Справа № 354/371/20
Провадження № 22-ц/4808/1382/20
Головуючий у 1 інстанції Ваврійчук Т. Л.
Суддя-доповідач Горейко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючої Горейко М.Д.

суддів: Василишин Л.В., Максюти І.О.

секретаря Єлісевич О.М.

з участю представника апелянта ОСОБА_1 ОСОБА_2 , представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на ухвалу Яремчанського міського суду Івано-Франківської області, постановлену у складі судді Ваврійчук Т.Л. 23 жовтня 2020 року у м. Яремче, у справі за заявою ОСОБА_5 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про визнання недійсними договору купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва і договору купівлі-продажу земельної ділянки та позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача, приватний нотаріус Яремчанського міського нотаріального округу Фріс П.Л. про визнання недійсними договору купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва і договору купівлі-продажу земельної ділянки,

в с т а н о в и в:

У квітні 2020 року ОСОБА_5 (далі також «заявниця») звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 , у якому просила визнати недійсними два договори: договір купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва житлового будинку АДРЕСА_1 (далі також «об`єкт незавершеного будівництва»), укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 02 серпня 2019 року та посвідчений приватним нотаріусом Яремчанського міського нотаріального округу Фрісом П.Л., і договір купівлі-продажу земельної ділянки, кадастровий номер: :22:002:0947, площею 0,1450 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої в с. Поляниця Яремчанської міської ради Івано-Франківської області участок Стаїщі (далі також «спірна земельна ділянка»), укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 та посвідчений приватним нотаріусом Яремчанського міського нотаріального округу Фрісом П.Л. В обґрунтування позову посилалась на те, що зазначені договори є недійсними у відповідності до частини 3 статті 203, статті 215 ЦК України з підстав дефекту волі продавця, оскільки вказані договори вона з відповідачем не укладала, про їх існування дізналась з інформації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

23 жовтня 2020 року ОСОБА_5 подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій просила:

1) заборонити ОСОБА_1 особисто та іншим особам, що діють в його інтересах або за цивільними угодами з ним, вчиняти будь-які будівельні роботи ззовні та всередині житлового будинку, будівельні роботи з реконструкції, розбору, будівництва та інше на об`єкті незавершеного будівництва житлового будинку АДРЕСА_2 , відсоток готовності якого складає 75%, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 110, який розташований за адресою:

АДРЕСА_3 ) заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно державним реєстраторам прав на нерухоме майно, державним реєстратором органів місцевого самоврядування, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації права власності та інших речових прав, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам будь-якого іншого обтяження та інше) щодо нерухомого майна - об`єкта незавершеного будівництва житлового будинку № НОМЕР_1 , відсоток готовності якого складає 75%, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 110, який розташований за адресою: с. Поляниця Яремчанської міської ради Івано-Франківської області участок Стаїщі;

3) заборонити Державній архітектурно-будівельній інспекції України в особі її структурних підрозділів вчиняти будь-які дії щодо реєстрації декларацій видачі будь-яких документів дозвільного або погоджувального характеру щодо вищезазначеного об`єкта незавершеного будівництва.

В обґрунтування вказаної заяви заявниця зазначила, що ухвалою слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 14 липня 2020 року в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000026 від 15 травня 2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України, накладено арешт на спірне майно та заборонено відповідачу вчиняти дії щодо проведення будівельних та вишукувальних робіт відносно об`єкту незавершеного будівництва. Однак, після скасування Івано-Франківським апеляційним судом постанови слідчого судді у зазначеній частині, ОСОБА_1 продовжує здійснювати будівельні роботи та «невідокремлені поліпшення» у майні, яке придбав на підставі оспорюваних правочинів. Із урахуванням наведеного позивач вважає, що невжиття вказаних нею заходів забезпечення позову до вирішення спору по суті може зробити неможливим та значно утруднить виконання рішення суду у даній справі.

Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 23 жовтня 2020 року заяву ОСОБА_5 про забезпечення позову задоволено частково.

