Справа № 158/1938/20
Провадження № 2/0158/652/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2020 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді - Сіліч Ю.Л.,

за участю секретаря судового засідання - Оніщук Н.Є.,

представника позивача - Міщенко Л.І. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ківерці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом органу опіки і піклування Ківерцівської районної державної адміністрації до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В

Позивач - орган опіки і піклування Ківерцівської районної державної адміністрації в особі Алли Гонтар звернувся до суду із позовом, в якому просить:

позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 батьківських прав відносно її дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ;

ОСОБА_3 відносно дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ;

малолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 передати органу опіки і піклування Ківерцівської районної державної адміністрації для подальшого його влаштування;

стягнути з громадянки ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_8 , 2020 року народження у розмірі 1100 (однієї тисячі сто) гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Вказує, що у липні 2019 року рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було відібрано четверо старших дітей без позбавлення батьківських прав. Органом опіки і піклування була надана можливість щодо повернення дітей, однак відповідачі вказаним правом не скористались, оскільки протягом року не створили належних умов для проживання та виховання дітей.

Підставою для позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно новонародженої дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , стало невиконання останньої її батьківських обов`язків, які виразились у систематичному нехтуванні матір`ю потребами своєї новонародженої дитини, у тому числі - нанесення опіку та ненадання медичної допомоги.

Враховуючи, що батьки - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 свідомо не виконують своїх обов`язків, передбачених Законами України по відношенню до виховання дітей та свідомо нехтують ними, не сплачують аліменти, останній зловживає алкогольними напоями, вважають за доцільне позбавити зазначених осіб батьківських прав.

Представник позивача - Міщенко Л.І., що діє на підставі довіреності Ківерцівської державної адміністрації Волинської області №1399/38/2-20 від 15.10.2020 року ( а.с. 84) в судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Зазначила, що органом опіки і піклування неодноразово надавалась допомога відповідачам задля збереження сім`ї. Однак відповідачі свідомо нехтували своїми батьківськими обов`язками щодо виховання дітей та створення належних умов їх утримання, що у деяких випадках призвело до погіршення здоров`я дітей та психологічного стану в цілому. Просила позов задовільнити у повному обсязі.

Судові засідання у вказаній справі були призначені на 21.08.2020 року, 10.09.2020 року, 22.09.2020 року, 15.10.2020 року, 03.11.2020 року, 17.11.2020 року,08.12.2020 року.

Відповідач ОСОБА_2 будучи присутньою в судовому засіданні лише 03.11.2020 року - позов заперечила та вказала, що не має можливості матеріально утримувати своїх дітей, оскільки її сім`я не має достатніх фінансів; вона ніде не працевлаштована; чоловік - ОСОБА_3 її покинув. Заперечила щодо неналежного виховання своїх дітей та ствердила, що вона їх любить. Окрім того, у своїх поясненнях неодноразово вказувала, що органи опіки і піклування хочуть навмисне відібрати у неї дітей. Висловлювала позицію, що її діти є «обраними» та особливими.

Визнала, що нанесла опік своїй новонародженій дитині гарячої кавою; щодо відмови від госпіталізації та негайного звернення за медичною допомогою вказала, що вона, як мати, оцінила ситуацію та вважала за доцільне обмежитись лише нанесенням дитячого крему на рану.

Задля об`єктивності вирішення спору, прохала викликати у наступне судове засідання свідків.

Однак суд зазначає, що у наступні два засідання відповідачка не з`явилась.

Відповідач - ОСОБА_3 жодного разу у судові засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце слухання позову, про що свідчать рекомендовані повідомлення з відміткою «отримано».

Окрім цього, відповідачі повідомлялись про розгляд справи на 08.12.2020 року оголошенням на офіційному веб -порталі судової влади України, а тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи, заслухавши при цьому свідків, які були викликані за вимогою представника позивача та відповідача ОСОБА_2 .

Свідок ОСОБА_9 /медична сестра Ківерцівської амбулаторії с. Сокиричі/ суду вказала, що працювала фельдшером у с. Сокиричі, де проживає сім`я ОСОБА_2 , протягом 2018-2020 років. Діти ОСОБА_2 постійно хворіли, оскільки були у занедбаному стані, одягались не по сезону, неналежно харчувались. Неодноразово діти мали діагноз «педикульоз», але відповідачка не намагалась їх лікувати, обмежувалась лише постригом волосся. Практично постійно підписувала відмови щодо щеплень дітей; належного медичного догляду - не створювала.

