справа № 381/756/20 головуючий у суді І інстанції Соловей Г.В.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 грудня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Фінагеєва В.О. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 01 вересня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2020 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом та просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 18 989 грн. за кредитним договором № б/н від 21 травня 2018 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21 травня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву, згідно з якою отримав кредит у розмірі 1 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір. При укладенні договору відповідач дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. ОСОБА_1 не виконує належним чином зобов`язання за договором, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.

Заочним рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 01 вересня 2020 року позов АТ КБ «Приватбанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість по кредитному договору № б/н від 21 травня 2018 року у розмірі 13 529 грн. 23 коп. В іншій частині позову відмовлено.Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі АТ КБ «Приватбанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні заборгованості за простроченими відсотками, за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, штрафами через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити, а в іншій частині рішення залишити без змін.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що 21 травня 2018 року відповідач підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, у тексті якої було зазначено, що він у повному обсязі приєднався до умов та правил надання банківських послуг. 21 травня 2018 року ОСОБА_1 також підписав довідку про умови кредитування, у кінці якої було зазначено, що він підтверджує отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту. У довідці зазначено процентну ставку при невиконанні зобов`язань щодо повернення кредиту та штраф. Заперечень щодо підпису вказаної довідки відповідачем не надано. Підписання довідки про умови кредитування є належним доказом ознайомлення з умовами кредитування, що підтверджено постановами Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 750/6058/17-ц, від 23 грудня 2019 року у справі № 572/1169/17, від 12 лютого 2020 року у справі № 382/327/18-ц, від 26 лютого 2020 року у справі № 355/1091/17. Суд першої інстанції проігнорував усталену судову практику Верховного Суду. Відповідач не звільнений від обов`язку доказування за позовом згідно положень ст. 82 ЦПК України. ОСОБА_1 до суду не з`явився, заперечень не подав, доказів заборгованості по процентах та штрафам не надав, контррозрахунку не навів, доказів, що не був ознайомлений з умовами кредитування або ж не підписував довідку не надав, жодним чином доводи позивача не спростував. На підтвердження позовних вимог до апеляційної скарги позивач надав довідку про відкриття рахунку, довідку про встановлення кредитного ліміту та виписку по рахунку. До позовної заяви АТ КБ «Приватбанк» надав докази на підтвердження своїх позовних вимог та позовна заява відповідала вимогам ст. 175 ЦПК України. Ухвала про витребування додаткових доказів та відзив на позов на адресу позивача не надходили, а про підстави відмови в частині позовних вимог та необхідність надання додаткових доказів для підтвердження таких позовних вимог стали відомі позивачеві після отримання копії рішення. Суд не пропонував позивачеві надати додаткові докази.

Отже, рішення суду першої інстанції переглядається в частині відмови у стягненні відсотків та штрафів.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 21 травня 2018 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, відповідно до якої відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с.11).

Згідно розрахунку, наданого АТ КБ «Приватбанк», заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № б/н від 21 травня 2018 року станом на 09 грудня 2019 року складає 18 989 грн., з яких: 13 529 грн. 23 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 965 грн. 34 коп. - заборгованість за простроченими відсотками; 3 114 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; а також штрафи: 500 грн. штраф (фіксована частина), 880 грн. 43 коп. - штраф (процентна складова) (а.с.10).

Ухвалюючи рішення в частині відмови у стягненні відсотків та штрафів, суд першої інстанції виходив з того, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. При цьому, суд послався на висновок, який міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обґрунтовуючи позовні вимоги в частині стягнення відсотків та штрафів, АТ КБ «Приватбанк» вказує на те, що відповідач підписав довідку про умови кредитування та був ознайомлений з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту.

У матеріалах справи міститься паспорт споживчого кредиту, в якому зазначено розмір процентної ставки та штраф за прострочення повернення кредиту, підписаний ОСОБА_1 . У вказаному документі розмір процентної ставки та розмір штрафів за порушення умов кредитного договору встановлені окремо для картки «Універсальна» та для картки «Універсальна Голд» (а.с.12).

При цьому, позивачем не надано суду першої інстанції будь-яких доказів про те, яку ж картку виявив бажання отримати відповідач та яка картка йому була надана. За таких обставин, перевірити достовірність нарахування банком відсотків та штрафних санкцій у вигляді штрафу та відсотків, нарахованих порядку, визначеному ст. 625 ЦК України, можливості немає.

Так, у відповідності до наданого суду паспорту споживчого кредиту (а.с. 12-13) процентна ставка за межами пільгового періоду встановлена на рівні 43.2 % для картки «Універсальна» та 42 % для картки «Універсальна Голд», процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту (ст. 625 ЦК України) встановлена на рівні 86% та 84% відповідно.

З наданого суду розрахунку заборгованості за кредитом (а.с. 7-10) вбачається, що для нарахування відсотків банком застосовано, як 42% так і 43.2%. Для нарахування відсотків в порядку ст. 625 ЦК України застосовано відсоткову ставку 84 %.

Однак, як було зазначено вище, жодних даних про вид виданої відповідачу картки, а також про наявність домовленостей сторін про її видачу матеріали справи не містять.

При цьому, посилання АТ КБ «Приватбанк» на ненадходження на його адресу ухвали суду про витребування додаткових доказів, відсутність пропозиції зі сторони суду щодо їх надання, є безпідставними з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу.

Тобто, у силу вищезазначених вимог закону саме на позивача покладено обов`язок довести обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог та надати суду докази разом з позовною заявою. Суд витребовує докази лише у разі неможливості у сторони самостійно подати такий доказ за наявності відповідного клопотання. Крім того, докази, про які зазначає позивач, знаходяться саме у нього і ніщо не позбавляло його можливості подати їх суду.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може самостійно збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав та обов`язків щодо доказів, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що підстав до задоволення позову в частині стягнення штрафів та відсотків немає, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на наявних у справі доказах та доводами апеляційної скарги не спростовуються, що в силу вимог ст. 375 ЦПК України є підставою до залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог не оскаржувалося, а, відтак, в апеляційному порядку не переглядається.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 01 вересня 2020 року в частині відмови у задоволенні позову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судове рішення складено 18 грудня 2020 року.

Судді Фінагеєв В.О.

Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.