Ухвала

21 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 462/2590/15

провадження № 61-12955ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Черняк Ю. В. розглянув касаційну скаргу Державної адміністрації залізничного транспорту України на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 04 липня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 31 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної адміністрації залізничного транспорту України, Кабінету Міністрів України, третя особа - Міністерство інфраструктури України, про скасування розпорядження про звільнення, визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної адміністрації залізничного транспорту України, Кабінету Міністрів України, третя особа - Міністерство інфраструктури України, про скасування розпорядження про звільнення, визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати.

В ході розгляду справи позивач заявив клопотання про заміну сторони відповідача - Державної адміністрації залізничного транспорту України, на її правонаступника - ПАТ «Укрзалізниця».

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 04 липня 2019 року, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного суду від 31 липня 2020 року, у задоволенні клопотання про заміну відповідача правонаступником відмовлено.

28 серпня 2020 року Державна адміністрація залізничного транспорту України звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 04 липня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 31 липня 2020 року, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанцій норм процесуального права, просила скасуватипостанову Львівського апеляційного суду від 31 липня 2020 року та залишити без змін ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 04 липня 2019 року.

Ухвалою Верховного Суду від 18 вересня 2020 року касаційну скаргу Державної адміністрації залізничного транспорту України на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 04 липня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 31 липня 2020 року залишено без руху для зазначення в касаційній скарзі обов`язкових підстав касаційного оскарження.

Ухвалу про залишення касаційної скарги без руху Державна адміністрація залізничного транспорту України отримала 30 вересня 2020 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

У відведений судом строк, станом на 21 грудня 2020 року, ухвалу суду касаційної інстанції від 18 вересня 2020 року не виконано.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, узгоджуються із положеннями Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до Рекомендації № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року рекомендовано державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключають з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягнення таких цілей.

Наведене повністю узгоджується з правовими позиціями, сформованими Європейським судом з прав людини у справах Levages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії), згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Згідно із частиною третьою статті 185, частиною другою статті 393 ЦПК України, у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається заявникові.

Враховуючи викладене, невиконання вимог суду про усунення недоліків касаційної скарги перешкоджає суду касаційної інстанції вирішити питання про відкриття касаційного провадження, а тому касаційна скарга Державної адміністрації залізничного транспорту України підлягає поверненню.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної адміністрації залізничного транспорту України на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 04 липня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 31 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної адміністрації залізничного транспорту України, Кабінету Міністрів України, третя особа - Міністерство інфраструктури України, про скасування розпорядження про звільнення, визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Ю. В. Черняк