Коли дочка ОСОБА_5 , 2015 р.н отримала опік кип`ятком в область грудної клітини - відмовилась від госпіталізації; коли опік отримав новонароджений ОСОБА_8 - не повідомила про даний випадок взагалі.

Ствердила, що відповідачка мала пагубну звичку - куріння; могла палити при дітях. Відповідач - зловживав спиртними напоями.

Разом з тим, зауважила, що якщо діти хворіли, то ОСОБА_2 телефонувала до неї, як до представника органу здоров`я та просила пораду.

Свідок ОСОБА_13 /староста Сокиричівського округу/ суду повідомила, що сім`ю ОСОБА_2 знає давно; сім`я неблагополучна, оскільки мати і батько відповідачки зловживали алкоголем. Вказала, що відповідачка також раніше зловживала алкоголем.

Зауважила, що ОСОБА_2 любить дітей; курить постійно; продукти належні купує лише тоді, коли отримує соціальні виплати; решта часу- кормить дітей їжею, яка не достатня для дитячого організму ( каша, свинні шкірки).

Практично не займається дитячим вихованням. Син, ОСОБА_4 , 2007 р.н. школу не відвідує, натомість доглядає менших дітей. Жодна дитина у вказаній сім`ї не відвідувала дитячий садок, хоча відповідачці неодноразово пропонувалось відвести дітей у заклад та зайнятись пошуком роботи.

Сімейний побут не підтримує, постійний безлад, антисанітарія; якщо діти хворіють - не лікує, оскільки не має коштів на придбання ліків.

Вказує, що вона, як представник місцевої влади, неодноразово навідувалась до ОСОБА_2 , намагалась допомогти у створенні побуту, давала поради щодо налагодження життя, однак відповідачка лише сприймала такі поради, однак висновків не робила, не змінювалась. Часто до помешкання навідувались друзі, які при дітях палили.

Щодо ОСОБА_3 вказала, що останній був неврівноваженим, агресивним, вживав алкоголь часто, однак не може сказати, що зловживав; постійної роботи не мав. У вихованні дітей взагалі не брав участі.

Свідок ОСОБА_15 /головний спеціаліст гуманітарного відділу Ківерцівської міської ради/ суду дала наступні показання: сім`я ОСОБА_2 на обліку перебуває з 2019 року. За цей час посилена увага проводилась саме вихованню, утриманню дітей. Перше питання щодо відібрання дітей постало у квітні 2019 року - ОСОБА_2 була попереджена про наслідки; були поставлені умови щодо облаштування житла, де перебували діти. У січні 2020 року сім`я була взята на контроль безпосередньо нею, як спеціалістом. З моменту, коли діти були вилучені із сім`ї - за місцем проживання ОСОБА_2 здійснювались систематичні виїзди для оцінки створення останньою побутових потреб задля повернення дітей.

Вказала, що умови для дітей біли відсутні, речей не достатньо; одягом, продуктами харчування, меблями -забезпечували волонтери. Самостійно лінувалась вчиняти будь-які дії; прибирання робили також волонтери (вистачало на декілька днів).

У червні 2020 року народила сина - ОСОБА_8 ; волонтери забезпечили її продуктовими наборами; речами, продуктами. У новонародженого була виявлена вада, рекомендовано звернутись до спеціаліста в обласний центр, однак відповідачка проігнорувала таку необхідність.

Під час карантинних обмежень (пересування), часто з новонародженою дитиною їхала до міста; при цьому дитина була одягнена не по сезону, постійно плакала; харчування на період пересування мати з собою не мала; підгузки не змінювала.

Ствердила, що саме з її ініціативи (звернулась до волонтерів) старшого сина відповідачки було відправлено на відпочинок до Карпат. Дізнавшись про це, відповідачка відреагувала негативно.

Вказала, що були випадки, коли ОСОБА_2 сама ініціювала виїзд представників органів державної влади задля перевірки стану її помешкання, на що була відповідна реакція - виїзд. Однак, під час одного з таких виїздів, представники влади побачили ситуацію, коли у помешканні грала гучно музика, відповідачки на місці не було, вибите вікно; при цьому остання поводила себе агресивно та повідомила, що не готова сьогодні до перевірки.

