Справа № 953/1252/20
18 грудня 2020 року Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Губської Я.В., при секретарі Мордухович К.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення порядку користування квартирою та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , КП «Жилкомсервіс» про визнання порядку користування квартирою, розподіл особових рахунків,-
04.12.2020 року Київським районним судом м.Харкова ухвалено рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення порядку користування квартирою та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , КП «Жилкомсервіс» про визнання порядку користування квартирою, розподіл особових рахунків, яким первісний позов задоволено частково.
09.12.2020 року представник позивача звернувся до суду із клопотанням, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати за надання професійної правничої допомоги в розмірі 8000 грн. В обґрунтування вимог клопотання представник посилається на те, що позивачем до позовної заяви було додано попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат з якого вбачається, що орієнтовна сума витрат позивача на правову допомогу становить 8000 грн. В судових дебатах. представником позивача повідомлено про надання доказів понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в порядку встановленому ч. 8 ст. 141 ЦПК України.
З огляду на положення ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
В судове засідання учасники судового розгляду не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Від представника позивача адвоката Лещенка О.О. до суду надійшла заява про розгляд клопотання про ухвалення додаткового рішення за його відсутності, в якій зазначено, що вимоги свого клопотання про стягнення судових витрат підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.
Від відповідача за первісним позовом ОСОБА_3 та його представника до суду подано заперечення. в яких просять відмовити у стягнення судових витрат, оскільки ОСОБА_3 звільнений від сплати судового збору та його зустрічний позов задоволено. 18.12.2020 до суду також подано клопотання про відкладення судового засідання у звязку з необхідністю участі в судовому засіданні ОСОБА_3 та його представника.
Частиною 4 ст. 270 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.
Враховуючи строку розгляду даної категорії справ, відсутність необхідності обов`язкової участі сторін під час вирішення даного питання в судовому засіданні, суд вважає за можливе клопотання про відкладення справи ОСОБА_3 залишити без задоволення та розглянути заяву у його відсутність. враховуючи надані через канцелярію суду заперечення.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).
Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Згідно ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Крім того, згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Висновки суду щодо необхідності стягнення судових витрат в розмірі, пропорційно до задоволеної суми позовних вимог також відповідають висновкам Великої Палати Верховного Суду, що містяться в постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/18.
Посилання в обґрунтування заперечень ОСОБА_3 на те, що він звільнений в силу положень Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору, як інвалід ІІ групи, не спростовує висновків суду щодо необхідності розгляду питання щодо стягнення витрат на правову допомогу, що є іншим видом судових витрат, пільги на яку не розповсюджуються.
Даних щодо не співмірності заявленої суми судових витрат відповідачем до суду не представлено, доказів на спростування наданої ОСОБА_1 , ОСОБА_2 правової допомоги представником відповідача та ОСОБА_3 до суду не подано.
Відповідно до п.п. 1,3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.
Таких висновків також дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові по справі № 755/9215/15-ц при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Під час розгляду справи судом встановлено, що позивачем до позовної заяви було додано попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат з якого вбачається, що орієнтовна сума витрат позивача на правову допомогу становить 8000 грн., що підлягає розгляду судом, при вирішенні питання про розподіл судових витрат по цивільній справі та ухваленні додаткового рішення. Як слідує з матеріалів справи, в обґрунтування клопотання про стягнення судових витрат представником позивача надано копії: договору про надання правової допомоги №б/н від 30.01.2020 року із АО «Правник»; додаткової угоди №1 до договору про надання правової допомоги від 09.12.2020 року; розрахунок витрат з описом виконаних робіт і їх вартістю,; акти прийому-передачі наданих послуг від 09.11.2020 р. до договору про надання правової допомоги; квитанції АТ КБ «Приватбанк» про сплату 8 000,00 грн. на рахунок адвоката Домокош О.А., ОСОБА_2 з призначенням платежу - оплата правової допомоги відповідно до договору про надання правової допомоги №б/н від 20.01.2020 року;
Враховуючи, що доказів на спростування наданих адвокатом послуг та їх не співмірності відповідачем не представлено, позов задоволений частково, тому суд приходить до висновку, що вимога представника позивачів про стягнення витрат на правову допомогу з відповідача підлягає частковому задоволенню в сумі 4000 грн.
Таким чином, сума 4000 грн. є співмірною з обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, ціною позову та значенням справи для сторони, враховуючи фактичний час участі представника позивачів в судових засіданнях, а також доведеність заявлених вимог. А тому суд вважає заявлені вимоги представника позивачів щодо стягнення судових витрат за надання професійної правничої допомоги підтвердженими, у зв`язку з чим підлягають частковому задоволенню, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, суд вважає можливим визнати ці витрати, в розмірі 4000 грн. як понесені позивачами пов`язані з правничою допомогою адвокатів АО «Правник», такими, що підлягають стягненню з відповідача, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 164, 270, 280 ЦПК України, -
ПОСТАНОВИВ:
Вимоги представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвоката Лещенка О.О. задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 понесені судові витрати на правову допомогу у сумі 4000,00 грн.
В задоволенні решти вимог про стягнення судових витрат відмовити.
На рішення суду першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Харківського апеляційного суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення, а у випадку проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк для апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Відповідно до вимог п.15 Перехідних положень ЦПК України ( в ред. з 15.12.2017 року) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
ОСОБА_1 АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .
ОСОБА_2 АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .
ОСОБА_3 АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .
Суддя: Я. В. Губська