Вжито заходи забезпечення позову у цивільній справі №354/371/20 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва та договору купівлі-продажу земельної ділянки та заборонено:

- органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, державним реєстраторам органів місцевого самоврядування, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації права власності та інших речових прав, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам будь-якого іншого обтяження та інше) щодо нерухомого майна - об`єкта незавершеного будівництва житлового будинку № НОМЕР_1 , відсоток готовності якого складає 75%, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 110, який розташований за адресою: с. Поляниця Яремчанської міської ради Івано-Франківської області участок Стаїщі та належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , до розгляду справи по суті та набрання рішенням суду законної сили;

- Державній архітектурно-будівельній інспекції України в особі її структурних підрозділів вчиняти будь-які дії щодо реєстрації декларацій, видачі будь-яких документів дозвільного або погоджувального характеру щодо нерухомого майна - об`єкта незавершеного будівництва житлового будинку АДРЕСА_2 , відсоток готовності якого складає 75%, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 110, який розташований за адресою: с. Поляниця Яремчанської міської ради Івано-Франківської області участок Стаїщі та належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , до розгляду справи по суті та набрання рішенням суду законної сили.

У задоволенні решти вимог заяви відмовлено.

Частково задовольняючи заяву про забезпечення позову (в частині заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, державним реєстраторам органів місцевого самоврядування, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна - об`єкта незавершеного будівництва та заборонити Державній архітектурно-будівельній інспекції України в особі її структурних підрозділів вчиняти будь-які дії щодо реєстрації декларацій, видачі будь-яких документів дозвільного або погоджувального характеру щодо вищезазначеного об`єкта незавершеного будівництва до вирішення позову по суті та набрання судовим рішенням законної сили), суд виходив із наявності обґрунтованого припущення позивача, що відповідач може вчиняти дії, спрямовані на завершення будівництва спірного об`єкта нерухомості та введення його в експлуатацію до розгляду справи по суті, і з метою створення гарантій для належного виконання судового рішення, а також недопущення виникнення умов, за яких рішення суду буде неможливо виконати чи таке виконання буде ускладнене, частково задовольнив заяву. При цьому суд зазначив, що застосування таких заходів забезпечення позову є пропорційним, достатнім та необхідним для забезпечення дотримання прав та охоронюваних законом інтересів позивача.

Водночас суд вважав, що вимоги ОСОБА_5 про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу ОСОБА_1 особисто та іншим особам, що діють в його інтересах або за цивільними угодами з ним, вчиняти будь-які будівельні роботи ззовні та всередині житлового будинку, будівельні роботи з реконструкції, розборки, будівництва та інше на спірному об`єкті незавершеного будівництва є необґрунтованими та до задоволення не підлягають, оскільки не є пропорційними та становитимуть надмірне втручання у право власності відповідача, яке на даний час не скасоване, оскільки останній в результаті застосування зазначених заходів забезпечення позову буде позбавлений можливості користуватись своїм майном, в той час як питання щодо правомірності набуття ним права власності на спірне майно є предметом судового розгляду та підлягає дослідженню в ході розгляду справи по суті.

На зазначену ухвалу ОСОБА_1 та ОСОБА_5 подали апеляційні скарги.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою повністю відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Апеляційну скаргу мотивував тим, що позивач придбав майно майже десять років тому із відсотком завершеності - 75%, вартістю 74 538 грн. За цей час майно знаходилося у дуже занедбаному стані, фактично від нього залишились тільки руїни, не було ні вікон, ні дверей, 75% готовності, що було вказано у правовстановлюючих документах не відповідало дійсності, тому йому довелося відбудовувати об`єкт заново. В липні 2020 року готовність об`єкта склала 100% і після усіх покращень майно коштує майже 6 млн. гривень, тобто у 80 разів більше вартості, вказаної у договорі, за яким позивач його придбав.

Зазначає, що вказані в ухвалі заборони обов`язково призведуть до пошкодження майна і він, як власник вже побудованої та оздобленої будівлі, зазнає значних збитків. При цьому, суд міг би вирішити питання зустрічного забезпечення, але цього не зробив.

Суд не врахував, що введення в експлуатацію це обов`язкова процедура згідно Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», і експлуатація закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих в експлуатацію, забороняється. Зазначає, що він завершив будівництво і готував документи для його реєстрації, у будинку мешкає він та члени його родини. Таким чином, прийнята ухвала фактично забороняє йому користуватися будівлею, що порушує його конституційні права.