Повідомила, що у ОСОБА_2 були неодноразові спроби налагодити побут, однак все це відбувалось завдяки волонтерам, які наводили лад у помешканні. Самостійно остання ніяких адекватних дій не вчиняла.

Щодо факту нанесення опіку новонародженому сину вказала, що відповідачка не повідомила про це нікому; за медичною допомогою не звернулась, чим наразила дитину на небезпеку для життя.

Була свідком, як отримавши соціальні виплати, ОСОБА_2 купувала першочергово цигарки, каву, а дітям - свинні шкури, називаючи це м`ясом та нормальним харчуванням для дітей.

Свідок ОСОБА_16 /голова ГО «Станція добра»/ суду вказала, що перебувала у дружніх відносинах з відповідачкою. Оскільки остання була позбавлена нормального батьківського піклування і не адаптована до соціального життя, допомагала їй ( навчала готувати, прибирати у помешканні, створювати побут). Однак, відповідачка не робила для себе відповідних висновків. Сім`я повністю перебувала на утриманні волонтерів.

Щодо випадку із новонародженим повідомила, що в один із вечорів до неї додому прийшла ОСОБА_2 із сином на руках - дитина була обгорнута у рушник, без підгузка, плакала. Відповідачка залишила дитину і відлучилась. Повернулась на ранок /04.30 год/ і заснула. За час коли дитина перебувала у свідка, остання помітила опік на ступні, звернулась до органів поліції, викликала бригаду швидкої допомоги та представників органів влади. Ствердила, що ОСОБА_2 відмовилась від госпіталізації; визнала, що вилила гарячу каву на ногу дитини.

При цьому свідок ОСОБА_16 зауважила, що допомога відповідачці надавалась постійно, однак вона не намагалась щось змінити аби налаштувати побут і виховання дітей.

Заслухавши пояснення представника позивача, свідків, враховуючи пояснення відповідачки, наданими суду у вступному слові, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, зважаючи на те, що судом були застосовані всі можливі заходи, передбачені законом, для забезпечення доказів у справі і їх витребуванні, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, а також враховуючи тривалий розгляд справи, суд вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. На підставі наведеного, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

Статтями 10-13 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, протоколи до неї, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України та практику Європейського суду з прав людини.

За вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаною Україною 21 лютого 1990 року, ратифікована Україною 27 лютого 1991 року встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до п.16 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 №3, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Разом з тим, зазначені чинники, повинні мати системний та постійний характер, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Враховуючи вищевикладене, зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справ, мають оцінювальний характер, залежать від конкретних обставин справи.

Разом з тим, при розгляді справи про позбавлення батьківських прав суд повинен розглянути можливість застосування попередження про зміну ставлення батьків до виховання дітей, врахувати дії органів опіки і піклування щодо контролю за виконанням батьківських обов`язків, і лише, у разі неможливості змінити ставлення батьків, може застосувати крайній захід - позбавлення батьківських прав.

ЄСПЛ зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, дотримуючись якої особлива увага має бути спрямована на найважливіші інтереси дитини, що за своєю важливістю та природою мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, п. 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини в кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, п. 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ківерцівського районного управління юстиції Волинської області від 30.05.2013 року, вбачається, що ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , мати - ОСОБА_2 , батько - ОСОБА_17 (а.с.11).

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого виконавчим комітетом Сокиричівської сільської ради Ківерцівського району Волинської області від 25.06.2015 року, вбачається, що ОСОБА_5 народилась ІНФОРМАЦІЯ_7 , мати - ОСОБА_2 , батько - ОСОБА_3 (а.с.12).

З повторної копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого Ківерцівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Волинській області від 23.11.2019 року вбачається, що ОСОБА_6 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 , мати - ОСОБА_2 , батько - ОСОБА_18 (а.с.13).

З повторної копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого Ківерцівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Волинській області від 23.11.2019 року вбачається, що ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , мати - ОСОБА_2 , батько - ОСОБА_3 (а.с.15).

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 26.06.2020 року, виданого Ківерцівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вбачається, що ОСОБА_8 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , мати - ОСОБА_2 , батько - ОСОБА_19 (а.с.16).

