КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №756/453/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2020 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Соколової В.В., Шкоріної О.І.,

за участю секретаря судового засідання Голопапи Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 05 червня 2020 року, ухваленого під головуванням судді Луценка О.М.

у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "СІНЕВО УКРАЇНА", Товариства з обмеженою відповідальністю "СІНЕВО ЦЕНТРАЛ ЛАБ УКРАЇНА", Благодійної організації "СІНЕВО-МЕДІКАВЕР ФУНДАЦІЯ", Товариства з обмеженою відповідальністю "СІНЕВО СХІД" про стягнення компенсації за порушення авторського права,-

встановив:

В грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про стягнення солідарно з відповідачів 100000 грн. компенсації за порушення авторських прав.

Вимоги обґрунтовує тим, що вона є автором Лінійки "ІНФОРМАЦІЯ_2" 2010 року.

В жовтні 2016 року відповідачі під час проведення семінару розповсюдили серед його учасників Інтерактивну лінійку інтерпретацій вірусних гепатитів з діагностичними маркерами, яка є повним відображенням її лінійки 2010 року.

При цьому, інтерпретація вірусних гепатитів у лінійці, що наведена відповідачами, зазначена як "Классификация гепатитов" та зроблена примітка, що ця класифікація є цитатою з учбового посібника "ІНФОРМАЦІЯ_1" 2010 року авторства ОСОБА_1 . Поряд з цим, в учбовому посібнику не міститься ані класифікації, ані інтерпретації вірусних гепатитів у тому вигляді, в якому це представлено відповідачами, чим перекручено зміст навчального посібника та порушено авторські права при використанні, зміні, переробці твору.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 05 червня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати, позовні вимоги задовольнити.

Апеляційну скаргу обґрунтовує доводами позовної заяви. Посилається на те, що ТОВ "Сінево Україна", заперечуючи проти авторства позивача на її лінійку, не спростував факту перекручення змісту учбового посібника.

Зазначає, що процедура реєстрації Державною службою інтелектуальної власності України договору від 11 листопада 2008 року, відповідно до якого у вказаного відповідача виникло право використання твору, розпочалася після того, як позивач звернулась із претензією щодо порушення її авторських прав та подачі цього позову. У зв`язку із цим ставить під сумнів належність цього доказу у зв`язку із його фальсифікацією.

Вказує, що суд неповно встановив обставини справи та не навів висновків, зокрема, щодо перекручення змісту учбового посібника.

Посилається на те, що суд за заявленим клопотанням не витребував ряд доказів та не викликав свідків, зокрема ОСОБА_3 , якою на замовлення відповідача створено лінійку і з якою був укладений вказаний вище договір.

Окрім того, вказує, що просила суд про зупинення провадження у цій справі до розгляду справи №756/2202/20 щодо визнання недійсним договору №11/11/08-1 про створення за замовленням і використання твору та Рішення про реєстрацію договору від 05 травня 2017 року №3384.

ТОВ "Сінево Україна" у відзиві на апеляційну скаргу посилається на недоведеність позовних вимог. Так, вказує, що на лінійці, автором якої вважає себе позивач, наявна латинська літера "с", обведена колом, а також прізвище ім`я та по батькові, поряд з цим таке позначення стосується письмового твору - учбового посібника " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", 2010 рік, назва якого відображена на лінійці із зазначенням універсального ідентифікаційного номера ISBN, що присвоюється або книзі або брошурі з метою їх ідентифікації, але сама лінійка не є такими видами видання згідно із ДСТУ 3017-95 "ВИДАННЯ. ОСНОВНІ ВИДИ", ДСТУ 3017:2015, який був прийнятий на заміну ДСТУ 3017-95.

Окрім того, вказує що у справі призначалась експертиза, проте експерти не змогли відповісти на питання "Чи мало місце відтворення твору Лінійка " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", 2010 авторства ОСОБА_1 (або його частини, яка може використовуватися самостійно) при створенні твору Інтерактивна лінійка вірусних гепатитів з діагностичним маркерами (Лінійка Сінево)?" з причин відсутності даних про факт авторства ОСОБА_1 на лінійку "ІНФОРМАЦІЯ_2".

Також вказує, що позивач не надала доказів введення нею в цивільний обіг лінійки як взагалі, так і до дати проведення семінару 04 жовтня 2016 року.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Крилов М.Д. доводи апеляційної скарги підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача ТОВ "СІНЕВО УКРАЇНА" адвокат Мельник М.М. проти доводів апеляційної скарги заперечував, з мотивів, викладених у відзиві.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Відповідно до статті 372 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились в судове засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено її авторства на лінійку, автором якої вона вважає себе, а у судовій експертизі надано повідомлення про неможливість надання висновку.

Окрім того, судом зазначено, що згідно рішення про реєстрацію договору, який стосується права автора на твір, виданого Державною службою інтелектуальної власності України 05 травня 2017 року, ОСОБА_3 відчужила право на літературний письмовий твір наукового характеру "Лінійка гепатитів" ТОВ "Сінево Україна".

Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно статті 54 Конституції громадянам гарантується свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, захист інтелектуальної власності, їхніх авторських прав, моральних і матеріальних інтересів, що виникають у зв`язку з різними видами інтелектуальної діяльності. Кожний громадянин має право на результати своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може використовувати або поширювати їх без його згоди, за винятками, встановленими законом.

Статтею 418 ЦК України визначено, що право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об`єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних об`єктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений права інтелектуальної власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, передбачених законом.

