Справа № 646/499/18
№ провадження 2/646/119/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.11.2020 м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Шелест І. М.,

за участю секретарів - Волошко К. І., Ушакової Г. В., Саламахи В. О., Коммунарової А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_3 ,

представника позивача - ОСОБА_4

відповідача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Червонозаводського районного суду м. Харкова з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить встановити факт прийняття ОСОБА_1 спадщини після її баби ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після ОСОБА_6 на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер дід позивача ОСОБА_7 , у зв`язку з чим відкрилась спадщина. На день смерті він проживав з відповідачем за адресою: АДРЕСА_1 . Єдиний син спадкодавця, батько позивача ОСОБА_3 , помер до відкриття спадщини ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ). Отже, позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги після свого діда ОСОБА_8 за правом представлення згідно ч. 1 ст. 1266 ЦК України. Спадщину після свого діда ОСОБА_8 позивач прийняла, звернувшись з відповідною заявою до Першої харківської державної нотаріальної контори. Нотаріальна контора повідомила позивача, що за видачею свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_8 звернулась спадкоємець за заповітом відповідач по справі ОСОБА_2 Іншим листом нотаріальна контора повідомила позивача про те, що за видачею свідоцтва про право на спадщину після смерті баби позивача ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , звернулась спадкоємець за заповітом після ОСОБА_8 відповідач ОСОБА_2 , оскільки ОСОБА_8 спадщину після дружини ОСОБА_6 прийняв, але не оформив своїх спадкових прав до дня своєї смерті. 18.09.2017 постановою Першої ХДНК у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_6 у зв`язку зі спливом строку на спадщину. Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_6 були її чоловік ОСОБА_8 та онука ОСОБА_1 у відповідності до ст. 529 ЦК УРСР, яка поширюється на правовідносини спадкування після ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 . На час відкриття спадщини після ОСОБА_6 позивач ОСОБА_1 була малолітньою. Разом з померлою вона не проживала, вступити у володіння спадковим майном самостійно не могла, так само не могла самостійно звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини у зв`язку з відсутністю повної дієздатності. Проте спадщину після смерті своєї баби ОСОБА_6 позивач фактично прийняла, оскільки вступила у володіння частиною спадкового майна, а саме: шуба, золоті прикраси та чайний сервіз. До спадкової маси після смерті ОСОБА_6 увійшла 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 . Позивач успадкувала після смерті бабусі спадщину разом з дідом- чоловіком померлої у рівних частках, тобто по 1/4. Тому позивач просить встановити факт прийняття нею спадщини після її баби ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 та визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом після ОСОБА_6 на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 .

28.02.2018 ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

16.04.2018 ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова відкрито загальне позовне провадження у справі.

23.05.2018 ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова витребувано у Першої Харківської державної нотаріальної контори належним чином завірені копії спадкових справ заведених після ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та проживав за адресою: АДРЕСА_1 ; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 та проживала за адресою: АДРЕСА_1 .

11.06.2018 до суду надійшов відзив представника відповідача адвоката Пасашкової О. В., у якому остання просила в задоволенні позовної заяви відмовити в повному обсязі. В обґрунтування заперечень зазначила, що спірна квартира належала на праві власності ОСОБА_8 та ОСОБА_6 . Після смерті останньої у1999 році спадщину фактично прийняв її чоловік ОСОБА_8 , адже проживав та був зареєстрований за однією адресою з померлою. Позивач в передбачений законом строк не звернулася з заявою про прийняття спадщини, тому вважається такою, що спадщину не прийняла.

12.09.2018 ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.

11.06.2018 від Першої Харківської державної нотаріальної контори до суду надійшли належним чином завірені копії спадкових справ № 484/2016 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 , та № 508/2017 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 .

02.07.2019 до суду від представника позивача адвоката Летючого В. П. надійшла відповідь на відзив, у якому представник позивача зазначив, що позивачка ОСОБА_1 фактично прийняла спадщину після своєї баби ОСОБА_6 , оскільки фактично вступила у володіння спадковим майном, при цьому такий вступ в управління спадщиною не пов`язується відповідним законодавством з фактом реєстрації спадкоємця, а тому наявні всі підставі для визнання за позивачкою права власності на спадкове майно.