Відповідно до витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрації, виданих Ківерцівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Волинській області, відомості про батька ОСОБА_6 та ОСОБА_8 у свідоцтвах про народження внесено за вказівкою матері відповідно до ст.135 Сімейного Кодексу України (а.с.14,17).

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання №1379 від 10.10.2019 року, виданої Сокиричівським старостинським округом Ківерцівської міської ради , ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10).

Відповідно до довідки про склад сім`ї №959, виданої Сокиричівським старостинським округом Ківерцівської міської ради від 29.07.2020 року, за адресою місця проживання по АДРЕСА_1 , співвласником якого є відповідач - ОСОБА_2 , зареєстровано 8 осіб, зокрема: ОСОБА_2 (відповідач), ОСОБА_4 , 2007 р.н. (син), який перебуває у будинку дитини «Затишок» с. Дерно Ківерцівського району, Волинської області; ОСОБА_5 , 2015 р.н. (дочка), яка перебуває у будинку дитини «Затишок» с. Дерно Ківерцівського району Волинської області; ОСОБА_20 , 1962 р.н. (мати відповідачки), яка зареєстрована, однак не проживає; ОСОБА_21 , 1992 р.н. (брат відповідачки), який зареєстрований, однак не проживає; ОСОБА_6 , 2017 р.н. (дочка), яка перебуває у будинку маляти м. Луцька Волинської області; ОСОБА_7 , 2018 р.н. (син), який перебуває у будинку маляти м. Луцька Волинської області; ОСОБА_8 , 2020 р.н. (син). Загальна площа житла - 65 м2 (а.с.18).

Згідно характеристики, виданої Ківерцівською міською радою за підписом міського голови В. Жгутова від 30.07.2020 року - ОСОБА_2 офіційно не працює; є матір`ю 5 дітей; притягувалась до відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків. У 2020 році відносно останньої розглядалось питання неналежного виконання батьківських обов`язків та було прийняте рішення про негайне відібрання малолітнього сина ОСОБА_8 та позбавлення матері батьківських прав (а.с.19).

Відповідно до обмінної карти пологового будинку, дитина народжена ІНФОРМАЦІЯ_6 ( ОСОБА_8 ), народилась із певними вадами та потребувала консультації щелепно-лицьового хірурга ВОКЛ (а.с.20).

Досліджуючи доповідну записку завідувача ФАП с. Сокиричі ОСОБА_9 , поданої на ім`я головного лікаря Ківерцівської районної лікарні від 21.03.2019 року, на момент відвідування медиком сім`ї ОСОБА_2 було виявлено факт зараження дітей ( ОСОБА_4 , 2007 р.н., ОСОБА_5 , 2015 р.н., ОСОБА_6 , 2017 р.н., ОСОБА_7 , 2018 р.н. та безпосередньо матері інфекційною хворобою - «коростою»; направлено на консультацію до відповідного спеціаліста, однак відповідач проігнорувала вказане направлення. Окрім цього зафіксовано, що ОСОБА_5 , 2015 року народження по необережності вилила собі кип`яток на груди. Матеріально-побутові умови незадовільні, в оселі брудно, діти у брудному одязі (а.с.100,122).

Відповідно до доповідної записки завідувача ФАП с. Сокиричі ОСОБА_9 на ім`я головного лікаря Ківерцівської районної лікарні від 28.07.2020 року, встановлено, що 26.07.2020 року, було зафіксовано факт нанесення опіку малолітньому ОСОБА_8 , 2020 року народження матір`ю - ОСОБА_2 (опік кавою). При цьому, мати не звернулась відразу за допомогою до медиків, а лише 28.07.2020 року за викликом волонтера дитину оглянула бригада швидкої допомоги; мати від госпіталізації відмовилась. При цьому, відповідач вела себе неадекватно (а.с.22,101).

Згідно акту проведення оцінки рівня безпеки дитини від 28.07.2020 року, органом опіки і піклування Ківерцівської РДА здійснено виїзд за місцем проживання відповідачки, відповідно до якого, остання на момент приїзду представників догляд за новонародженим ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 не здійснювала (спала); доглядала за дитиною представник ГО «Станція добра» - волонтер ОСОБА_27 . При цьому зафіксовано, що в дитини був опік ступні, рана не оброблена. Напередодні матір з`явилась до волонтерів із новонародженою дитиною; хлопчик був без одягу, підгузка, обмотаний лише у рушник. Поведінка матері, на думку спеціалістів, була неадекватною, викликала занепокоєння, остання потребувала допомоги відповідних спеціалістів (а.с.42-46).

