Дата документу 16.12.2020 Справа № 320/1345/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/2782/20 Головуючий у 1-й інстанції: Юрлагіна Т.В.
Є.У.№ 320/1345/19 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Дашковської А.В.,

секретар: Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргоюОСОБА_2 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 08 липня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2019 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивований тим, що 27 квітня 2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним товариством «Аваль», правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №014/17-29/5272-80, згідно з умовами якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит у розмірі 8 000 доларів США строком до 26.04.2021, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 12,0% річних. 02.09.2009 між банком та позичальником було укладено Додаткову угоду №1, відповідно до умов якої з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України сторони дійшли згоди врегулювати заборгованість позичальника за кредитним договором, строк сплати якого настав. На підставі Додаткової угоди від 02.09.2009 фактична заборгованість за сумою кредиту збільшується на суму заборгованості за процентами, у зв`язку з чим відбувається зміна строку погашення заборгованості. Графік погашення та розрахунок сукупної вартості кредиту було викладено у новій редакції в Додатку №1 до Додаткової угоди. Відповідно до п.2 Додаткової угоди тимчасово на період з 02 вересня 2009 року по 02 вересня 2010 року сторони домовились зменшити розмір щомісячного платежу позичальника до розміру, визначеного в Графіку погашення кредиту.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 27 квітня 2006 року між банком та ОСОБА_2 було укладено Договір поруки №014/17-29/5272-80, відповідно до умов якого поручитель взяв на себе зобов`язання перед банком відповідати за зобов`язаннями боржника, що виникають з умов кредитного договору №014/17-29/5272-80 від 27.04.2006 в повному обсязі цих зобов`язань.

У зв`язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору, несплатою періодичних платежів на погашення кредиту та відсотків за користуванням кредитними коштами на адресу позичальника та поручителя було направлено вимогу від 30.10.2018 про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором, яка відповідачами не виконана. Станом на 12.11.2018 заборгованість позичальника перед банком за вказаним кредитним договором складає 53 393,14 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку становить 1 489 222,29 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом в розмірі 6 709,98 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку складає 187 152,35 гривень, в тому числі прострочена заборгованість за кредитом в розмірі 4 096,28 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку складає 114251,97 гривні; заборгованості за відсотками у розмірі 5 745,04 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку складає 160 238,59 гривень, в тому числі прострочена заборгованість за відсотками у розмірі 5 683,27 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку складає 158 515,73 гривень; пеня в розмірі 1 141 831,35 гривень. Відповідно до рішення кредитора в рамках даного спору стягується заборгованість за кредитом та відсотками, що становить 12 455,02 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку складає 347 390,94 гривень.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 08 липня 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором №014/17-29/5272-80 від 27.04.2006 року в сумі 12455 (дванадцять тисяч чотириста п`ятдесят п`ять) доларів США 02 центів, що еквівалентно за курсом НБУ на дату розрахунку 347390 (триста сорок сім тисяч триста дев`яносто) гривень 94 копійки, яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 6709 доларів США 98 центів, що в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку складає 187152 грн. 35 копійок, в тому числі прострочена заборгованість за кредитом в розмірі 4096 доларів США 28 центів, що в еквівалентні за курсом НБУ складає 114251 грн. 97 копійок; заборгованості за відсотками у розмірі 5745 доларів США 04 центи, що в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку складає 160238 грн. 59 копійок, в тому числі прострочена заборгованість за відсотками в розмірі 5683 долари США 27 центів, що в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку складає 158515 грн. 73 копійки.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» судовий збір в сумі 5210 (п`ять тисяч двісті десять) гривень 86 копійок.

В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позичальник ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , після його смерті спадкова справа не заводилась, а тому відстні підстави для стягнення з нього заборгованості за кредитним договором. Проте смерть позичальника не є перешкодою для стягнення заборгованості з поручителя ОСОБА_2 , який на підставі договору поруки є солідарним боржником разом із померлим позичальником.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись напорушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, постановити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що під час ухвалення рішення по вказаній справі, суд першої інстанції не дав належної оцінки тому, що він дійсно як поручитель поклав на себе зобов`язання як і основний боржник за кредитним договором ОСОБА_1 , однак останній помер, спадкоємців після його смерті немає, тому на думку апелянта, договір поруки вважається припиненим.

