Провадження №2-з/521/22/20
Ухвала

27 січня 2020 року м. Одеса

Суддя Малиновського районного суду міста Одеси Тополева Ю.В., дослідивши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

28 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 24 січня 2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справ.

23 січня 2020 року позивач подала заяву про забезпечення позову, в якій просила суд накласти арешт на житловий будинок АДРЕСА_1 та заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії (в тому числі відчуження)щодо вказаного житлового будинку. В обґрунтування заяви зазначила, що відповідач відмовляється повертати грошові кошти за попереднім договором. Враховуючи це у позивача є обґрунтовані припущення, що є ризик унеможливити виконання рішення суду, в разі задоволення позову, а тому, з метою уникнення негативних наслідків, просила вжити заходів забезпечення позову.

Дослідивши подану заяву, матеріали справи та надавши їм належну оцінку, суд вважає, що заява позивача про забезпечення позову не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних заходів, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог та застосовуються з метою недопущення вчинення відповідачем дій, направлених на фактичну неможливість виконання судового рішення.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При застосуванні відповідних заходів забезпечення позову слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Суд не повинен вживати таких заходів забезпечення позову, які пов`язані із втручанням у внутрішню господарську діяльність юридичних осіб.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що забезпечення позову визначається як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Відповідно до інформаційної довідки № 167237849 із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, яка надана позивачем разом із позовною заявою вбачається, що Ухвалою Малиновського районного суду від 29 червня 2017 року про забезпечення позову по справі № 521/9690/17, та постановою Другого Малиновського ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області про арешт майна боржника № 56011479 від 20 березня 2018 року на будинок АДРЕСА_1 накладено арешт.

Враховуючи те, що на житловий будинок АДРЕСА_1 накладено арешт в межах цивільної справи за позовом ОСОБА_3 , в інтересах якої встановлено обтяження, суд вважає, що забезпечення позову в спосіб, визначений позивачем, порушує право ОСОБА_3 , як стягувача у виконавчому провадженні.

Крім того, всупереч положень ч.6 ст. 151 ЦПК України в заяві відсутня пропозиція щодо зустрічного забезпечення.

За таких обставин, суд вважає, що заява позивача про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 149-153, 353 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги на протязі п`ятнадцяти днів з дня її повного складення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: Ю.В. Тополева

27.01.20