Також просить врахувати, що раніше по кримінальній справі вже задовольнялося клопотання позивача ОСОБА_5 і була прийнята ухвала, якою слідчий суддя наклав арешт на незавершене будівництво та заборонив вчиняти будь-які дії по його відчуженню, розпорядженню, а також вчиняти будь-які дії щодо проведення будівельних та вишукувальних робіт відносно зазначеного об`єкта. Однак суд апеляційної інстанції, врахував його (відповідача) доводи та скасував ухвалу і постановив нову, якою залишив тільки заборону відчуження та розпорядження будівлею.

Апелянт вказує, що він є власником майна, добросовісним набувачем, мешкає у будинку із своєю родиною, про що було відомо суду, однак, суд не взяв до уваги те, що об`єкт уже побудовано та використовується для проживання. Як добросовісний набувач, він та члени його родини не можуть сховати, знищити, пошкодити вказане майно, у зв`язку з його використанням.

ОСОБА_5 подала відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому доводи скарги заперечила, вважає її необґрунтованою. Відзив мотивувала тим, що незавершене будівництво на момент придбання ОСОБА_1 не було у занедбаному стані, оскільки його вартість згідно договору купівлі-продажу - 1 168 410 грн. ОСОБА_1 не можна вважати добросовісним набувачем, оскільки його представник під час укладення спірних договорів купівлі-продажу не вжив усіх розумних заходів, не виявив обережність та обачність для з`ясування правомочностей продавця на відчуження майна. Звіт ПП «Експертиза ПРО» не може бути прийнятий судом, оскільки відомості у звіті про реновацію, реконструкцію, ремонт і укріплення фундаментів, даху і перекриття, а також висновки про стан готовності - не входять до кваліфікації експерта.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить ухвалу суду скасувати в частині відмови у забезпеченні позову та постановити нову ухвалу, якою заборонити ОСОБА_1 особисто та іншим особам, що діють в його інтересах або за цивільними угодами з ним, вчиняти будь-які будівельні роботи ззовні та всередині житлового будинку, будівельні роботи з реконструкції, розбору, будівництва та інше на об`єкті незавершеного будівництва.

Апеляційну скаргу мотивувала тим, що відмова суду у забезпеченні позову шляхом заборони ОСОБА_1 вчиняти дії щодо проведення будівельних і вишукувальних робіт відносно об`єкту незавершеного будівництва є незаконною та на сьогодні існує реальна загроза позбавлення її у майбутньому об`єкту власності.

Суд не прийняв до уваги, що будівельні роботи на спірному об`єкті продовжуються, внаслідок будь-яких будівельних робіт житловий будинок може бути не тільки добудовано, а й зруйновано чи пошкоджено, що може призвести до пошкодження чи знищення предмета спору, що у свою чергу може значно утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому.

Скаржник вважає, що право користування ОСОБА_1 ніяк не може бути обмежено шляхом заборони проведення будівельних робіт.

Відповідач ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_5 , в якому доводи скарги заперечив, вважає її необґрунтованою, просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції в оскаржуваній нею частині - без змін. Мотиви відзиву аналогічні мотивам зазначеним у його апеляційній скарзі. Крім того, зазначає, що по цій цивільній справі суд апеляційної інстанції вже розглядав апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яку не задовольнив і вважав, що заборона ОСОБА_1 вчиняти дії щодо проведення будівельних і вишукувальних робіт відносно об`єкта незавершеного будівництва не є пропорційною та становить надмірне втручання у право власності відповідача.

В засідання апеляційного суду апелянт - позивач ОСОБА_5 та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Яремчанського міського нотаріального округу Фріс П.Л. не з`явилися, про час та день розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. Причину неявки суду не повідомили.

