РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2020 року

м. Рівне

Справа № 572/2545/19

Провадження № 22-ц/4815/1152/20

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Шимківа С.С.,

суддів: Гордійчук С.О., Ковальчук Н.М.,

секретар судового засідання Шептицька С.С.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа Орган опіки та піклування Сарненської РДА

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 12 серпня 2020 року (ухвалене у складі судді Ведяніної Т.О.) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Орган опіки та піклування Сарненської РДА про позбавлення батьківських прав,-

в с т а н о в и в :

19 серпня 2019 року, ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заявлених вимог позивачем зазначено, що сторони по справі перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_4 , який проживав із батьками у м. Бориспіль, хоча зареєстрованим місцем проживання дитини було вказано с. Велике Вербче, Сарненського району, Рівненської області.

З моменту припинення спільного життя, ОСОБА_2 перевезла дитину проживати до своїх батьків, за місцем реєстрації дитини, у зв`язку з чим він направляв гроші на утримання ОСОБА_5 батьку відповідачки ОСОБА_6 .

З моменту зміни місця проживання дитини, з боку батьків відповідачки йому чиняться перешкоди у спілкуванні із дитиною, а зустрічі із сином відбуваються виключно в присутності діда.

Відповідачка залишила сина, не проживає із ним, не займається доглядом та вихованням дитини, веде аморальний спосіб життя, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків.

Також зазначає, що ОСОБА_2 позбавлено батьківських прав на двох її старших дітей.

Стверджує, що він є матеріально забезпеченим, має житло, в змозі опікуватися дитиною самостійно, через що просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо дитини.

Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 12 серпня 2020 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про позбавлення останньої батьківських прав стосовно неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням місцевого суду, ОСОБА_3 оскаржив його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що відповідач має негативну характеристику за місцем проживання, вона схильна до суїцидних вчинків, що свідчить про те, що остання не думає про те, що буде з дитиною. Вона не проживає із сином, не займається його доглядом та вихованням, веде аморальний спосіб життя та ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Не приймає участі у навчально-виховному процесі сина, оскільки успішністю навчання останнього займається бабуся.

Також зазначає, що ОСОБА_2 позбавлена батьківських прав відносно своїх старших дітей. При цьому, вона не намагалася і не намагається відновити свої батьківські права відносно них, що свідчить про те, що остання так само, як по відношенню до своїх старших дітей, так і по відношенню до ОСОБА_7 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. До такого ж висновку прийшов й орган опіки й піклування.

Позбавлення її батьківських прав фактично не змінить тривалу існуючу ситуацію між матір`ю та сином ОСОБА_7 та не призведе до відібрання сина у матері, оскільки вона з ним не проживає протягом тривалого часу.

Вважає, що зазначені фактори, як окремо, так і в сукупності, свідчать про ухилення матері від виховання дитини, свідомого нехтування своїми обов`язками і не бажанням виконувати їх, що є підставою для позбавлення її батьківських прав.

З наведених міркувань, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухваливши нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з відповідачем та її батьками за адресою АДРЕСА_1 .

Батьком заявлено вимогу про позбавлення матері батьківських прав стосовно неповнолітнього сина, оскільки вона тривалий час не піклується про нього, не займається його доглядом та вихованням, залишаючи постійне місце проживання, що, на думку позивача, свідчить про те, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання батьківських обов`язків.

На доведення вказаних обставин, позивач посилається на висновок №15/02/01-927 від 17 грудня 2019 року Сарненської РДА.

Відповідно до наведеного вище висновку з приводу вирішення питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача стосовно її неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 орган опіки та піклування дійшов висновку про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно цієї дитини.

В обґрунтування вказаного висновку орган опіки та піклування посилався на те, що в ході розгляду даного питання комісією вивчено документи щодо умов проживання дитини, документи, що характеризують мати дитини, а тому на підставі отриманої інформації комісія дійшла висновку, що є обґрунтовані підстави для застосування до матері дитини такої крайньої міри, як позбавлення батьківських прав.

Відповідно до положень ст. 19 СК України - при розгляді судом спорів щодо, в тому числі, позбавлення та поновлення батьківських прав, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Колегія суддів погоджується з думкою місцевого суду, що висновок органу опіки та піклування є недостатньо обґрунтованим та таким, що не відповідає інтересам дитини.

Органом опіки та піклування Сарненської РДА було прийнято до уваги негативну характеристику щодо ОСОБА_2 та враховано, що остання раніше була позбавлена батьківських прав на двох старших своїх дітей.

Відповідно до довідки №2871 від 24 жовтня 2019 року, виданої Великовербченською сільської радою Сарненського району Рівненської області ОСОБА_2 зареєстрована у АДРЕСА_2 , проживає по АДРЕСА_1 . До складу її сім`ї відносяться діти: ОСОБА_8 , 2007 року народження, ОСОБА_9 , 2008 року народження, ОСОБА_4 , 2010 року народження.

