КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-з/947/290/20
УХВАЛА

28.01.2020 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Петренка В.С.

за участю секретаря Ратовської А.С.,

розглянувши у підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Одесі заяву представника ОСОБА_1 адвоката Лісовської Маріанни Миколаївни про забезпечення позову, подану по цивільній справі за позовом

ОСОБА_2

до ОСОБА_1 ,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради

про усунення перешкод у користуванні майном шляхом зобов`язання звільнити житлове приміщення,

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про визнання договорів дарування недійсними,

ВСТАНОВИВ:

25.09.2019року ОСОБА_3 звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради, в якій просить суд виселити відповідача - ОСОБА_1 з житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , визнати відповідача - ОСОБА_1 таким, що втратив право користування будинком, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 26.09.2019 року булоприйнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявоюОСОБА_3 до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради про усунення перешкод у користуванні майном шляхом зобов`язання звільнити житлове приміщення. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження.Призначено підготовче засідання.

18.10.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_3 , в якій просить суд визнати недійсним договір дарування житлового будинку АДРЕСА_1 від 01.08.2019 року, серії та номер 1-834, посвідчений нотаріусом Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса Савицькою Оленою Юліанівною, та договір дарування земельної ділянки АДРЕСА_1 від 01.08.2019 року, серії та номер 1-837, посвідчений нотаріусом Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса Савицькою Оленою Юліанівною.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Пучковій І.М.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Пучкової І.М. від 01.11.2019 року булоприйнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договорів дарування недійсними. Призначено справу до розгляду у підготовчому судовому засіданні.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 05.12.2019 року було об`єднано цивільну справу № 947/23332/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради про усунення перешкод у користуванні майном шляхом зобов`язання звільнити житлове приміщення, та цивільну справу № 947/24420/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договорів дарування недійсними, ухвалено розглядати їх в одному провадженні, присвоєно об`єднаній цивільній справі № 947/23332/19.

28.01.2020 року до канцелярії суду від представника ОСОБА_1 адвоката Лісовської Маріанни Миколаївни надійшла заява про забезпечення позову, в якій представник ОСОБА_1 просить суд

заборонити ОСОБА_2 та будь-яким іншим особам чинити перешкоди ОСОБА_1 у користуванні літерою «Б» будинку АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_2 та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії направлені на відключення від електропостачання, водопостачання, газопостачання літери «Б» будинку АДРЕСА_1 ;

накласти арешт та заборонити державним реєстраторам, іншим реєстраторам речових прав на нерухоме майно здійснювати будь-які дії щодо внесення (виключення, припинення) записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, здійснення державної реєстрації прав на нерухоме майно, а також заборонити будь-яким особам вчиняти правочини щодо відчуження, передання в іпотеку, оренду, внесення змін вже до укладених правочинів, а також вчиняти інші дії, спрямовані на відчуженим будинку АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 101, та земельної ділянки 0,0662 га, кадастровий номер :23:25:0004, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 101.

В обґрунтування наданої заяви представник ОСОБА_1 посилається на те, що ОСОБА_1 з 18.11.1992 року, майже з дати свого народження, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у фактичному користуванні якого знаходиться частина будинку літери «Б», що складається з трьох кімнат, двох санвузлів та двох коридорів, загальною площею 113,0 кв.м.

Представник ОСОБА_1 зазначає, що право власності на житловий будинок та земельну ділянку, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстроване за його бабусею ОСОБА_4 .

Представник ОСОБА_1 вказує, що 01.08.2019 року ОСОБА_4 подарувала будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку АДРЕСА_1 , зовсім незнайомій людині, ОСОБА_2 .

На думку представника позивача, зробити такий дорого вартісний подарунок незнайомій людині ОСОБА_4 вимусили обставини, а саме її похилий вік, довге лікування від тяжкої хвороби та стан її психічного здоров`я після смерті в один день доньки та чоловіка.

На теперішній час, як зазначає представник позивача, 21.09.2019 року нова власниця ОСОБА_2 намагалася проникнути до частини будинку літери «Б», у якій знаходяться власні речі ОСОБА_1 та якою він користується одноособово, після чого чинила перешкоди позивачу у доступі до майна, яке знаходиться в його користуванні та до власних речей, які знаходяться в його власності.

З даного факту, як стверджує представник позивача, було викликано наряд поліції та зафіксовано заяву під № 28257, за допомогою яких ОСОБА_1 отримав доступ до власних речей та частини будинку літери «Б», яка знаходиться в його користуванні, але дотепер не може вільно пересуватися та вийти із даного приміщення, оскільки ОСОБА_2 погрожує змінити замки у дверях літери «Б», здійснити перешкоди ОСОБА_1 у користуванні приміщеннями та належним йому речами, що несе загрозу знищення його майна, позивач зазнає значних збитків та порушення його законних прав.

