Номер провадження: 22-ц/813/2004/20
Номер справи місцевого суду: 509/4573/19
Головуючий у першій інстанції Кириченко П. Л.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2020 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 509/4573/19

Одеській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді - Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Князюка О.В., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Віцько А.І.,

учасники справи:

- заявник - приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитро Миколайович,

- боржник - ОСОБА_1 ,

- стягувач - Акціонерне товариство «Райффайзен банк Аваль»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за поданням приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича про звернення стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , яке не зареєстровано в установленому законом порядку, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Аврамова Вячеслава Панасовича, на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області постановлену у складі судді Кириченка П.Л., 03 жовтня 2019 року, про звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку,

встановив:

У серпні 2018 року приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. (далі - Приватний виконавець) звернувся до суду з вищезазначеним поданням, в якому просить вирішити питання щодо звернення стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , а саме на - земельну ділянку, площею 0,06 га., цільове призначення - для ведення садівництва, розташовану за адресою - АДРЕСА_1 , яка належить боржнику на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія 1-ОД 006630, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 57-15 від 15.02.2000 року.

В обґрунтування вимог подання приватний виконавець вказує на передбачені абзацом 2 частини 4 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» правила (а. с. 1 - 4).

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 03 жовтня 2019 року вищевказане подання задоволено.

Звернуто стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , а саме на - земельну ділянку, площею 0,06 га., цільове призначення - для ведення садівництва, розташовану за адресою - АДРЕСА_1 , яка належить боржнику на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія 1-ОД 006630, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 57-15 від 15.02.2000 року (а. с. 55 - 56).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Аврамов В.П. просить скасувати ухвалу суду першої інстанції. Ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні вимог вказаного подання приватного виконавця.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржувану ухвалу постановлено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт посилається, зокрема, на те, що судом першої інстанції проігноровано вимоги частини 5 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження».

Представник ОСОБА_1 - адвокат Аврамов В.П. у судовому засіданні підтримав викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. Причини неявки не повідомили, заяв та клопотань не надали.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у якнайскорішому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, думку учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, про можливість розгляду справи за відсутності її інших учасників, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності учасників справи, які в судове засідання не з`явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні судового рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При постановленні оскаржуваної ухвали суд першої інстанції виходив з того, що з метою забезпечення виконання судового рішення та враховуючи, що боржник ОСОБА_1 може відчужити належне йому майно - подання є обґрунтованим та підлягає задоволенню (а. с. 55 - 56).

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на примусовому виконані у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. перебуває виконавчий лист по справі № 2-5716/11 року, виданий Київським райсудом м. Одеса від 02.04.2012 року, про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Банку заборгованість за кредитним договором в сумі - 24 690,52 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ складає - 196 869,86 грн. у солідарному порядку та судовий збір з кожного. Рішення суду першої інстанції є чинним.

Для погашення заборгованості за вищевказаним виконавчим документом приватний виконавець просить звернути стягнення на земельну ділянку, площею 0,06 га., цільове призначення - для ведення садівництва, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . Земельна ділянка належить боржнику ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія 1-ОД 006630, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 57-15 від 15.02.2000 року

Право власності у вигляді кадастрового номеру на вищевказану земельну ділянку не зареєстровано в установленому законом порядку, оскільки відсутній кадастровий номер. На вищевказаній земельній ділянці знаходиться житловий будинок, що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного земельного кадастру від 06.05.2019 року, а також відповіді міськрайонного управління в Овідіопольському районі та м. Чорноморську Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 18.01.2019 року.

Згідно з пунктом першим частини першої, частиною другою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження, зокрема, має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб (пункт 13 частина третя статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з вимогами статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник. Разом із житловим будинком стягнення звертається також на прилеглу земельну ділянку, що належить боржнику. У разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом. Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам. У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно. У разі відсутності технічної документації на майно, у зв`язку з чим його неможливо підготувати до реалізації, виготовлення такої документації здійснюється за зверненням виконавця в установленому законодавством порядку за рахунок додаткового авансування стягувача. У разі якщо стягувач протягом 10 робочих днів із дня одержання відповідного повідомлення виконавця не авансує витрати, пов`язані з підготовкою технічної документації на майно, виконавчий документ повертається стягувачу, за умови що відсутнє інше майно у боржника, на яке можливо звернути стягнення.

Вирішуючи питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстроване, суд першої інстанції не звернув уваги на відсутність у справі будь-яких належних та допустимих доказів того, що приватний виконавець вчинив заходи щодо виконання вимог частини 5 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження», а саме вчинив дії щодо виготовлення технічної документації для присвоєння земельні ділянці кадастрового, право власності на яку не зареєстровано в установленому законом порядку, шляхом звернення виконавця в установленому законодавством порядку до стягувача для додаткового авансування стягувачем виготовлення такої технічної документації.

Встановлено, що приватний виконавець просить звернути стягнення на земельну ділянку відносно якої відсутній кадастровий номер. Разом з тим, необхідною умовою звернення стягнення на земельну ділянку є - наявність кадастрового номеру такої земельної ділянки.

Статтями 1, 6, 24 Закону України «Про державний земельний кадастр» передбачено, що державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

Земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер.

Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі.

Система кадастрової нумерації земельних ділянок є єдиною на всій території України.

Кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера.

Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за відповідною заявою, до якою обов`язково додається, крім інших документів, - оригінал документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки, документація із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки у формі електронного документа.

Порядок ведення Державного земельного кадастру затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року № 1051. Пунктом 96 вказаного Порядку передбачено, що для внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру про землі в межах територій адміністративно-територіальних одиниць Державному кадастровому реєстраторові подаються: 1) заява про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, крім випадків, зазначених у пункті 69 цього Порядку; 2) документація із землеустрою та оцінки земель, документи, які згідно з пунктом 97 цього Порядку є підставою для внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру; 3) електронний документ.

Суд першої інстанції не прийняв до уваги, що наявність ухвали суду про звернення стягнення на земельну ділянку боржника, право власності на яку не зареєстроване в установленому законом порядку (не присвоєно кадастровий номер), не призведе до її реального виконання за відсутності кадастрового номеру на таку земельну ділянку.

З урахуванням вищенаведеного доводи апеляційної скарги щодо недотримання судом першої інстанції вимог частини 5 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» під час постановлення оскаржуваної ухвали є обґрунтованими.

З урахуванням вищенаведеного вказана апеляційна скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом порушено норми процесуального права, неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до постановлення помилкової ухвали про задоволення подання приватного виконавця про звернення стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , яке не зареєстровано в установленому законом порядку, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні вищевказаного подання приватного виконавця за вищевказаного обґрунтування.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, Одеський

апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Аврамова Вячеслава Панасовича,- задовольнити.

Ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 03 жовтня 2019 року про звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку- скасувати. Ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича про звернення стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , яке не зареєстровано в установленому законом порядку - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 27 січня 2020 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: О. В. Князюк

О. М. Таварткіладзе