12.09.2018 протокольною ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова клопотання представника позивача та представника відповідача про виклик свідків задоволено.

12.09.2018 ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова закрито підготовче провадження по справі, справу призначено до судового розгляду.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач, її представник проти задоволення позову заперечували, просили відмовити повністю. Відповідач ОСОБА_2 зазначила, що ОСОБА_8 не влаштовував у своєї невістки поминки своєї дружини. Всі золоті прикраси, сервіз залишилися в його квартирі. А шубу дружини він передав їй як подарунок. З онукою та невісткою не спілкувався.

У судовому засіданні 03.04.2019 свідок ОСОБА_10 повідомила, що позивач ОСОБА_1 є дочкою її подруги - ОСОБА_11 . З бабусею ОСОБА_6 у позивача були дуже близькі відносини доки вона була жива. ОСОБА_6 займалася онукою, давала їй уроки. На поминках 9 днів після смерті ОСОБА_6 , які проводилися на квартирі у невістки ОСОБА_3 свідок чула, як ОСОБА_3 передав онучці ОСОБА_1 золоті прикраси, шубу та сервіз і сказав, що це від бабусі. Саму шубу свідок не бачила, але пізніше ОСОБА_1 сказала, що вона ще маленька для шуби.

У судовому засіданні 03.04.2019 свідок ОСОБА_12 повідомив, що проживає з ОСОБА_3 , матір`ю позивача, однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Був присутній на поминках після смерті ОСОБА_6 у 1999 році, на яких ОСОБА_3 передав онучці ОСОБА_1 золоті прикраси, шубу та сервіз. Описати ювелірні вироби свідок не міг, з якого хутра була шуба не пам`ятав, але зазначив, що вона була великою ОСОБА_1 .

У судовому засіданні 03.04.2019 свідок ОСОБА_13 повідомила, що з ОСОБА_3 , матір`ю позивача, дружить з дитинства. ОСОБА_6 свідок знала, зустрічались по святах. Була присутня на поминках (9 днів) ОСОБА_6 , які проводилися вдома у невістки ОСОБА_3 , та бачила, як ОСОБА_8 виніс шубу ювелірні вироби та якийсь посуд і передай онучці. З дорогоцінностей були ланцюжок, сережки, каблучки, конкретно описати свідок не може.

У судовому засіданні 07.08.2019 свідок ОСОБА_14 пояснила, що є двоюрідною сестрою ОСОБА_3 . Була присутня на поминках ОСОБА_6 у квартирі невістки ОСОБА_11 . ОСОБА_8 приніс шубу для онуки у подарунок, сервіз та коробочку з прикрасами як спадок після смерті бабусі. Настя їх прийняла. Шуба була чорного кольору та належала ОСОБА_6 , свідок бачила її вдягненою в неї, сервіз був коричневого кольору, коштовності з золота були в коробочці, тому свідок не бачила їх кількості. До смерті ОСОБА_6 у ОСОБА_8 були гарні відносини з онукою та невісткою, ходили один до одного в гості.

У судовому засіданні 07.08.2019 свідок ОСОБА_15 повідомив, що знав ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , дружина свідка є рідною сестрою матері ОСОБА_11 . Свідок був присутній на поминках ОСОБА_6 , які проходили вдома у ОСОБА_11 , та бачив, як ОСОБА_8 передав шубу ОСОБА_1 та коробочку з коштовностями. ОСОБА_1 приміряла шубу, але вона була на неї велика.

У судовому засіданні 09.07.2020 свідок ОСОБА_16 повідомила, що її чоловік був однокласником ОСОБА_8 , свідок знала першу дружину ОСОБА_8 , з ОСОБА_2 познайомилась пізніше. У ОСОБА_8 був син, який у молодому віці захворів та почав проживати у батьків, які за ним доглядати, дружина відмовилась за ним доглядати. У ОСОБА_8 були погані відносини з невісткою. Після смерті першої дружини через деякий час ОСОБА_8 познайомився з майбутньою дружиною ОСОБА_2 , в них були гарні відносини, вона за ним доглядали та організувала похорон. Про онучку ОСОБА_8 казав «це не моя онучка, не хочу її бачити та чути». Свідок ніколи не чула, щоб ОСОБА_8 передавав онучці будь-які прикраси чи шубу.

