Справа № 951/206/20
Справа № 2/951/215/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

07 грудня 2020 року смт. Козова

Козівський районний суд Тернопільської області

у складі: головуючої судді - Гриновець О.Б.,

з участю: секретаря судового засідання - Гордіци Х.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Козова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, -

встановив:

10.03.2020 року позивач звернувся до суду із вказаним позов до відповідача, відповідно до якого просить зменшити розмір аліментів за рішенням Козівського районного суду Тернопільської області від 22.04.2013 року на утримання дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/4 до 1/8 частини зі всіх видів доходів заробітної плати (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з дня набрання рішення законної сили до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що у позивача, як платника аліментів, змінився матеріальний та сімейний стан, відтак, на його думку, наявні підстави для зменшення розміру стягуваних аліментів до 1/8 заробітку, оскільки у позивача на утриманні троє неповнолітніх дітей. Крім того, позивач зазначає, що у відповідача також змінився матеріальний та сімейний стан, оскільки вона вийшла вдруге заміж та змінила прізвище на ОСОБА_2 , а відтак просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою судді Козівського районного суду Тернопільської області від 07.04.2020 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання.

Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, однак через канцелярію суду остання подала заяву про розгляд справи у їх відсутності, згідно з якою просять задовольнити позовні вимоги, щодо заочного розгляду справи не заперечують (а.с.54).

Відповідач у судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином за зареєстрованим місцем проживання.

Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

За таких обставин, на підставі ч.1 ст.280 ЦПК України, суд вважає, що наявні підстави для заочного розгляду справи.

Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов до наступних висновків.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Судом встановлено, що 21.03.2013 р. шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано, що підтверджується копією рішення Козівського районного суду Тернопільської області у справі 600/341/13-ц (а.с.7).

Заочним рішенням Козівського районного суду Тернопільської області від 22.04.2013 року вирішено стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини зі всіх видів доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину, щомісячно, починаючи з 02 квітня 2013 року до досягнення нею повноліття (а.с.10).

Частиною 4 статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається із змісту позовної заяви, що і стверджується матеріалами справи, 16 листопада 2013 року між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_5 укладено шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис №2060 (а.с.18).

У шлюбі у них народилися двоє синів: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 ) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 ) (а.с.19, 20).

Як вбачається з довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому будинку (приміщенні осіб) від 24.01.2019 року №119, до складу сім`ї ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 входять: дружина - ОСОБА_5. , ІНФОРМАЦІЯ_6 , син - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.24).

Крім цього, згідно з довідки виданої виконкомом Козлівської селищної ради Козівського району Тернопільської області №120 від 24.01.2019 року вбачається, що ОСОБА_1 має на утриманні: дружину - ОСОБА_5. , ІНФОРМАЦІЯ_6 , сина - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.25).

Частиною першої ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3 розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05.05.2014 у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й інші норми щодо обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991№ 789-ХІІ та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Аналізуючи вищенаведене, суд звертає увагу на те, що із наданих позивачем документів вбачається, що в нього змінився матеріальний та сімейний стан.

При цьому, позивачем не надано жодного доказу щодо його матеріального становища, зокрема довідки про його доходи, витрати і т.д., тобто доказів, які б засвідчували погіршення його матеріального становища та які перешкоджають йому сплачувати аліменти в розмірі ј частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02 квітня 2013 року до досягнення ОСОБА_3 повноліття.

Відтак, враховуючи вищенаведене та те, що позивач не надав доказів значного погіршення матеріального становища, або погіршення стану здоров`я, який би перешкоджав йому сплачувати аліменти, він є фізично здоровою працездатною особою, тому з метою якнайкращого забезпечення інтересів дитини, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.15 ЦК України, ст.ст. 82, 247, 258, 259, 236-265, 280, 351 - 355, 430 ЦПК України, ст.ст.141, 150, 180, 181, 192 СК України, -

ухвалив:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; зареєстроване у встановленому порядку місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 , дані паспорта: № НОМЕР_4 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; зареєстроване у встановленому порядку місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: дані відсутні, дані паспорта: відсутні.

Дата складення повного судового рішення 1 6.12.2020 року.

Суддя О.Б.Гриновець