Справа № 490/461/17
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2020 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді - Черенкової Н.П.,

при секретарі Янкевич В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві заяву ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження, боржники - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , заінтересована особа - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулася до суду з даною заявою, в якій просила замінити стягувача ОСОБА_4 у справі №490/461/17 на ОСОБА_1 .

На обґрунтування заяви посилалася на те, що 22.03.2019 року Центральний районний суд м. Миколаєва у справі №490/461/17 ухвалив рішення, яким стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 борг за договором позики у розмірі 856 000 грн ,стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 1600 грн. з кожного.Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 витрати на проведення експертизи в сумі 3 569, 28 грн.

11.10.2019 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 укладено договір відступлення права вимоги , відповідно до якого новий кредитор набув право вимоги з боржників згідно договору від 21 листопада 2016 року. Відповідно до п. 1.2 договору, новий кредитор одержує право замість первісного кредитора за договором відступлення права вимоги від 21.11.2016 року вимагати від боржників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 належного виконання зобов`язання за розпискою від 05.03.2013 року на суму 856 000,00 грн. Згідно п. 1.4 договору, новому кредитору передаються оригінали виконавчих листів та рішення Центрального районного суду м. Миколаєва у справі №490/461/17, згідно з якими боржники зобов`язані у солідарному порядку сплатити 856 000,00 грн. та 1600,00 грн. судового збору з кожного відповідно розписки для можливості замін сторони виконавчого провадження.Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_1 просила змінити стягувача ОСОБА_4 на ОСОБА_1 .

Ухвалою від 21.10.2019 року заяву прийнято до розгляду.

Ухвалою від 15.01.2020 року до участі притягнуто ОСОБА_5 .

ОСОБА_1 до судового засідання не з`явилася, надала нотаріально посвідчену заяву про розгляд заяви про заміну сторони виконавчого провадження у її відсутності та вимоги заяви підтримала у повному обсязі.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_4 - ОСОБА_6 надав заяву про розгляд справи у його відсутності та просив заяву задовольнити у повному обсязі.

Представник боржників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_7 надав заяву про розгляд справи у його відсутності та у задоволенні заяви просив відмовити, посилаючись на те, що договір відступлення права вимоги заявник ОСОБА_1 уклала з ОСОБА_4 20.02.2017 року, а не 11.10.2019 року.

Окрім того, за п.4.1 договору про відступлення права вимоги визначено, що розрахунки за цим договором між сторонами не передбачені, за такого, заміна сторони стягувача не відповідає змісту договору про відступлення вимоги.

ОСОБА_5 до судового засідання не з`явився, заперечень не надав.

Відповідно до ч. 3 ст. 442 ЦПК України, неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Судом постановлено про розгляд заяви у відсутності сторін.

Вивчивши заяву, додані до неї матеріали та матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку.

30.11.2012 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 укладено договір займу, відповідно до якого займодавець ОСОБА_9 передала, а позичальник ОСОБА_4 отримав у власність грошові кошти у сумі 200 000,00 євро. Згідно п. 3 даного договору суду займу позичальник зобов`язався повернути у строк до 01.04.2014 року.

21.11.2016 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 укладено договір відступлення права вимоги, згідно якого первісний кредитор ОСОБА_5 відступає новому кредитору ОСОБА_4 , а новий кредитор набуває право вимоги, що належить первісному кредиторові на підставі договорів позики, укладених між первісним кредитором та фізичними особами-позичальниками, якими є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Згідно п. 3 вказаного договору, дійсність вимоги, яка передається за цим договором первісним кредитором новому кредиторові підтверджується наступними документами: розпискою на суму 1 284 000 грн. (еквівалент 120 000,00 євро) та розпискою на суму 856 000,00 грн. за підписами ОСОБА_2 та ОСОБА_3

22.03.2019 року Центральний районний суд м. Миколаєва у справі №490/461/17 ухвалив рішення, яким стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 борг за договором позики у розмірі 856 000 грн.Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 1600 грн. з кожного.Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 витрати на проведення експертизи в сумі 3 569, 28 грн.

Постановою колегії суддів судової палати в цивільних справах миколаївського апеляційного суду від 09.09.2019 року рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 22.03.2019 року залишено без змін.

11.10.2019 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор ОСОБА_4 відступає, а новий кредитор ОСОБА_1 приймає на себе право вимоги, що належить первісному кредиторові і стає кредитором за Договором відступлення права вимоги від 21.11.2016 року, укладеним між первісним кредитором та громадянином ОСОБА_5 . Відповідно до п. 1.2 договору, новий кредитор ОСОБА_1 одержує право замість первісного кредитора ОСОБА_4 за договором відступлення права вимоги від 21.11.2016 року вимагати від боржників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 належного виконання зобов`язання за розпискою від 05.03.2013 року на суму 856 000,00 грн.

За п. 1.3 Договору, право вимоги первісного кредитора ОСОБА_4 до боржника по основному договору підтверджуються розпискою за підписом боржників від 05.03.2013 року на суму 856 000,00 грн.

Згідно п. 1.4 договору від 11.10.2019 року, новому кредитору передаються оригінали виконавчих листів та рішення Центрального районного суду м. Миколаєва у справі №490/461/17, згідно з якими боржники зобов`язані у солідарному порядку сплатити 856 000,00 грн. та 1600,00 грн. судового збору з кожного відповідно розписки від 05.03.2013 року для можливості замін сторони виконавчого провадження згідно п. 5 ст.15 ЗУ "Про виконавче провадження".

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Тлумачення ч.1 ст.512 ЦК дає підстави для висновку, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору:

купівлі-продажу чи міни (ч.3 ст.656 ЦК);

дарування (ч.2 ст.718 ЦК);

факторингу (гл73 ЦК).

На підставі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язані в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ч.5 ст.15 Закону «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

За своєю суттю заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку із заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до ч.5 ст.15 Закону «Про виконавче провадження» (в чинній на час постановлення оскаржуваних ухвал редакції) за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).

Аналогічний висновок зробив і Верховний Суд України в постанові від 20.11.2013 у справі №6-122цс13.

Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні не має права звернутися до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Важко уявити, щоб ст.6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у ст.6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи конвенцію. Отже, для цілей ст.6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (рішення від 19.03.97 у справі «Hornsby v. Greece», п.40) (Правова позиція, викладена у Постанові Верховного Суду від 05.12.2018 року у справі №643/4902/14-ц).

Враховуючи наведене, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, тому зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

Враховуючи, що ОСОБА_1 прийняла право вимоги, що належали первісному кредитору ОСОБА_4 , та одержала право вимагати від боржників належного виконання всіх зобов`язань на підставі договору від 11.10.2019 року, то суд приходить до висновку, що дані обставини є підставою для задоволення заяви.

Посилання представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_7 на п. 4.1 договору як посилання на неможливість заміни сторони стягувача є безпідставними, оскільки не входять до підстав заключення договору відступлення права вимоги.

ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними ( п.53 "Ковач проти України","Мельниченко проти України", "Чуйкіна проти України").

Європейський Суд вказав, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визнано тільки у світлі конкретних обставин ( "Проніна проти України", "Сєрявін та інші проти України").

На підставі викладеного та керуючись ст. 442 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву - задовольнити.

Замінити первісного стягувача - ОСОБА_4 на його правонаступника - ОСОБА_1 , паспорт НОМЕР_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , у виконавчому листі з примусового виконання рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 22.03.2019 року у справі № 490/461/17 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором відступлення права вимоги, третя особа ОСОБА_5 .

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Н.П. Черенкова