У судовому засіданні 09.07.2020 свідок ОСОБА_17 повідомила, що ОСОБА_8 був однокласником та другом чоловіка свідка, з 1964 року вони всі підтримували дружні стосунки. ОСОБА_8 проживав з ОСОБА_6 , у них був син ОСОБА_3 . ОСОБА_3 хворів онкологією, ОСОБА_8 його лікував та доглядав за ним. У сина була дружина та дочка, онучку ОСОБА_8 свідок бачила один раз, у діда з онучкою були не дуже добрі стосунки, він про неї не любив говорити. Коли ОСОБА_6 померла, поминки не влаштовували, чи залишала вона щось у спадок онучці свідку невідомо. Коли ОСОБА_8 помер, онучка не приїхала на похорон, приїхала лише невістка. Похорон та поминки організовувала ОСОБА_2 та її діти. Спадок ОСОБА_8 хотів залишити ОСОБА_2 .

У судовому засіданні 09.07.2020 свідок ОСОБА_18 повідомив, що знав ОСОБА_8 70 років, з першого класу та до його смерті. Свідку невідомо, щоб ОСОБА_6 хотіла щось залишити у спадок своїй онучці. Коли помирав ОСОБА_8 , ані невістки, ані онучки в лікарні свідок не бачив.

У судовому засіданні 09.07.2020 свідок ОСОБА_19 повідомила, що у ОСОБА_8 були погані відносини з онукою, вони майже не спілкувалися, ОСОБА_8 був на неї ображений. Свідку невідомо, чи віддавав ОСОБА_8 комусь речі ОСОБА_6 після її смерті.

У судовому засіданні 02.11.2020 свідок ОСОБА_20 зазначила, що ОСОБА_8 був двоюрідним братом чоловіка свідка, з ОСОБА_2 свідок познайомилась після її одруження з ОСОБА_8 , з 2010 року стали тісно спілкуватися. Перед смертю ОСОБА_3 тяжко хворів, його доглядала дружина ОСОБА_2 . Взаємовідносини між ОСОБА_8 та онукою були не дуже теплі, вона не провідувала його, зі слів ОСОБА_8 вони не спілкувалися. ОСОБА_3 казав, що хоче залишити спадок другій дружині ОСОБА_2 . Наміру заповідати щось онучці не виказував.

У судовому засіданні 02.11.2020 свідок ОСОБА_21 повідомила, що знайома з ОСОБА_2 з часів навчання (1977 рік). З ОСОБА_8 почала спілкуватися після його одруження з ОСОБА_2 . Його син та колишня дружина померли. На одному зі свят свідок бачила його онуку, їй було близько 20 років, більше свідок її не бачила. ОСОБА_8 ображався, що вони не спілкуються, казав, що не рахує її за свою онуку. Доглядала його ОСОБА_2 , коли свідок провідувала його у лікарні, він казав, що тільки ОСОБА_2 до нього ходить.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторін та свідків суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи наступного.

Судом встановлені наступні фактичні обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_6 у ОСОБА_8 та ОСОБА_6 народився син ОСОБА_3 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 ).

ІНФОРМАЦІЯ_7 у ОСОБА_3 та ОСОБА_11 народилась донька -позивач по справі, ОСОБА_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 19.11.2015).

Таким чином ОСОБА_8 є дідом позивачки, а ОСОБА_6 - бабою.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько позивачки ОСОБА_3 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 ).

07.04.1998 квартира АДРЕСА_1 на підставі розпорядження № 18082 від 07.04.1998 була виділена у спільну сумісну власність ОСОБА_8 та ОСОБА_6 (свідоцтво про право власності реєстраційний НОМЕР_5 ).

07.05.1999 померла ОСОБА_6 (свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 від 08.05.1999 та видане повторно серії НОМЕР_7 від 23.05.2017).

З метою оформлення спадщини після смерті своєї дружини ОСОБА_6 . ОСОБА_8 звертався до нотаріальної контори, про що свідчить запит Першої харківської державної нотаріальної контори від 16.02.2000 до КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» за довідкою про вартість квартири на день смерті спадкодавця, мета отримання довідки - для видачі свідоцтва про право на спадщину на ім`я ОСОБА_8 . Однак своє право на спадщину юридично не оформив - свідоцтво про право на спадщину не отримав.

