Справа № 361/497/20
Провадження № 2-о/361/79/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2020 року Броварський міськрайонний суд Київськоїобласті в складі:

головуючої судді Радзівіл А.Г.

за участю секретаря Бас Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Броварський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про встановлення факту смерті, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2020 року заявник звернувся до суду із вище вказаною заявою, обґрунтовуючи її тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Луганськ Луганської області, померла його баба по лінії батька - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 . За життя ОСОБА_2 склала заповіт від 06 травня 2011 року, яким заповіла заявнику ОСОБА_1 належне їй майно. З питань отримання свідоцтва про смерть заявник звернувся до Броварського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), але йому було відмовлено у зв`язку з тим, що документи, які підтверджують факт смерті, видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Заявник в судове засідання не з`явився до суду надав письмову заяву у якій просив проводити розгляд справи без його участі, заяву підтримує у повному обсязі.

Представник Броварського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) у судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлялись в установленому законом порядку.

Суд, дослідивши матеріали заяви, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Луганськ Луганської області, Україна, померла ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заявник ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_3 , являється онуком по лінії батька, померлої ОСОБА_2 -

ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За життя ОСОБА_2 склала заповіт - 06 травня 2011 року , яким заповіла заявнику ОСОБА_1 належне їй майно (а.с. 10).

З довідки про причину смерті форми № 106/о № 804 від 12 серпня 2019 року, та лікарського свідоцтва про смерть від 12 серпня 2019 року за № 804, свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 13 серпня 2019 року, вбачається, що ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 91 рік у місті Луганськ Луганської області, Україна, причиною смерті вказано - "Набряк мозку. Інфаркт мозку в басейні лівої середньої мозкової артерії " (а.с.12,13).

З питань державної реєстрації смерті заявник звертався до Броварського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), але листом від 21 січня 2020 року за вих. № 167, йому було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті ОСОБА_2 у зв`язку з тим, що для підтвердження факту смерті заявником пред`явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с. 14).

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядаєв порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

У п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" вказано, що рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їходержання.

Відповідно до ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованійтериторії України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту смерті особи на тимчасовоокупованійтериторіїУкраїни, визначеній Верховною Радою України, розглядаютьсяневідкладно з моменту надходженнявідповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішенняу справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

За змістом статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" державна реєстрація факту смерті, встановленого у судовому порядку, проводиться за заявою осіб, що були позивачами при розгляді судом справи, а також спадкоємців померлого при поданні рішення суду.

Згідно ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", державнареєстраціясмерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

ПостановоюВерховної Ради України № 254-VIII від 17 березня 2015 року "Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями " визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.

Згідно із ст. 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами як джерело права, необхідно враховувати висновки суду у справах проти Туреччини (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001), Молдови та Росії (Mozer v. theRepublicofMoldovaandRussia, 23.02.2016), де наголошено, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони (тобто є окупованою). Цей висновок в контексті сформульованого у Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого "намібійського винятку", який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватись недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованих територіях, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цих територій при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать. При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту смерті для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, суд вважає можливим, як виняток, взяти до уваги відомості, зазначені у довідці про причину смерті від 12 серпня 2019 року та свідоцтві про смерть від 13 серпня 2019 року.

На підставі викладеного, а також враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, суд приходить до висновку про задоволення заяви про встановлення факту смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянки України, уродженки села Курячивка, Марківського району, Луганської області, Україна, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Луганськ, Луганської області, смерть настала у віці 91 рік, причина смерті: "Набряк мозку. Інфаркт мозку в басейні лівої середньої мозкової артерії ".

Керуючись статтями 263 - 265, 317,319, 430 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянки України, уродженки села Курячивка, Марківського району, Луганської області, Україна, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Луганськ, Луганської області, смерть настала у віці 91 рік, причина смерті: "Набряк мозку. Інфаркт мозку в басейні лівої середньої мозкової артерії ".

Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Радзівіл А.Г.