Вказана обставина підтверджується актом оцінки потреб ОСОБА_8 , 2020 р.н., відповідно до якого, окрім вищевикладеного, встановлено, що у новонародженого відсутнє нормальне харчування для дитини відповідного віку (а.с.47-50).

Відповідно до виписки із медичної карти №4080, виданої ВОДТМО, ОСОБА_8 , 2020 р.н. був доставлений у перинатальний центр з діагнозом «термічний опік невідомими агентом правої ступні ІІа-ІІб ст., S-1% (а.с.120).

Відповідно до рішення виконавчого комітету Ківерцівської міської ради №112 від 28.07.2020 року, вирішено у зв`язку із загрозою здоров`ю та життю малолітньому ОСОБА_8 негайно відібрати його у матері (а.с.8).

Відповідно до рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 24.07.2019 року - ОСОБА_4 ,2007 р.н., ОСОБА_5 , 2015 р.н., ОСОБА_6 , 2017 р.н., ОСОБА_7 , 2018 р.н. було відібрано без позбавлення батьківських прав у батьків - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; ухвалено передати вказаних дітей під опіку Ківерцівської районної державної адміністрації для вирішення подальшого їх влаштування ; ухвалено стягувати аліменти із відповідачів на утримання вищевказаних дітей(а.с.23-24).

Згідно довідки Державної виконавчої служби №24395/17.4-27 від 12.11.2020 року, розрахунків заборгованості за виконавчими листами, заборгованість по аліментах ОСОБА_2 станом на 01.11.2020 року становить 74666,67 грн.; ОСОБА_3 - 37333,33 грн.; нараховано штрафи у розмірі 20 % кожному із батьків (а.с.94-99).

Відповідно до актів оцінки потреб сім`ї/особи від 28.07.2020 -30.07.2020 року, які проводились на підставі звернення ГО «Станція добра», фахівцями Ківерцівської РДА встановлено, що ОСОБА_2 ніколи не була офіційно працевлаштована, має погані звички - палить; прибирання її помешкання та забезпечення продуктами, меблями, одягом здійснюють волонтери, при цьому у матері відсутнє уявлення про порядок, побут, догляд за дітьми; будучи матір`ю 5 дітей - не має навиків гігієни дітей (а.с.47-52).

Відповідно до наказу Служби у справах дітей Ківерцівської РДА, ОСОБА_2 надавалась одноразова соціальна допомога у розмірі 2000 грн на лікування новонародженої дитини - ОСОБА_8 ,2020 р.н. (а.с.53).

Відповідно до інформації гуманітарного відділу Ківерцівської міської ради №330/01-17/2-20 від 23.06.2020 року, сім`я ОСОБА_2 перебуває на особливому контролі Ради; після народження ОСОБА_8 , 2020 р.н. здійснювався посилений контроль (а.с.54).

Відповідно до актів обстеження умов проживання, спеціалістами служби у справах дітей Ківерцівської РДА здійснено неодноразові обстеження умов житла дітей відповідачки та створення нею належних умов, згідно яких вони були задовільними, недостатніми для дітей. При цьому, самостійно відповідачка не займається створенням належних умов для дітей - допомагають волонтери. При цьому, у всіх актах зазначено, що ОСОБА_2 запитує про дітей, які відібрані у неї, по можливості навідує їх, однак не прикладає зусиль для самостійного створення належних умов для останніх (а.с.57-60).

Відповідно до витягів із протоколів комісії з питань захисту прав дитини Ківерцівської РДА від 21.05.2020 року №5 та 25.06.2020 року №6 - ОСОБА_2 неодноразово надавалась допомога та підтримка зі сторони органів влади; лояльність, як до матері дітей, спостерігається у діях безпосередньо голови комісії, представника ГО «Станція добра» (а.с.30-34).

