Справа № 548/2617/19
Провадження № 2/548/156/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.01.2020 року м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді- Коновод О.В.

за участю секретаря судового засідання Вовк М.І.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Хорол у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 до Мусіївської сільської ради Хорольського району Полтавської області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Мусіївської сільської ради Хорольського району Полтавської області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, мотивуючи його тим, що ОСОБА_1 , є матір`ю малолітньої дитини- сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якого є ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини Серія НОМЕР_1 , виданого Відділом РАЦС Хорольського РУЮ Полтавської області 25 травня 2010 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Мусіївка Хорольського району Полтавської області померла ОСОБА_4 , що доводиться копією свідоцтва про її смерть Серія НОМЕР_2 .

З довідки виконкому Мусіївської сільської ради Хорольського району Полтавської області від 08 листопада 2019 року за № 638 вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка с. Мусіївка Хорольського району Полтавської області дійсно проживала і була зареєстрована до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Мусіївка Хорольського району Полтавської області і на день її смерті з нею проживали і були зареєстровані: син ОСОБА_5 , 1964 р.н., онук ОСОБА_3 , 1986 р.н., заповіт посвідчувала в Мусіївській сільській раді 23.06.2015 року за реєстраційним номером 62.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 відкрилась спадщина на її спадкове майно, тобто право на земельну частку ( пай) площею 2, 49 га, що розташована на території Мусіївської сільської ради Хорольського району Полтавської області, яку вона прийняла як спадщину померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 сестри ОСОБА_6 згідно з рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 22.12.2016 року по справі № 548/1929/16-ц, що належала останній на підставі Сертифіката на право на земельну частку ( пай) Серія НОМЕР_5.

ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3 помер у місті Хорол Полтавської області, що доводиться копією свідоцтва про його смерть Серія НОМЕР_3 .

З довідки виконкому Мусіївської сільської ради Хорольського району Полтавської області від 08 листопада 2019 року за № 640 слідує, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженець с. Мусіївка Хорольського району Полтавської області дійсно проживав і був зареєстрований до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 в с. Мусіївка Хорольського району Полтавської області і на день його смерті з ним проживав і був зареєстрований батько: ОСОБА_5 , 1964 р.н., заповіт у Мусіївській сільській раді не посвідчував.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3 відкрилась спадщина на його спадкове майно, тобто право на земельну частку ( пай) площею 2, 49 га, що розташована на території Мусіївської сільської ради Хорольського району Полтавської області, яку він прийняв як спадщину за заповітом померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_4 , яку вона прийняла як спадщину за законом померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 сестри ОСОБА_6 згідно з рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 22.12.2016 року по справі № 548/1929/16-ц, що належала останній на підставі Сертифіката на право на земельну частку ( пай) Серія НОМЕР_5.

В судове засідання позивач ОСОБА_4 не з"явилася, але в позовній заяві прохала суд провести розгляд справи за її відсутності.

В судове засідання представник відповідача Мусіївської сільської ради Хорольського району Полтавської області не з"явився, але подали заяву про розгляд справи за відсутності представника сільської ради.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3ст. 211 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється,що відповідає положенням ч. 2ст. 247 ЦПК України.

Врахувавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку відповідача, викладену у письмовій заяві, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За вимогами ч. 3 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Цивільно-процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

З повідомлення Хорольської державної нотаріальної контори від 15.11.2019 року за № 1459/02-14 слідує, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, що прийняв спадщину після свого батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , останнім місцем проживання та реєстрації якого було с. Мусіївка Хорольського району Полтавської області.

17.12.2018 року у Хорольській держнотконторі на підставі заяв про відмову від прийняття спадщини, поданих: ОСОБА_5- батьком спадкодавця; ОСОБА_8 - матір`ю спадкодавця; ОСОБА_1 - дружиною спадкодавця, було відкрито спадкову справу № 279/2018 до майна ОСОБА_3 , 1986 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 . Інших заяв про прийняття спадщини чи про відмову від прийняття спадщини у даній спадковій справі немає.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , останнім місцем проживання та реєстрації якої було: с. Мусіївка Хорольського району Полтавської області.