Суб`єктами права інтелектуальної власності є: творець (творці) об`єкта права інтелектуальної власності (автор, виконавець, винахідник тощо) та інші особи, яким належать особисті немайнові та (або) майнові права інтелектуальної власності відповідно до цього Кодексу, іншого закону чи договору ( стаття 421 ЦК України).

Згідно статті 422 ЦК України право інтелектуальної власності виникає (набувається) з підстав, встановлених цим Кодексом, іншим законом чи договором.

Статтею 1 Закону України "Про авторське право і суміжні права" визначено, що автором є фізична особа, яка своєю творчою працею створила твір; розповсюдженням об`єктів авторського права і (або) суміжних прав є будь-яка дія, за допомогою якої об`єкти авторського права і (або) суміжних прав безпосередньо чи опосередковано пропонуються публіці, в тому числі доведення цих об`єктів до відома публіки таким чином, що її представники можуть здійснити доступ до цих об`єктів з будь-якого місця і в будь-який час за власним вибором;

Об`єкти авторського права визначені статтею 8 Закону України "Про авторське право і суміжні права".

Статтею 11 Закону України "Про авторське право і суміжні права" унормовано, що первинним суб`єктом, якому належить авторське право, є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається особа, зазначена як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). Це положення застосовується також у разі опублікування твору під псевдонімом, який ідентифікує автора (частина 1).

Авторське право на твір виникає внаслідок факту його створення. Для виникнення і здійснення авторського права не вимагається реєстрація твору чи будь-яке інше спеціальне його оформлення, а також виконання будь-яких інших формальностей (частина 2).

Особа, яка має авторське право (автор твору чи будь-яка інша особа, якій на законних підставах передано авторське майнове право на цей твір), для сповіщення про свої права може використовувати знак охорони авторського права. Цей знак складається з таких елементів:

латинська літера "c", обведена колом, - (зображення знака не наводиться);

ім`я особи, яка має авторське право;

рік першої публікації твору.

Знак охорони авторського права проставляється на оригіналі і кожному примірнику твору (частина 3).

Якщо твір опубліковано анонімно чи під псевдонімом (за винятком випадку, коли псевдонім однозначно ідентифікує автора), видавець твору (його ім`я чи назва мають бути зазначені на творі) вважається представником автора і має право захищати права останнього. Це положення діє до того часу, поки автор твору не розкриє своє ім`я і не заявить про своє авторство (частина 4).

Порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для захисту таких прав, у тому числі судового, є вчинення будь-якою особою дій, які порушують особисті немайнові права суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав, визначені статтями 14 і 38 Закону України "Про авторське право і суміжні права", та їх майнові права, визначені статтями 15, 17, 27, 39-41 цього Закону з урахуванням умов використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, передбачених статтями 21-25, 42, 43 Закону.

Захист особистих немайнових і майнових прав суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав здійснюється в порядку, встановленому адміністративним, цивільним і кримінальним законодавством (статті 50, 51 Закону України "Про авторське право і суміжні права").

Використання твору без дозволу суб`єкта авторського права і (або) суміжних прав є порушенням авторського права і (або) суміжних прав, за яке згідно пункту "г" частини другої статті 52 Закону України "Про авторське право і суміжні права" передбачена можливість стягнення з порушника авторських прав компенсації.

Звертаючись до суду із цим позовом, позивач вказала, що вона є автором лінійки "Маркерная диагностика вірусных гепатитов", кожен примірник якої містить латинську літеру "с", обведену колом, що має сповіщати про охорону авторського права.

Як убачається з аркушу справи 9, на якому міститься копія доказу, про авторство якого стверджується позивачем, він містить різного роду інформацію медичного змісту, зокрема щодо вірусних гепатитів А, В, С, D, E, G, в окремих вертикально розташованих віконцях. Також зазначена сторона доказу містить напис:

ІНФОРМАЦІЯ_1"

(учебное пособие)

© ОСОБА_1 ,

НОМЕР_1

Вказане дає можливість установити, що знак охорони авторського права "©" стосується навчального посібника, а не всього доказу разом. Зазначена обставина не спростовується і доводами апеляційної скарги.

В свою чергу, доказ, який на твердження позивача містить відомості порушення відповідачами її прав на лінійку, міститься на аркуші справи 5. Зазначений доказ також містить різного роду інформацію медичного змісту та аналогічну інформацію щодо вірусних гепатитів з таким самим розташуванням (вертикальні віконця). Над віконцями міститься напис "Классификатор гепатитов *". Знизу віконець позначка "*" розшифровується таким чином - ІНФОРМАЦІЯ_1" (учебное пособие) ОСОБА_1 , 2010.

Матеріали справи не містять доказів того, що позивач зазначена як автор на оригіналі або примірнику твору, а саме на Лінійці "ІНФОРМАЦІЯ_2" 2010 року.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов законного висновку про недоведеність позовних вимог.

Обставини справи щодо укладення договору №11/11/08-1 про створення за замовленням і використання твору та Рішення про реєстрацію договору від 05 травня 2017 року №3384 з огляду на вказане вище не впливають на вирішення цієї справи; об`єктивні умови, що можуть вплинути на наслідки розгляду цієї справи - відсутні, відтак відсутні підстави для зупинення провадження у цій справі до вирішення позову про визнання недійсним договору №11/11/08-1 про створення за замовленням і використання твору та Рішення про реєстрацію договору від 05 травня 2017 року №3384.

Порушень норм процесуального права, які давали б підстави для скасування рішення суду першої інстанції, колегією суддів не установлено.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Оболонського районного суду міста Києва від 05 червня 2020 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 грудня 2020 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді В.В. Соколова

О.І. Шкоріна