Відповідно до висновку Ківерцівської РДА №29/02-18 від 31.07.2020 року з врахуванням вищенаведених обставин, вирішено доречним та необхідним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , оскільки за час відібрання 4 дітей, ОСОБА_2 не зробила належних висновків стосовно своєї поведінки та ставлення до виконання материнських обов`язків, створення повноцінних умов для виховання дітей та забезпечення їх основних потреб, а щодо новонародженого ОСОБА_8 спричинила ситуацію, яка становила загрозу його життю та здоров`ю. В свою чергу, ОСОБА_3 протягом року не вжив ніяких заходів для повернення дітей, не цікавився ними, фактично самоусунувся від їх утримання та виховання (а.с.6-7).

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачі ухиляються від виконання обов`язків по вихованню своїх дітей, не цікавляться їх фізичним і духовним розвитком, інтересами до внутрішнього світу дитини, навчанням, підготовкою до самостійного життя, не забезпечують належного харчування, медичного огляду і лікування; не спілкуються з дітьми у обсязі, необхідному для дітей відповідного віку; не застосовують у вихованні норми моралі.

Даний висновок суду ґрунтується на зібраних у справі доказах, яким суд дав належну правову оцінку.

Разом з тим, суд враховує інформацію надану із дитячого будинку "Дім затишку", відповідно до якої відповідачка протягом року часу перебування її дітей у вказаному закладі лише девять разів відвідувала їх (а.с.123).

Твердження у вступному слові відповідачки щодо причини неналежного утримання дітей, а саме: відсутності коштів, не може бути беззаперечним доказом щодо недоцільності позбавлення останньої батьківських прав, оскільки відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати честь та гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до Закону України ,,Про охорону дитинства,, батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей.

Як випливає зі змісту положень принципу 6 Декларації прав дитини проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959р. - дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Позбавлення батьківських прав є крайньою мірою сімейно - правового характеру, вона застосовується до батьків, що не забезпечують належне виховання своїх дітей. По змісту Закону ухилення повинно бути навмисним, коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц (провадження № 61-12305св18) зроблено висновок по застосуванню пункту 2 частини першої статті 164 СК України і вказано, що «ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками». Дана правова позиція узгоджується постановою Верховного суду від 23.01.2020 у справі № 755/3644/19.

В судовому засіданні встановлено, що відповідачі, маючи підтримку зі сторони органів опіки і піклування, волонтерів, не намагаються створити належні умови для виховання своїх дітей. Будучи особами працездатного віку - не звертаються у Центри зайнятості для пошуку офіційної стабільної роботи; у соціальному побуті заручаються підтримкою лише волонтерів та не вчиняють самостійних дій.

Обов`язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплена в ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України.

Згідно з ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Тому вимога позивача щодо стягнення з відповідача ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітнього сина - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1100 (однієї тисячі сто) гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, підлягає до задоволення.

Оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовна заява є підставною і підлягає задоволенню. Змінити поведінку батьків у кращу сторону не можливо.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позов підлягає до задоволення, то судові витрати, слід стягнути з відповідачів в дохід держави.

Керуючись п.2 ч.1, ч. 3 ст.164, ст.165-166, 171 СК України, Конвенцією ООН від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року) "Про права дитини", Законом України «Про охорону дитинства», Постановою Пленуму ВСУ від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав", ст. ст. 12, 13, 89, ч.4 ст.206, ст. ст. 259, 264, 265, 268, 280 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В

Позов органу опіки та піклування Ківерцівської районної державної адміністрації до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно дітей: сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; дочки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; дочки - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , сина - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та сина - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно дітей: дочки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; сина - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Малолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , передати органу опіки та піклування Ківерцівської районної державної адміністрації для подальшого влаштування.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на утримання малолітнього сина - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1100 (однієї тисячі сто) гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви - 04.08.2020 року і до досягнення ним повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в користь держави для зарахування до спеціального фонду державного бюджету України по 2102 (дві тисячі сто дві) грн. судового збору, з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 15.5 розділу 15 XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України рішення суду може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду через Ківерцівський районний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач - орган опіки та піклування Ківерцівської районної державної адміністрації Волинської області, адреса розташування: вул. Незалежності, 20, м. Ківерці, Волинської області.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНПП: НОМЕР_6 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя Ківерцівського районного суду Ю.Л. Сіліч

Повний текст рішення складений 18.12.2020 року