30.01.2017 року в Хорольській держнотконторі на підставі заяви онука спадкодавця- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , про прийняття спадщини за заповітом та заяви сина спадкодавця- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , про відмову від прийняття спадщини, було відкрито спадкову справу № 279/2018 до майна ОСОБА_3 , 1986 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 . Інших заяв про прийняття спадщини поданих: ОСОБА_5 - батьком спадкодавця; було відкрито спадкову справу № 29/2017 до майна ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дата смерті- ІНФОРМАЦІЯ_2 . Інших заяв про прийняття спадщини чи про відмову від прийняття спадщини у даній спадковій справі немає. Згідно з рішенням рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 22.12.2016 року по справі № 548/1929/16-ц встановлено факт, що ОСОБА_4 , є рідною сестрою померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 у с.Мусіївка Хорольського району Полтавської області ОСОБА_6 . Встановлено факт прийняття ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадщини померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6 . Визнано за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порядку спадкування за законом майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 у с.Мусіївка Хорольського району Полтавської області ОСОБА_6 право на земельну частку (пай) площею 2,49 га, що розташована на території Мусіївської сільської ради Хорольського району Полтавської області на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) Серія НОМЕР_5.

Однак вона не встигла оформити своє право власності через смерть, тому документ який би підтверджував її право власності на вищезазначену земельну частку ( пай) відсутня.

У зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на спадкове майно, у позивача відсутня можливість оформлення права на вказане нерухоме спадкове майно у нотаріальному порядку, тому державним нотаріусом Решта С.М. роз`яснено необхідність звернутись до суду з відповідною заявою.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України малолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є спадкоємцем першої черги за законом померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3 , тому повинен успадкувати 1/2 частку вказаного спадкового майна, який прийняв його спадщину згідно з ч. 4 ст. 1268 ЦК України.

З повідомлення Відділу у Хорольському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 24.05.2018 року № 574/116-18 слідує, що станом на 01.01.2013 року ОСОБА_4 не переоформила на себе успадковану земельну частку (пай) площею 2,49 га по Мусіївській сільській раді згідно рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 22.12.2016 року по справі № 548/1929/16-ц. Згідно з розпорядженням Хорольської райдержадміністрації №18 від 20.01.2009 року розмір земельної частки ( паю) становить- 2, 49 га, вартість- 95 738, 90 гривень.

Відповідно до ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осібю право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Аналогічні роз`яснення викладені у п. 3.3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», зокрема, якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно п. 3.1 вказаного листа право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності встановлена судом.

Статтею 17 Загальної декларації прав людини, передбачено - ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Поняття власності чи «майна» за ст. 1 Першого протоколу Конвенції тлумачиться дуже широко, охоплює цілу низку інтересів економічного характеру. За рішеннями Європейського суду з прав людини «майном» в розумінні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне і обґрунтоване очікування набуття майна або майнового права.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спобіг, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа також має право на захист свого інетерсу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Відтак, зазначена норма визначає об`єкт захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні чи невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

У розумінні закону, суб`єктивне право на захист - юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для повновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Цивільне законодавство не містить визначення поняття способів захисту цивільних прав та інтересів. За їх призначенням вони можуть вважатися визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів насамперед полягає в з`ясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення.

При цьому слід виходити з положень ст. 11 ЦК України про підстави виникнення цивільних прав і цивільних обов`язків. Відповідно до них цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, передбачених актами цивільного законодавства, Конституцією України та міжнародними договорами України, а також із дій осіб, не передбачених цими актами, але які породжують цивільні права та обов`язки.

Рішенням Конституційного Суду України від 01.12.2004 року №1-10/2004 визначено, що охоронюваний законом інтерес треба розуміти - це прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони для задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності та іншим загально-правовим засадам.

Таким чином, під способами захисту суб`єктивних цивільних прав/інтересів розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться повновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та охоронюваних законом інтересів.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України.

У вказаній нормі визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Зі змісту ч. 3 ст. 16 ЦК України випливає, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом ніж той, який встановлений договором або законом.

Законодавчі обмеження матеріально- правових способів захисту цивільно права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (ст.ст. 8-9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема статтею 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 12 червня 2013 року у справі № 6-32цс13.

За даних обставин суд приходить до висновку, що права позивача є доведеним, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.15,16,328,392 ЦК України, ст.ст.1-18,76-81,141,209-241,259,263-265,268,354,355 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 до Мусіївської сільської ради Хорольського району Полтавської області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом ,- задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку спадкування за законом майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 батька ОСОБА_3 право на земельну частку ( пай) площею 2, 49 га, що розташована на території Мусіївської сільської ради Хорольського району Полтавської області, яку він прийняв як спадщину померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_4 , яку вона прийняла як спадщину померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 сестри ОСОБА_6 згідно з рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 22.12.2016 року по справі № 548/1929/16-ц, що належала останній на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) Серія НОМЕР_5.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 16.01.2020 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_4 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Мусіївська сільська рада Хорольського району Полтавської області , адреса: с. Мусіївка Хорольського району Полтавської обл., поштовий індекс: 37830, .

Суддя: О.В. Коновод