На теперішній час, як зазначає представник позивача, відповідач відключила газопостачання та водопостачання до літери «Б» будинку АДРЕСА_1 , та позбавила позивача на належні умови проживання.

На думку представника ОСОБА_1 , намагання відповідача щонайшвидше, без відповідного рішення суду, виселити онука хворої, похилої людини із будинку, в якому він прожив все своє життя та єдиний, хто опікувався своєю бабусею, несе протиправний характер дій, що в подальшому буде оскаржено.

Крім того, представник ОСОБА_1 вважає, що відповідач може вчинити дії з реалізації будинку АДРЕСА_1 , тому невжиття заходів забезпечення позову, виходячи із предмету позову, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У підготовчому засіданні 28.01.2020 року представник ОСОБА_1 надану заяву підтримав у повному обсязі, просив суд її задовольнити.

У підготовчому засіданні 28.01.2020 року представник ОСОБА_2 заперечував проти задоволення заяви про забезпечення позову.

У підготовче засідання 28.01.2020 року з`явився представник Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради, однак у зв`язку з відсутністю у нього належних повноважень на представництво інтересів у суді, судом не було допущено представника до участі у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Суд, проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення представниківОСОБА_1 та ОСОБА_3 вважає, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності, серія НОМЕР_1 , виданого 05.07.2010 року виконавчим комітетом Одеської міської ради, зареєстрованого 02.08.2010 року в Реєстрі прав власності на нерухоме майно Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості», номер запису: 3928 в книзі: 158доп-60, реєстраційний номер: 31117448, та на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку, серія ЯЖ № 474888, виданого на підставі рішення Одеської міської ради № 1650-У від 04.07.2007 року, та рішення Одеської міської ради № 2716-У від 05.04.2008 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 44 від 25.12.2008 року, належали домоволодіння під АДРЕСА_1 , яке складається в цілому з двох житлових будинків під літ.: «А1», «Б», загальною площею 167,6 кв.м., житловою площею 109,3 кв.м., та надвірних споруд, та земельна ділянка під АДРЕСА_1 (сьомим), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :23:025:0004, площею 0,0662 га.

01.08.2019 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було укладено договір дарування, відповідно до умов якого, ОСОБА_4 безоплатно передала у власність, а ОСОБА_2 прийняла в дарунок належну дарувальнику на праві приватної власності земельну ділянку під АДРЕСА_1 (сьомим), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :23:025:0004, площею 0,0662 га.

Вказаний договір було посвідчено державним нотаріусом Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса Савицькою О.Ю., зареєстровано в реєстрі за №1-837.

Крім того, 01.08.2019 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було укладено договір дарування, відповідно до умов якого, ОСОБА_4 безоплатно передала у власність, а ОСОБА_2 прийняла в дарунок належне дарувальнику домоволодіння під АДРЕСА_1 , яке складається в цілому з двох житлових будинків під літ.: «А1», «Б», загальною площею 167,6 кв.м., житловою площею 109,3 кв.м., та надвірних споруд під літерами: «Е» - гараж; «Ж» - душ; «З» - вбиральня, розташованих на земельній ділянці площею 0,0662 га, кадастровий номер земельної ділянки :23:025:0004, яка належить Дарувальнику на праві приватної власності та відчужується разом із домоволодінням на підставі окремого договору.

Вказаний договір було посвідчено державним нотаріусом Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса Савицькою О.Ю., зареєстровано в реєстрі за №1-834.

На теперішній час власником домоволодіння під № 7 (сьомим), яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , та земельної ділянки під АДРЕСА_1 , є ОСОБА_2 .

Позивач - ОСОБА_1 , є онуком ОСОБА_4 , яка була попереднім власником домоволодіння та земельної ділянки, зареєстрований та проживає за вищевказаною адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання недійсними вищевказаних договорів дарування.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1 та п.2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Разом з тим, відповідно до п.3 ч.1 ст. 151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути вказано обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Всупереч вказаним вимогам закону, заява не містить достатніх обґрунтувань та доказів щодо необхідності накладення арешту та встановлення заборони вчиняти будь-які дії щодо будинку та земельної ділянки, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , не зрозуміло, яким чином рішення суду, в разі задоволення позову про визнання договорів дарування недійсними, не зможе бути виконаним або будуть труднощі по його виконанню, з урахуванням того, що ОСОБА_1 не є, та на момент укладення спірних договорів не був власником вказаного будинку та земельної ділянки.

З урахуванням викладеного, суд зазначає, що вказані заходи забезпечення позову не є співмірними із заявленими позовними вимогами про визнання недійсними договорів дарування, істотним чином можуть порушувати права гарантовані Конституцією України та Законами України відповідача, а тому, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Лісовської Маріанни Миколаївни про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 28.01.2020 року.

Суддя Петренко В. С.