У відзиві на апеляційну скаргу банк зазначає, що оскаржуване рішення є законним і обґрунтованим, а доводи поручителя неспроможними. Стаття 559 ЦК України не містить такої підстави для припинення поруки як смерть боржника за основним договором. Обов`язок боржника за кредитним договором полягає у повернені суми кредиту та процентів. Такий обов`язок може бути виконаний будь-якою особою, а тому він не може вважатися припиненим, оскільки обов`язок щодо повернення кредиту й сплати відсотків має бути покладений на спадкоємців померлого боржника.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 , заперечення представника банку ОСОБА_3 , перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з частиною першою статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частинами першою, другою, п`ятою статті 263 ЦПК України визначено,що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права,бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення,ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотримання норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам закону не відповідає.

Встановлено, що 27 квітня 2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним товариством «Аваль», правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №014/17-29/5272-80, згідно з умовами якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит у розмірі 8000 доларів США строком до 26.04.2021 року, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 12,0% річних (а.с.11-12).

Відповідно до умов п.5.1. Кредитного договору ОСОБА_1 зобов`язався здійснювати безготівковим платежем або готівкою в касу кредитора: щомісячно, до 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця отримання кредиту, часткове погашення кредиту згідно з п.1 договору та остаточне погашення кредиту до 26.04.2021 року на рахунок, визначений п.4.1. Кредитного договору; щомісячно, до 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, та при остаточному погашенні кредиту, сплату процентів за фактичне використання кредитних коштів на рахунок, визначений Кредитним договором.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 27 квітня 2006 року між банком та ОСОБА_2 було укладено Договір поруки №014/17-29/5272-80, відповідно до умов якого поручитель взяв на себе зобов`язання перед банком відповідати за зобов`язаннями боржника, що виникають з умов кредитного договору №014/17-29/5272-80 від 27.04.2006 року в повному обсязі цих зобов`язань (а.с.17).

02.09.2009 між банком та позичальником було укладено Додаткову угоду №1, відповідно до умов якої з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України сторони дійшли згоди врегулювати заборгованість позичальника за кредитним договором, строк сплати якого настав. На підставі Додаткової угоди від 02.09.2009 фактична заборгованість за сумою кредиту збільшується на суму заборгованості за процентами, у зв`язку з чим відбувається зміна строку погашення заборгованості. Графік погашення та розрахунок сукупної вартості кредиту було викладено у новій редакції в Додатку №1 до Додаткової угоди. Відповідно до п.2 Додаткової угоди тимчасово на період з 02 вересня 2009 року по 02 вересня 2010 року сторони домовились зменшити розмір щомісячного платежу позичальника до розміру, визначеного в Графіку погашення кредиту.

Зміни до договору поруки у зв`язку із укладенням між банком та позичальником додаткової угоди не вносилися.

Доказів про згоду поручителя на зміну зобов`язання внаслідок укладання сторонами додаткової угоди і збільшення обсягу відповідальності боржника матеріали справи нге містять.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 наполягав на тому, що своєї згоди на збільшення обсягу відповідальності за додатковою угодою від 02.09.2009 і на забезпечення виконання зобов`язання за вищевказаним кредитним договором спадкоємцями померлого боржника він не надавав.

Не містить такого застереження щодо згоди поручителя забезпечувати виконання зобов`язання іншим боржником у разі переведення боргу на спадкоємців померлого позичальника.

У зв`язку із неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору утворилася заборгованість, розмір якої станом на 12.11.2018 складає 53 393,14 доларів США, яка складається із: заборгованості за кредитом в розмірі 6 709,98 доларів США, в тому числі прострочена заборгованість за кредитом в розмірі 4 096,28 доларів США, заборгованості за відсотками у розмірі 5 745,04 доларів США, в тому числі прострочена заборгованість за відсотками у розмірі 5683,27 доларів США; пеня в розмірі 1 141 831,35 гривень (а.с.8-11).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 помер, що підтверджується копією актового запису про смерть №2070 від 18 вересня 2019 року.(а.с.171)

Згідно відповіді Мелітопольської державної міської нотаріальної контори №442/01-16 від 24.03.2020, після смерті ОСОБА_1 , яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_2 , відсутня заведена спадкова справа.(а.с.197).

На запит апеляційного суду (ухвала суду від 02.11.2020 про витребування доказів) Мелітопольська державна нотаріальна контора надала аналогічну відповідь.

Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру спадкова справи після смерті ОСОБА_1 , яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_2 , не заводилася.

Відмовляючи у стягненні заборгованості за кредитним договором із позичальника ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що ІНФОРМАЦІЯ_1 останній помер, відомості щодо його спадкоємці відсутні.

