Справа № 466/9983/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«27» січня 2020 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі : головуючого судді Глинської Д.Б.

за участі секретаря Лань М.О.

з участю: позивача ОСОБА_1

позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття з реєстраційного обліку,

В С Т А Н О В И В :

03 грудня 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовною заявою до ОСОБА_5 , в якій просять суд постановити рішення, яким визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

В обгрунтування своїх вимог зіслалися на те, що вони, ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , є співвласниками квартири АДРЕСА_1 . У вищевказаному будинку зареєстровано шестеро осіб, крім них, ще двоє малолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та відповідач ОСОБА_5 .

З відповідачем ОСОБА_5 позивач ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з 31 липня 2010 року по січень 2018 року. Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 22 січня 2019 року шлюб між ними розірвано.

Ще до розірвання шлюбу відповідач не проживав у квартирі за місцем реєстрації. Наявність реєстрації відповідача змушує їх сплачувати квартину плату за комунальні послуги з врахуванням даного факту та унеможливлює оформити субсидію.

У зв`язку з вищенаведеним просять визнати відповідача ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування житлом.

У процесі розгляду справи із числа учасників процесу було виключено третю особу - сектор громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб Шевченківського РВ УМВСУ у Львівській області.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позов підтримали з мотивів, які викладені у ньому та просили його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні позов визнав.

Позивач ОСОБА_4 в судове засідання, яке було призначено на 27 січня 2020 року о 10.00 год., не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про час, місце та дату розгляду справи.

Заслухавши пояснення позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , з`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

За змістом ст. 16 Цивільного кодексу України ( далі - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень ч.1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України ( далі - ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Згідно з положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В судовому засідання встановлено, що співвласниками квартири АДРЕСА_1 є позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на квартиру, копіює витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.14,15).

З довідки з місця проживання про склад сім`ї та прописки №1406, яка видана ЛКП «Північне - 411» 04 жовтня 2019 року, вбачається, що у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровано шестеро осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 (а.с. 17).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_5 зареєстрований у спірному будинку з 18 червня 2012 року.

Факт непроживання відповідача ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1 підтверджується долученими до справи актами №128 від 31 січня 2019 року, №202 від 02 липня 2019 року та №378 від 04 жовтня 2019 року (а.с.19-21).

В силу ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Частиною 4 статті 156 ЖК УРСР передбачено, що до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Таким чином, власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь який час.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 є підставним та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 12,13,76,80,81,82,141, 259,263,264,265 ЦПК України, ст.ст. 317,321,328,383,391 ЦК України, ст. ст. 150,156 ЖК УРСР, суд

В И Р І Ш И В :

позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 по 256,13 грн. (двісті п`ятдесят шість гривень тринадцять копійок) кожному витрат по оплаті судового збору.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Учасники процесу:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП - НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ;

позивач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП - НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ;

позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ;

відповідач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення виготовлений 27 січня 2020 року.

Суддя Д. Б. Глинська