З урахуванням положення частини 2 статті 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив про розгляд справи за їх відсутності.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 підтримав з мотивів, викладених в апеляційній скарзі і заперечив доводи апеляційної скарги апелянта ОСОБА_5 з мотивів, наведених у відзиві на апеляційну скаргу. Просив апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, ухвалу суду в частині задоволення заяви про забезпечення позову скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову в повному обсязі, а апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 в судовому засіданні доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 заперечила, погодилась з доводами апеляційної скарги апелянта ОСОБА_5 з мотивів, викладених нею в письмовому поясненні. Також вказала на обставини, які на її думку, підтверджують, що ОСОБА_1 не є добросовісним набувачем майна, отриманого за оскаржуваними договорами купівлі-продажу та недоведеність ним стану придбаного спірного об`єкту незавершеного будівництва та вкладення в його будівництво значних коштів. Просила апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити, ухвалу суду в частині відмови в задоволенні заяви про забезпечення позову скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви про забезпечення позову в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_5 слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з частиною 1 статті 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановлення обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що підставою для забезпечення позову є обґрунтоване припущення, що невжиття певних заходів утруднить або зробить неможливим виконання судового рішення.

Згідно з пунктами 1, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Забезпечення позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Отже, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Судом установлено, що предметом розгляду обох позовів є недійсність договору купівлі-продажу земельної ділянки та договору купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва житлового будинку № НОМЕР_1 , відсоток готовності якого складає 75%, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 110, який розташований за адресою: с. Поляниця Яремчанської міської ради Івано-Франківської області участок Стаїщі.

Ухвалою Яремчанського міського суду від 25 вересня 2020 року, залишеною без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 24 листопада 2020 року, частково задоволено заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову в даній справі, вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на: земельні ділянки, кадастровий номер :22:002:3111, :22:002:3112, об`єкт незавершеного будівництва житлового будинку, відсоток готовності якого складає 75%, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 110, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , які належать на праві приватної власності відповідачу ОСОБА_1 , та заборони відповідачу ОСОБА_1 особисто або за його дорученням іншим особам вчиняти будь-які дії по відчуженню та розпорядженню зазначеного об`єкта незавершеного будівництва житлового будинку, до розгляду справи по суті та набрання рішенням суду законної сили.

Відповідно до частини 2 статті 150 ЦПК України суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

З метою створення гарантій для належного виконання судового рішення, а також недопущення виникнення умов, за яких рішення суду буде неможливо виконати чи таке виконання буде ускладнене, Яремчанський міський суд 23 жовтня 2020 року задовольнив заяву ОСОБА_5 про забезпечення позову шляхом заборони Державній архітектурно-будівельній інспекції України в особі її структурних підрозділів вчиняти будь-які дії щодо реєстрації декларацій, видачі будь-яких документів дозвільного або погоджувального характеру щодо оспорюваного об`єкта незавершеного будівництва, та заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо об`єкта незавершеного будівництва до вирішення позову по суті та набрання судовим рішенням законної сили. При цьому суд виходив із наявності обґрунтованого припущення позивача, що відповідач вчиняє дії, спрямовані на завершення будівництва спірного об`єкта нерухомості, та можливо введення його в експлуатацію до розгляду справи по суті.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки за даними Звіту про оцінку житлового будинку, складеного 27 липня 2020 року експертом ПП «ЕКСПЕРТИЗА ПРО», наданого апелянтом, готовність житлового будинку новобудови (спірного об`єкту) 100%. Та й сам апелянт стверджує, що він завершив будівництво житлового будинку і готував документи для його реєстрації, а забезпечення в такий спосіб перешкоджає йому користуватись своєю власністю, адже введення в експлуатацію закінченого об`єкту це обов`язкова процедура і експлуатація закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих в експлуатацію, забороняється.

За визначенням частини 3 статті 331 ЦК України об`єкт незавершеного будівництва за своєю правовою природою є сукупністю будівельних матеріалів, які є майном, що належить забудовнику (особі, яка на законних підставах здійснює відповідне будівництво). Незавершене будівництво немає статусу нерухомого майна, а прийняття об`єкту в експлуатацію, та реєстрація прав на нерухоме майно перетворює сукупність будівельних матеріалів на новостворену річ об`єкт нерухомого майна. Тобто змінюється правовий статус такого майна (сукупність будівельних матеріалів) на новостворену річ об`єкт нерухомого майна.