Згідно довідки-характеристики №145 від 25 березня 2019 року, виданої Великовербченською сільською радою Сарненського району Рівненської області, акту обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_2 від 25 березня 2019 року та акту обстеження матеріально-побутових умов утримання, виховання та догляду дітей від 1 квітня 2019 року ОСОБА_2 за час проживання на території Великовербченської сільської ради зарекомендувала себе з негативної сторони, понад вісім місяців відсутня на території сільської ради, не спілкується із малолітніми дітьми, участі у вихованні дітей не приймає, фінансово дітей не утримує. Вихованням дітей займається бабуся та дідусь, які і здійснюють догляд за дітьми.

У той же час, вищевказані обставини суперечать довідці-характеристиці, виданій тією ж Великовербченською сільською радою Сарненського району Рівненської області 12 листопада 2019 року за №742, відповідно до якої ОСОБА_2 має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, виїжджає на сезонні роботи. За час проживання на території сільської ради зарекомендувала себе з позитивної сторони, любляча мама, добра господиня.

Таким чином, враховуючи наявність в матеріалах справи двох характеристик відповідача, які суперечать одна одній, висновок органу опіки та піклування не може вважатися об`єктивним.

Об`єктивних причин, у зв`язку з чим при вирішенні питання доцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, комісією було надано перевагу негативній характеристиці, а не позитивній, яка була датована пізніше, судом не встановлено.

Позбавлення батьківських прав стосовно старших дітей не можуть бути підставою для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав стосовно сина ОСОБА_7 , оскільки ч. 3 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них.

Акт обстеження матеріально-побутових умов утримання, виховання та догляду дітей від 1 квітня 2019 року свідчить про належні умови проживання ОСОБА_4 , 2010 року народження, зокрема, останній має своє особисте ліжко, місце для виконання домашнього завдання, забезпечений одягом, взуттям, шкільним приладдям та іншим. Житловий будинок має газове опалення, облаштований меблями та побутовою технікою.

Відповідно до довідки №2673 від 14 листопада 2019 року, виданої Великовербченською ЗОШ І-ІІІ ступенів ОСОБА_10 навчається у вказаному навчальному закладі та, відповідно до характеристики, виданої відносно нього за підписом класного керівника та директора школи характеризується позитивно, в сім`ї приділяють належну увагу вихованню дитини, бабуся цікавиться успіхами ОСОБА_7 , постійно відвідує батьківські збори.

Згідно показів свідка ОСОБА_11 , яка є матір`ю ОСОБА_2 , вказаний спір виник між сторонами по справі після того, як ОСОБА_2 було порушено перед позивачем питання про аліменти на утримання сина ОСОБА_7 . Також свідок пояснила, що ОСОБА_2 дійсно іноді відсутня по місцю проживання, так як перебуває на заробітках, однак, остання утримує дитину, приїжджає додому в середньому раз на місяць, під час чого спілкується з дитиною.

Аналогічні покази надані свідком ОСОБА_6 , який є батьком ОСОБА_2 . Так, свідок показав, що ОСОБА_7 проживає у житловому будинку, який придбаний з метою проживання дітей. У житловому будинку створені усі належні умови для проживання дітей. Крім цього, свідок підтвердив, що дочка опікується дитиною, коли приїжджає з тимчасових заробітків, постійно спілкується із сином та надає кошти на його утримання.

Покази свідків підтверджені заявами для отримання коштів, які доводять факт здійснення ОСОБА_12 восені 2019 року переказів грошових коштів на ім`я ОСОБА_13 (а.с. 50, 51).

Наведені обставини свідчать, що відповідач опікується матеріальним забезпеченням неповнолітньої дитини, оскільки саме з цією метою виїжджає на тимчасові заробітки.

Фактів свідомого нехтування та ухилення ОСОБА_12 від утримання, виховання неповнолітнього сина ОСОБА_7 , без поважних причин, судом не здобуто.

Підстави для позбавлення батьківських прав, передбачені статтею 164 СК України.

Так, згідно частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Матеріали справи не містять доказів про наявність в ОСОБА_2 алкогольної або наркотичної залежності, як і не містять доказів вчинення останньою решти протиправних дій, які були б підставою позбавлення її батьківських прав стосовно сина ОСОБА_7 .

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків відбувається, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Разом з тим, зазначені чинники, повинні мати системний та постійний характер, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для матері (батька), так і для дитини (ст. 166 СК України).

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо і лише за наявності вини у їхніх діях.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Хант проти України» вказав, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем рішення суду першої інстанції про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, необхідність застосування якого позивачем не доведена, належних та допустимих доказів ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов`язків, які б були законною підставою для позбавлення її батьківських прав стосовно сина ОСОБА_7 , позивачем не надано, а тому суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 12 серпня 2020 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий-суддя Шимків С.С.

Судді: Гордійчук С.О.

Ковальчук Н.М.