На час смерті ОСОБА_6 разом з нею проживав її чоловік ОСОБА_8

06.10.2000 ОСОБА_8 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб (свідоцтво про одруження серії НОМЕР_8 ), ОСОБА_2 після одруження взяла прізвище ОСОБА_2 .

16.05.2006 ОСОБА_8 склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Одинадцятої харківської державної нотаріальної контори Харченко Л. А., зареєстровано в реєстрі за № 7?667, яким все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося і взагалі все, що йому наложитиме на день смерті заповів ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_8 помер дід позивача ОСОБА_8 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_9 від 19.08.2016, та видане повторно серії НОМЕР_10 від 04.01.2017).

01.09.2016 відповідач ОСОБА_2 звернулась до Першої Харківської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті свого чоловіка ОСОБА_8 , яка була зареєстрована за № 1213 по спадковій справі № 484/2016.

11.01.2017 Першої харківською державною нотаріальною конторою прийнято, зареєстровано в книзі обліку та реєстрації спадкових вправ за № 10 та долучено до спадкової справи № 484/2016 заяву позивача ОСОБА_1 про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_8

21.02.2017 листом № 608/02?14 Перша харківська державна нотаріальна контора повідомила ОСОБА_1 , що за видачою свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_8 звернувся спадкоємець за заповітом - ОСОБА_2

08.09.2017 позивач ОСОБА_1 в особі свого представника за довіреністю ОСОБА_3 звернулася до Першої харківської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6

18.09.2017 Перша харківська державна нотаріальна контора постановою відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини.

Згідно листа Першої харківської державної нотаріальної контори № 1825/01?20 заяви про прийняття спадщини, відмову від спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину від спадкоємця померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 до нотаріальної контори не надходило, спадкова справа не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися.

Відповідно до листа завідувача першої харківської державної нотаріальної контори О. В. Цуканової від 04.07.2017 № 2616/02-14, який міститься в матеріалах спадкової справи № 508/2017, після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 спадщину прийняв її чоловік - ОСОБА_8 , оскільки на час смерті проживав разом з спадкодавцем, але не оформивши свої спадкових прав помер 18.08.2016.

04.10.2017 рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова по справі № 646/3932/17 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про продовження строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 залишено без задоволення. Вказане рішення змінено рішенням Апеляційного суду Харківської області від 13.12.2017 в частині підстав та мотивів відмови в задоволені позову.

Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР (1963 року), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців. У разі коли спадщина відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Згідно з правилами статті 1220 ЦК та статті 525 ЦК Української РСР (1963 року) часом відкриття спадщини слід вважати день смерті особи, зазначений у свідоцтві про смерть, виданим відповідним державним органом реєстрації актів цивільного стану.

Оскільки, спадкодавець ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , то застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, а саме: норми ЦК УРСР від 18.07.1963 № 1540-VI.

Відповідно до ст. 527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

За ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

По своїй суті спадкування за правом представлення - це специфічний порядок набуття права на спадкування за законом, який не є окремою підставою або видом спадкування і за яким суб`єктами спадкування стають певні спадкоємці за законом.

Відповідно до ст. 533 ЦК УРСР (1963 року) предмети звичайної домашньої обстановки і вжитку переходять до спадкоємців за законом, які проживали спільно з спадкодавцем, незалежно від їх черги і спадкової частки, якщо вони проживали з спадкодавцем до його смерті не менше одного року.

За ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців.

Пунктом 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 14.06.1994 № 18/5, яка діяла на момент відкриття спадщини, передбачено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Вирішуючи даний спір суд також бере до уваги, що позивач ОСОБА_1 , 1987 р. н., звернулася з заявою про прийняття спадщини після її баби ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , лише 18.09.2017, тобто після спливу 18 років з моменту смерті спадкодавця, а до цього часу з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталася та не претендувала на спадкове майно.

Відповідно до ч. 4 ст. 84 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, у справі між тими самими сторонами рішенням Апеляційного суду Харківської області від 13.12.2017 у справі № 646/3932/17 встановлено, що ОСОБА_8 був єдиним спадкоємцем першої черги після смерті своєї дружини ОСОБА_6 , а спадщину після смерті ОСОБА_8 прийняла спадкоємиця за заповітом ОСОБА_2 . Суд прийшов до висновку про відсутність підстав для продовження позивачу ОСОБА_1 строку для прийняття спадщини.

