Справа № 536/201/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2020 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі:

Головуючого судді - Колотієвського О.О. ,

при секретарі - Коваль В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кременчуці заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 18 травня 2015 року по цивільній справі № 536/201/15-ц за позовом Публічного Акціонерного Товариства «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

18 травня 2015 року Кременчуцький районний суд Полтавської області ухвалив заочне рішення по цивільній справі № 536/201/15-ц за позовом Публічного Акціонерного Товариства «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд вищезазначеного заочного рішення.

В своїй заяві ОСОБА_1 зазначив, що відповідно до ч.3 ст.284 ЦПК України учасник справи, якому повне заочнерішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновленняпропущеного строку на подання заяви про перегляд - якщо така заява поданапротягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Вказанерішення було отримане представником заявника (адвокатом Нестеренко А.В.) 03 грудня2019 року, а заява про його перегляд подана 20 грудня 2020 року - тобто без пропускувідповідного строку на її подання.

Заявник не з`явився у судове засідання, на якому було ухвалено спірне судове рішення та не повідомив про причини своєї неявки відносно цього засідання, виходячи з того, що він не був належним чином повідомлений про календарну дату проведення вказаного судового засідання, а тому не знав про таке повідомлення та відповідно його не бачив. Жодного поштового повідомлення, судові повістки до суду йому не надходили та відповідно він не отримував.

Неповідомлення Відповідача у встановленому законом порядку про розгляд справи позбавило ОСОБА_1 можливості реалізації прав, передбачених ч.2, 3, 6 ст. 43 ЦПК України, зокрема подавати свої заперечення, докази, подавати клопотання та заяви, надавати пояснення суду, користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами, які мають істотне значення для вирішення справи. А також призвело до ухвалення неправильного заочного рішення судом.

19 березня 2008 року між ПАТ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитно-заставний договір №PLRMA713190101, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 11731,70 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 9% річних строком користування до 18 березня 2015 року.

Заочним рішенням від 18 травня 2015 року задоволено позовні вимоги у розмірі 13823 доларів США, що еквівалентно 204584 грн.06 коп., яка складається з наступного : 4140,08 дол. США - заборгованість за кредитом;3,32 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом;9005,51 дол. США пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором;штрафи 16,89 дол. США та 657,45 дол. США.

Також звертав увагу суду на очевидну неспіврозмірність суми залишку заборгованості за основним боргом по кредиту та сумами неустойки.

Наголошував, що не згоден із розміром нарахування процентів та штрафних санкцій, також не згоден із розміром отриманих коштів та графіком платежів. Позивач звернувся у січні 2015 року, тобто на той час взагалі не мав права на звернення до суду за захистом своїх прав.

Стаття 549 ЦК України дає визначення поняття неустойки:

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язаним.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

У відповідності до розрахунку, станом на 10.11.2014 року 13823 доларів США, що еквівалентно 204584 грн.06 коп., яка складається з наступного : 4140,08 дол. США - заборгованість за кредитом;3,32 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом;9005,51 дол. США пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором;штрафи 16,89 дол. США та 657,45 дол. США.

Формування штрафу (процентної складової) є подвійною відповідальністю за одне і теж порушення.

Незаконність визначення цієї суми полягає в тому, що вона створює подвійнувідповідальність Відповідача перед Позивачем, що забороняється ст. 61 КонституціїУкраїни відповідно до якої Ніхто не може бути двічі притягнений до юридичноївідповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Створює вказана сумагрошових коштів подвійну відповідальність Відповідача виходячи з того, що за теж самепорушення - несвоєчасне погашення процентів та/або тіла кредиту.

Підтримана також вказана позиція Верховним Судом України, який в своїй постанові від 21.10.2015р. по справі №6-2003цс15 (обов`язковій до виконання) зазначив наступне:

«Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржникомзобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.»

Крім цього, Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).

Ця позиція відповідає правовим висновкам Верховного суду України, викладеним в його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 частини першої статті 355 ЦПК України у справі № 6-16цс15 від 11.03.2015 р.

Також, згідно із частинами першою, третьою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник повернути кредит та сплатити відсотки.

На підставі вищевикладеного, просив суд скасувати заочне рішення від 18 травня 2015 року, ухвалене по цивільній справі № 536/201/15-ц за позовом Публічного Акціонерного Товариства «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, та призначити справу до розгляду в загальному порядку.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник ПАТ «Приватбанк» Лазоренко О.Ф. подав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував проти скасування заочного рішення.

На підставі ст. 287 ЦПК України, суд своєю ухвалою може або скасувати заочне рішення та призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Оскільки відповідач по справі не знав про час та місце розгляду справи, що підтверджується наявними у справі доказами, та оспорює обставини викладені в позові, тому суд не знаходить підстав для відмови в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення.

Заявником надані доводи для перегляду заочного рішення, тому суд вважає за необхідне скасувати заочне рішення суду та призначити справу в загальному порядку.

Керуючись ст.ст. 258-261, 284-287 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Скасувати заочне рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від від 18 травня 2015 року, ухвалене по цивільній справі № 536/201/15-ц за позовом Публічного Акціонерного Товариства «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - скасувати та призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Призначити справу до розгляду в загальному порядку на 24 лютого 2020 року о 10 годині 05 хвилин.

Роз`яснити всім учасникам справи наступне:

Відповідно до ст. 191 ЦПК України, відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.

Відзив подається протягом 15 днів із дня даної ухвали.

Відповідно до ч.4 ст.178 ЦПК України, копія відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ст.179 ЦПК України, позивач має право подати відповідь на відзив протягом 5 днів з дня отримання відзиву відповідача.

Згідно з ч.3 ст.179 ЦПК України, копія відповіді на відзив та доданих до неї документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) одночасно з надісланням (наданням) відповіді на відзив до суду.

Відповідно до ст.180 ЦПК України, відповідач має право подати заперечення на відповідь на відзив протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив.

Згідно з ч.3 ст. 180 ЦПК України, копія заперечення на відповідь на відзив та доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) одночасно з надісланням (наданням) заперечення на відповідь на відзив до суду.

Відповідно до вимог ст.83 ЦПК України, відповідач повинен подати суду докази разом з поданням відзиву .

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

СуддяО. О. Колотієвський