Проте вказана обставина є підставою для закриття провадження у справі, а не для відмови у позові.

Частиною 1 статті 46 , статтею 48 ЦК України передбачено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

За змістом ст. ст. 46, 49 ЦПК України здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи, а також здатність особисто здійснювати процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

Виходячи зі змісту наведених статей, стороною у справі може бути лише особа, яка має цивільну процесуальну правоздатність і цивільну процесуальну дієздатність.

Відповідно до частини першої статті 24 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою.

У частині першій статті 25 ЦК України передбачено, що здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи.

За правилами частин другої та четвертої цієї статті цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України визначено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі.

Зважаючи на те, що на момент вирішення спору відповідач ОСОБА_1 помер, а отже не може бути стороною у спорі, відомості про спадкоємців, які прийняли спадщину після його смерті відсутні, спадкова справа після його смерті не заводилася, провадження у справі за позовними вимогами про стягнення заборгованості з позичальника ОСОБА_1 підлягає закриттю.

За вказаних обставин оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні позову про стягнення з позичальника ОСОБА_1 заборгованості не відповідає нормам процесуального права, а тому на підставі ст.377 ч.1 ЦПК України воно підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Не ґрунтуються на вимогах закону і висновки суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог банку в частині солідарного стягнення заборгованості з поручителя.

Згідно з частиною першою статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до частин першої, другої статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно з частинами першою, четвертою статті 559 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (укладення договору поруки), порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Як вбачається із матеріалів справи та зазначалось вище, 02.09.2009 між банком та позичальником ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду №1, відповідно до умов якої, з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України сторони дійшли згоди врегулювати заборгованість позичальника за кредитним договором, строк сплати якого настав (а.с.14).

На підставі Додаткової угоди від 02.09.2009 року фактична заборгованість за сумою кредиту збільшується на суму заборгованості за процентами, у зв`язку з чим відбувається зміна строку погашення заборгованості.

ОСОБА_2 про це повідомлений не був, із додаткової угодою ознайомлений не був, отже відбулась зміна зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Крім того, із змісту договору поруки слідує, що поручитель ОСОБА_2 брав на себе зобов`язання перед кредитором відповідати по зобов`язанням боржника ОСОБА_1 , які виникають з умов кредитного договору. Пунктом 1.3 визначено, що зобов`язання поручителя перед кредитором є безумовними і ніяких інших умов, крім передбачених цим договором не потребують.

Отже укладаючи договір поруки, ОСОБА_2 своєї згоди на забезпечення виконання зобов`язання за вищевказаним кредитним договором іншим боржником у разі переведення боргу на спадкоємців померлого позичальника не надавав.

З урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Поручитель приймає на себе зобов`язання відповідати за виконання кредитного договору за боржника (статті 553 - 554 ЦК), а також за будь-якого боржника в разі переводу боргу чи смерті боржника, якщо таке зазначено у договорі поруки.

Відповідно до статті 523 ЦК порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником, а згідно зі статтею 607 ЦК зобов`язання припиняється неможливістю його виконання у зв`язку з обставиною, за яку жодна зі сторін не відповідає.

Таким чином, на поручителя може бути покладено відповідальність за порушення боржником обов`язку щодо виконання зобов`язання за кредитним договором у випадку смерті позичальника лише за наявності у позичальника правонаступника, який прийняв спадщину, та згоди поручителя відповідати за будь-якого нового боржника, зафіксоване в тому числі у договорі поруки.

Зважаючи на те, що відомості про наявність у боржника спадкоємців, які прийняли спадщину, в матеріалах справи відсутні, з відповідною заявою протягом року із дня відкриття спадщини ніхто із спадкоємців померлого не звертався, своєї згоди відповідати за будь-якого нового боржника, зафіксованої у договорі поруки, ОСОБА_2 не надавав, передбачених законом підстав для стягнення з останнього заборгованості за кредитним договором, укладеним із ОСОБА_1 , суд першої інстанції не мав.

За вказаних обставин рішення суду першої інстанції і в частині стягнення заборгованості з поручителя не можна визнати законним і обґрунтованим, а тому в зазначеній частині на підставі ст. 376 ЦПК України воно підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у позові.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 379, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 08 липня 2020 року у цій справі скасувати.

Провадження у справі за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про захист порушеного права шляхом солідарного стягнення заборгованості закрити.

У задоволені позову Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено 17 грудня 2020 року.

Головуючий: І.В. Кочеткова

Судді: А.В. Дашковська

О.М. Кримська