Справа № 171/501/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"21" грудня 2020 р. м. Апостолове

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Семенової Н.М.

за участю секретаря Ровної Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Апостолове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що йому та його сестрі ОСОБА_5 на праві спільної часткової власності належить квартира, розташована в АДРЕСА_1 . Окрім нього з сестрою у квартирі зареєстровані ОСОБА_6 його колишня дружина, її доросла дочка ОСОБА_7 , його племінниця ОСОБА_8 . Відповідачі у квартирі тривалий час не проживають, їх відсутність у квартирі носить постійний характер. Виселяючись із квартири, відповідачі забрали всі свої речі, однак скасовувати реєстрацію в квартирі відмовились. З відповідачкою ОСОБА_9 розірвали шлюб у 2013 році. Проживання в квартирі ОСОБА_6 припинила ще в 2009 році. Вона забрала свої речі з квартири та переїхала для роботи та проживання в м. Кривий Ріг, де проживає до цього часу. Під час створення сім`ї із ОСОБА_9 разом з нею у його квартирі була зареєстрована її дочка ОСОБА_7 , однак, фактично вона в квартирі не проживала, проживала разом із батьками дружини в м. Кривий Ріг, продовжувала навчатись у Криворізькій СШ № 32, приїздила до матері на канікули. На реєстрацію його племінниці ОСОБА_10 він дав згоду для її реєстрації в квартирі ще в дев`яности роки. Племінниця проживала в квартирі до 2002 року. В 2002 році вона виїхала до міста Нікополь для проживання у моєї сестри ОСОБА_11 , навчалась у м. Нікополь. З 2002 року вона в квартирі не з`являлась і не проживала. Реєстрація осіб, які не проживають у його квартирі створює проблеми та перешкоди у реалізації ним права власності на належне йому майно, оскільки вважається, що вони є членами його сім`ї і, що ця квартира є їх постійним місцем проживання. На даний час на його адресу надходять листи на ім`я ОСОБА_10 та - ОСОБА_12 від фінансових установ із вимогою повернення кредитів. У листах їм вимоги повернення боргів, висловлюються погрози щодо звернення стягнення на майно. Жодних зобов`язань по поверненню боргів відповідачів у нього не має, але сам факт отримання таких листів та погроз створює напруження, викликає у нього тривожний стан. Завдання неприємних відчуттів та неспокою негативно впливає на його здоров`я, звичний спосіб життя. Колишня дружина, на даний час втратила статус члена його сім`ї, є для нього абсолютно сторонньою особою. Не проживаючи в квартирі більше 10 років, вона втратила своє право на користування належним йому житлом. Просить суд усунути перешкоди у користуванні власністю - квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом визнання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, та скасування їх реєстрації у вищевказаній квартирі.

До початку відкритого судового засідання позивач надав заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі не заперечував проти заочного розгляду справи, просив справу розглянути без його участі.

У відкрите судове засідання відповідачі не з`явилися з невідомої суду причини, хоча про час і місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Інші учасники процесу в судове засідання не з`явилися.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зважаючи на що, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення.

Суд, вирішив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши письмові докази, суд встановив наступне.

ОСОБА_13 є власником 7/15 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі витягу про реєстрацію право власності на нерухоме майно від 29.11.2004 року, виданого Комунальним підприємством «Апостолівське бюро технічної інвентаризації» на підставі свідоцтва про право на спадщину ВВМ № 366163 від 16.11.2004 р., право власності зареєстровано в реєстрі за №1354 (а.с. 11-12)

Згідно довідки виданої Грушівською сільською радою Апостолівського району Дніпропетровської області від 12.02.2020 року №103, ОСОБА_1 , вбачається, що по АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , колишня дружина, ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочка, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , племінниця, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , племінниця (а.с. 13)

Згідно Акту обстеження житлового приміщення складеного депутатом Грушівської сільської ради Свищ О.П. встановлено, що на час проведення обстеження в квартирі проживають ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_2 , 1977 року народження, ОСОБА_3 , 1996 року народження, проживають в АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 , 1992 року народження, проживає АДРЕСА_3 . (а.с. 14)

В розумінні вимог Житлового Кодексу України, відповідач являються членом сім`ї власника, та була зареєстрована в квартирі зі згоди позивача, оскільки протилежних доказів, що вона не була членами її сім`ї і зареєстровані без її відому позивачем суду не надані.

Згідно ст. 319 ЦК України власник майна володіє, користується, розпоряджається своїм майнам на власний розсуд.

Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, а частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Приписами ч.1 ст. 321 ЦК України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

У відповідності до ст.163 ЖК України у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Згідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Частина 2 ст. 405 ЦК України передбачає, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Вимогист.156 ЖК України передбачають, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Як встановлено в судовому засіданні відповідачі не проживають за адресою: АДРЕСА_1 .

У відповідності до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Конституція України є нормами прямої дії, які мають найвищу силу.

Між тим, у відповідності до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Як випливає із зазначеної норми закону, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно при позбавлення права власності на житлове приміщення, позбавленні права користування житловим приміщенням, визнанні особи безвісно відсутньою, оголошенні фізичної особи померлою.

З огляду на те, що Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що реєстрацією відповідача в належній позивачу на праві власності квартири порушуються законні права та інтереси позивача, тому зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову.

Що стосується вимог позовних вимог в частині зняття відповідача з реєстрації, то такі вимоги не ґрунтується на законі в даному випадку, оскільки питання та підстави для зняття з реєстрації визначені ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», яка передбачає, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть.

З огляду на зазначене, зняття особи з реєстраційного обліку проводиться компетентними, уповноваженими на це органами, зокрема на підставі рішення суду про позбавлення права користування жилим приміщенням.

Таким чином рішення суду про втрату права користування житлом є саме по собі достатньої правовою підставою для зняття з реєстраційного обліку відповідача.

Лише в разі відмови компетентного органу здійснити зняття особи з реєстраційного обліку на підставі рішення суду, такі дії можуть бути оскаржені до суду в порядку, встановленому чинним законодавством, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 64, 72, 156 ЖК України, ст.317, 319,405 ЦК України, ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», керуючись ст. ст. 141, 206, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та скасування їх реєстрації у вищевказаній квартирі задовольнити частково.

Усунути ОСОБА_1 , перешкоди у користуванні власністю - квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , з боку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , шляхом визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, яким повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, мають право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя:Н. М. Семенова