 .

Сторони досягли угоди щодо усіх істотних умов договору купівлі - продажу: про ціну, порядок передачі у її володіння придбаної нерухомості. Цей договір був укладений ними в письмовій формі на Українській Товарній біржі за реєстраційним номером № 84277 від 21 січня 2000 року у с.м.т. Томаківка і згідно діючого на той час законодавства набрав чинності, так як відповідно до частини 2 статті 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

На виконання умов вказаного договору, в день підписання договору, позивач повністю сплатила вартість придбаного майна. Відповідач отримав від неї грошові кошти та передав Об`єкт Нерухомості у її володіння та користування. В нотаріальному порядку, згідно із ч. 1 ст. 227 ЦК України (в ред. 1963 року), Договір посвідчено не було. Однак сторони умови Договору виконали. Надалі позивач здійснила державну реєстрацію свого права власності в Марганецькому МБТІ, що підтверджується відповідними штампом в Договорі від 31.01.2000 року за реєстровим № 23.

Зазначені обставини підтверджуються також наданою КП «Томаківське «БТІ» ДОР» довідкою за вих. № 421 від 05.11.2020 року та Технічним паспортом на житловий будинок від 05.11.2020 року.

З часу укладення договору купівлі-продажу нерухомості, позивач являється власником придбаного Об`єкту Нерухомості, вільно володіє ним та користується. Її прав власника ніхто не оспорює. Але відповідно до норм ст. 657 діючого Цивільного кодексу України, вона не має змоги вільно розпорядитися належним їй нерухомим майном, так як договори купівлі - продажу об`єктів нерухомого майна підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню.

Про обов`язковість нотаріального посвідчення біржового договору позивач раніше була необізнана, так як при укладенні Договору їй було роз`яснено, що цей договір не підлягає нотаріальному посвідченню (ст. 15 Закону України від 10.12 1991 року «Про товарну біржу»), а дізналася тільки при вирішенні питання про його відчуження.

Згідно вимог ст. 47 ЦК України (в ред. 1963 року), недодержання в установлених законом випадках нотаріальної форми договору тягне за собою недійсність угоди, але, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною.

Згідно діючого законодавства на момент укладення між сторонами договору купівлі-продажу, державна реєстрація правочину, в тому числі, і договору купівлі-продажу нерухомого майна, законом передбачена не була.

В відповідності до діючого на даний час законодавства а саме ст. 204 ЦК України: «Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним».

В відповідності до ст. 220 ЦК України: «Якщо сторони домовились щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулось повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним».

На сьогоднішній день позивачу невідоме місцезнаходження відповідача, що унеможливлює нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна в теперішній час, тому і виникла необхідність звернення з відповідним позовом до суду.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 10,12,13,76,81,141,258,263-265,273 ЦПК Українист, ст.15 Закону України від 10.12 1991 року «Про товарну біржу», ст. 47 ЦК України (в ред. 1963 року), ст.ст. 15, 204, 220, 321, 392 ЦК України, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( паспорт серія НОМЕР_1 , ІПН. НОМЕР_2 , яка проживає за адресою АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( який проживвє за адресою АДРЕСА_1 ) про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним,третя особа на стороні відповідача : Товарна біржа "Українська" задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі - продажу Об`єкту Нерухомості: житловий будинок ракушняк обкладений цеглою з розміром житлової площі 32,6 кв.м., з надвірними спорудами: л. кухня «Б» - шлакоблочна; погріб: «В», сарай: «Г» - цеглові; сарай «Д» - дерев`яний, та споруди, що знаходяться в АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 21 січня 2000 року за реєстраційним номером № 84277 на Товарній біржі «Українська» () у с.м.т. Томаківка.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо або через Томаківський районний суд Дніпропетровської області.

Суддя: М. В. Омеко