Оскільки в даній справі предметом розгляду є недійсність договору відчуження саме об`єкту незавершеного будівництва, то ймовірність зміни правового статусу цього об`єкту у випадку незабезпечення позову шляхом заборони Державній архітектурно-будівельній інспекції України в особі її структурних підрозділів вчиняти будь-які дії щодо реєстрації декларацій, видачі будь-яких документів дозвільного або погоджувального характеру щодо оспорюваного об`єкта незавершеного будівництва, та заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо об`єкта незавершеного будівництва, утруднить виконання судового рішення на випадок задоволення позову.

Більше того, втратить свою актуальність забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкт незавершеного будівництва житлового будинку та заборони відповідачу або за його дорученням іншим особам вчиняти будь-які дії по відчуженню та розпорядженню зазначеного об`єкта, застосованого ухвалою Яремчанського міського суду від 25 вересня 2020 року.

Доводи апелянта ОСОБА_1 , що поза увагою суду залишилась та обставина, що він з родиною проживає в спірному будинку, а забезпечення позову в такий спосіб перешкоджає йому підвести комунікації до будинку, що в свою чергу призведе до руйнування будинку, спростовується інформацією в Звіті про оцінку будинку від 27 липня 2020 року, в якому значиться, що будинок обладнаний водопостачанням із власної свердловини, підключено і підведено до будинку електропостачання, будинок облаштований опаленням від твердопаливного котла.

Окрім цього, в засіданні апеляційного суду представник апелянта уточнив, що ОСОБА_1 постійно проживає в Луганській області, але періодично з сім`єю приїжджає в м. Яремче.

З огляду на викладене та з урахуванням наведених норм процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги ОСОБА_1 та залишення її без задоволення, а ухвали суду першої інстанції в оскаржуваній ним частині без змін.

Відмовляючи ОСОБА_5 в забезпеченні позову шляхом заборони відповідачу ОСОБА_1 особисто та іншим особам, що діють в його інтересах або за цивільними угодами з ним, вчиняти будь-які будівельні роботи ззовні та всередині житлового будинку, суд першої інстанції правильно виходив з того, що забезпечення позову в такий спосіб не є пропорційним заявленим вимогам та становитиме надмірне втручання у право власності відповідача, яке на даний час не скасоване, оскільки останній в результаті застосування зазначених заходів забезпечення позову буде позбавлений можливості користуватись своїм майном, в той час як питання щодо правомірності набуття ним права власності на спірне майно є предметом судового розгляду та підлягає дослідженню в ході розгляду справи по суті.

Доводи апелянта ОСОБА_5 , що судом не взято до уваги ту обставину, що будівельні роботи на спірному об`єкті продовжуються, внаслідок будь-яких будівельних робіт житловий будинок може бути не тільки добудовано, а й зруйновано чи пошкоджено, що може призвести до пошкодження чи знищення предмета спору, що у свою чергу може значно утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки вказані припущення апелянта є не обґрунтованими, не підтверджені жодними доказами. Натомість відповідач у відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що вклав у незавершене будівництво значну суму коштів, що підтверджується долученим Звітом про оцінку житлового будинку.

Більше того, з урахуванням предмету розгляду в даній справі, пошкодження чи знищення незавершеного будівництва (ймовірність настання якого є малоймовірним) жодним чином не вплине на виконання рішення суду про задоволення позову та визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельної ділянки та об`єкту незавершеного будівництва, якщо таке рішення буде ухвалене.

Твердження апелянта про те, що право користування ОСОБА_1 ніяк не може бути обмежено шляхом заборони проведення будівельних робіт, є її суб`єктивною думкою, а тому не беруться апеляційним судом до уваги.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 правильності висновків суду першої інстанції у оскаржуваній частині ухвали суду не спростовують, а тому підстав для задоволення її апеляційної скарги не вбачається.

З огляду на викладене та з урахуванням положень статті 375 ЦПК України, суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_5 необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції в оскаржуваній нею частині - без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381- 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_5 залишити без задоволення, ухвалу Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 23 жовтня 2020 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуюча М.Д. Горейко

Судді: Л. В. Василишин

І.О. Максюта

Повний текст постанови складено 18 грудня 2020 року