Справа № 189/105/20
У Х В А Л А

29.01.2020 року смт. Покровське Покровського району Дніпропетровської області

Покровський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Чорної О.В., за участю секретаря судового засідання Корхової М.Г., державного виконавця Бабкіної В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні подання головного державного виконавця Покровського РВ ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Бабкіної Владислави Олегівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа, -

ВСТАНОВИВ:

28 січня 2020 року до суду звернулася головний державний виконавець Покровського РВ ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Бабкіна В.О. з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа до виконання зобов`язань, покладених на нього судовим наказом №904/2024/19 від 19.06.2019 року, виданого Господарським судом Дніпропетровської області. В обґрунтування зазначеного подання заявник зазначив, що на виконанні у відділі ДВС знаходиться виконавче провадження №59802931 з примусового виконання судового наказу №904/2024/19 від 19.06.2019 року виданого Господарським судом Дніпропетровської області про стягнення з ФОП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості у розмірі 123547,97 гривень.

14.08.2019 року державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, копія якої направлена сторонам.

Державним виконавцем встановлено, що ОСОБА_1 офіційно не працевлаштований та у нього є рахунок, відкритий у фінансовій установі, на підставі чого виконавцем було винесено постанову про арешт коштів боржника.

У поданні державний виконавець зазначає, що рекомендованою кореспонденцією на адресу боржника направлялися виклики щодо явки до Покровського РВ ДВС, з метою отримання пояснень за фактом невиконання вимог виконавчого документа та отримання достовірних відомостей про доходи та місце роботи боржника, але боржник їх ігнорував та до відділу ДВС не являвся.

23.01.2020 року до Покровського районного відділу ДВС надійшла заява від представника стягувача, в якій повідомляється, що боржник ОСОБА_1 протягом останніх двох років постійно здійснює виїзд за кордон на заробітки в Польщу. У зв`язку з викладеним, стягувач вимагає ініціювати направлення до суду подання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі країни.

Державним виконавцем встановлено, що ОСОБА_1 з моменту відкриття виконавчого провадження №59802931, тобто з 14.08.2019 року до 27.01.2020 року, перетинав кордон двічі (28.09.2019 року та 28.11.2019 року).

Таким чином, виконавчий документ не виконано, а тому зазначене стало підставою для звернення державного виконавця з поданням до суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України, суд негайно розглядає подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Головний державний виконавець Покровського РВ ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Бабкіна В.О. в судове засідання з`явилася, підтримала подання з підстав, зазначених у ньому.

При цьому ОСОБА_2 пояснила, що постанова про відкриття виконавчого провадження та виклик державного виконавця рекомендованою поштою боржнику ОСОБА_1 не направлялися, а направлені простою поштовою кореспонденцією, тому не може надати докази належного повідомлення боржника про відкрите виконавче провадження стосовно нього. Також пояснила, що виїзд до боржника за адресою його реєстрації/проживання не здійснювався.

Заслухавши пояснення заявника, дослідивши надані до нього документи, об`єктивно оцінивши надані докази, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею (ч. 2 ст. 441 ЦПК України).

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення (ч. 3 ст. 441 ЦПК України).

Відповідно до ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері. Зазначеним Законом не передбачено за ухвалою суду тимчасове обмеження виїзду за кордон боржника до виконання своїх зобов`язань.

Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 6 цього Закону, громадянинові України у випадку, якщо діють неврегульовані договірні зобов`язання, то до виконання зобов`язань або розв`язання спору може бути відмовлено у видачі паспорта для виїзду за кордон.

Згідно з ч. ч. 2, 4 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, у випадках, передбачених п. п. 1-9 ч. 1 цієї статті, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон або у вказаних випадках паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено.

Таким чином, за наявності підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, до громадянина в залежності від наявності чи відсутності паспорта для виїзду за кордон застосовується: відмова у видачі паспорта; відмова у виїзді за кордон; тимчасове затримання чи вилучення паспорта для виїзду за кордон.

Статтею 6 цього Закону передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, а громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) - до виконання таких зобов`язань.

Зазначеною статтею не передбачено здійснення таких дій як встановлення тимчасового обмеження судом права виїзду громадянина за межі України.

Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України орієнтує суди на те, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, підлягає з`ясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання у повному обсязі або частково.

Слід зазначити, що право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від покладених на нього рішенням суду зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

На вищевказані обставини звертає увагу Верховний Суд України в узагальненнях від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України».

З матеріалів подання вбачається, що у державного виконавця перебуває виконавче провадження №59802931 з примусового виконання судового наказу №904/2024/19 від 19.06.2019 року, виданого Господарським судом Дніпропетровської області про стягнення з ФОП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості у розмірі 123547,97 гривень.

За вказаним виконавчим документом боржником є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Державним виконавцем на підставі Закону України «Про виконавче провадження» 14.08.2019 року винесена постанова про відкриття виконавчого провадження.

02.10.2019 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника.

Державним виконавцем вжито заходи примусового виконання рішення, а саме: до державних установ направлено запити щодо виявлення майна, зареєстрованого за боржником та чи отримує він доходи.

Вжитими заходами встановлено, що ОСОБА_1 офіційно не працевлаштований та, що в у нього є рахунок, відкритий у фінансовій установі.

Державним виконавцем на адресу боржника був надісланий виклик, яким ОСОБА_1 зобов`язано з`явитись до виконавця 11.09.2019 року на 10:00 годину.

Суд встановив, що підтверджень того, що боржник повідомлений про хід виконавчого провадження, направлення відповідних процесуальних документів та їх отримання немає.

Таким чином, з подання та матеріалів, долучених до подання, не вбачається підстав для обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 за межі України, оскільки подання обґрунтовується лише перебуванням останнього у статусі боржника.

Оскільки суд має повноваження щодо обмеження у праві виїзду боржника виключно у випадку його ухилення від виконання рішення суду, а належних доказів цілеспрямованого ухилення ОСОБА_1 від виконання рішення на час подання заявником не надано, як і доказів наміру боржника вибути за межі України з метою ухилення від виконання судового наказу №904/2024/19 від 19.06.2019 року, виданого Господарським судом Дніпропетровської області, а також як немає доказів належного сповіщення боржника про відкрите виконавче провадження стосовно нього, суд вважає, що подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника є необґрунтованим, передчасним, та таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», ст. 260-261, ст. 441 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні подання головного державного виконавця Покровського РВ ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Бабкіної Владислави Олегівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Покровський районний суд Дніпропетровської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя О.В. Чорна