Таким чином, суд вважає, що саме ОСОБА_8 є єдиним спадкоємцем після смерті своєї дружини ОСОБА_6 , який у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, в тому числі і предметами звичайної домашньої обстановки і вжитку, оскільки спільно проживав із спадкодавцем ОСОБА_6 .

Суд вважає, що передача прикрас, шуби, сервізу, про які зазначає позивач, ОСОБА_8 своїй онуці може свідчити про дарування вказаного майна на користь позивача особою, яка його успадкувала, а не фактом прийняття спадщини позивачем.

З показань свідків сторони відповідача ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , які були друзями померлого ОСОБА_8 , та свідка ОСОБА_21 , подруги відповідачки, вбачається, що ОСОБА_8 не підтримував близьких стосунків з невісткою та онукою.

Показання свідків сторони позивача, а саме ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , які є близькими знайоми та родичами позивача та її матері про те, що на дев`ятий день після смерті ОСОБА_6 дід позивача подарував, передав як пам`ять, як спадщину, після смерті ОСОБА_6 - золоті прикраси, чайний сервіз та шубу, без визначення їх індивідуальних ознак та дійсної мети їх передачі є суперечливими. Тому в силу положень ст. 80 ЦПК України суд вважає, що показання свідків сторони позивача у своїй сукупності не дають змогу дійти висновку про підтвердження факту прийняття ОСОБА_1 спадщини після смерті своєї баби ОСОБА_6 .

Таким чином, суд доходить висновку про недоведеність позивачем факту прийняття нею спадщини після смерті баби ОСОБА_6 та відсутність правових підстав для задоволення позову повністю, оскільки вимога про визнання права власності на 1/4 частину квартири є похідною від вимоги про встановлення факту прийняття спадщини.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд враховує також ту обставину, що при зверненні до суду з позовом про продовження строку для прийняття спадщини, позивач ОСОБА_8 в обґрунтування позову зазначала, що на момент смерті своєї баби ОСОБА_6 вона була малолітньою (12 років), разом з померлою вона не проживала, а тому вступити в управління або володіння спадковим майном не могла у зв`язку з відсутністю дієздатності, про право на прийняття спадщини її ніхто не повідомив, вперше про таке право дізналася у нотаріальній конторі після смерті свого діда ОСОБА_8 .

Така попередня поведінка позивача свідчить, що позивач фактично визнала, що у встановлений законом строк не вступила в управління або володіння спадковим майном, тому просила про його продовження, обґрунтовуючи поважність причин пропуску. Вказані обставини були встановлені в рішенні Червонозаводського районного суду м. Харкова по справі № 646/3932/17 від 04.10.2017 та в рішенні Апеляційного суду Харківської області від 13.12.2017.

Європейського суду з прав людини визначив (справа «Холіч проти України» (Заява № 41707/98)), що «естопель означає категоричне заперечення такої поведінки сторони в процесі, якою вона перекреслює те, що попередньо було нею визнано в цьому або іншому судовому процесі».

Процесуальний естопель - це правило доказування, яке перешкоджає особі заперечувати істинність тверджень, які вона зробила, або заперечувати наявність фактів, що їх вона визнала існуючими. Тим самим сутність процесуального естопелю полягає в законодавчій забороні на відмову від ухваленої раніше та сформульованої уповноваженою особою позиції офіційно з будь-якого питання. По суті, йдеться про заборону непослідовної поведінки в процесі.

Тобто, така поведінка позивача, як спочатку звертається до суду з позовом, у якому визнає факт неприйняття спадщини у передбачений законом строк (а тільки в такому випадку є підстави просити про продовження строку для прийняття спадщини), а потім в новому судовому процесі заявляє про прийняття нею спадщини у передбачений законом строк та просить встановити факт такого прийняття вочевидь є свідченням суперечливої поведінки сторони, яка не відповідає встановленим ст. 3 ЦК України принципам розумності та добросовісності.

На підставі викладеного, керуючись статтями 4, 81, 133, 259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Червонозаводський районний суд м. Харкова.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_11 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено та підписано 15.12.2020.

Суддя Шелест І. М.