ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2020 року м. Чернівці

справа № 727/8229/19

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Половінкіна Н. Ю.

суддів: Перепелюк І.Б., Одинака О.О.

секретаря Ковальчук Н.О.

з участю представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2

учасники справи

позивач ОСОБА_3

відповідач ОСОБА_4

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 30 жовтня 2019 року, головуючий у першій інстанції Смотрицький В.Г.

встановила:

ОСОБА_3 у серпні 2019 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Вказувала, що внаслідок смерті бабусі ОСОБА_5 відкрилась спадщина ІНФОРМАЦІЯ_1 .

До складу спадщини входить квартира АДРЕСА_1 .

Зазначала, що бабусею ОСОБА_5 вчинено заповіт на користь доньки ОСОБА_6 , посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Іщенко А.В. 6 червня 2006 року, зареєстрований в реєстрі за номером 5292.

До нотаріуса з заявою про прийняття спадщини звернулися діти спадкодавця ОСОБА_6 та ОСОБА_4

Справа №727/8229/19 Головуючий у 1 інстанції Смотрицький В.Г.

Провадження №22-ц/822/33/20 Доповідач Половінкіна Н.Ю.

Посилалась на те, що право на прийняття спадщини перейшло до неї, оскільки мати ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто менше як через три місяці після смерті бабусі ОСОБА_5

Звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті бабусі ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Постановою приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Іщенко А.В. від 14 вересня 2018 року відмовлено у вчиненні нотаріальної дії.

Зазначала, що пропустила строк для подачі заяви про прийняття спадщини.

Посилалася на те, що на час смерті бабусі ОСОБА_7 знаходилась на тимчасово окупованій території України.

Проживання у м.Ялта було зумовлено хворобою матері ОСОБА_6 , потребою останньої у постійному догляді.

Не мала можливості подати заяву до нотаріальної контори, оскільки на тимчасово окупованій території України нотаріальні дії для подачі компетентним органам України не виконуються.

Просила встановити додатковий строк для подачі заяви до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Іщенко А.В. про прийняття спадщини після смерті бабусі ОСОБА_5 .

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 30 жовтня 2019 року у позові відмовлено.

ОСОБА_3 в апеляційній скарзі просить рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 30 жовтня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задовольнити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Зазначає про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи позбавлення можливості особисто подати заяву до нотаріуса, оскільки на утриманні перебуває малолітня дитина, свідоцтво про народження якої видано ялтинським міським відділом актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим, що при перетинанні лінії розмежування (кордону) є перешкодою переїзду матері із дитиною на територію України.

Відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_3 не надходило.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд першої інстанції керувався положеннями ч.1 ст.1216, ч.1 ст.1218, ч.1 ст.1222, ч.1 ст.1268, ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270, ч.3 ст.1272, ч.1, 2 ст.1276 ЦК України та дійшов висновку про недоведеність поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини.

На обгрунтування таких висновків суд першої інстанції послався на відсутність доказів того, що ОСОБА_3 була позбавлена можливості особисто подати чи надіслати поштою заяву нотаріусу про прийняття спадщини.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом статей 43 та 49 ЦПК України позивач самостійно визначає предмет позову та на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета позову

При цьому згідно з п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України підставами позову є обставини, якими позивач обґрунтовує вимоги, а не саме по собі посилання на певну норму закону.

Відповідно до правил, встановлених п. 3 ч.2 ст.197 ЦПК України, суд заслуховує уточнення позовних вимог та заперечень проти них.

За змістом абз. 1, 4 п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду», уточнюючи позовні вимоги або заперечення проти позову, суд визначає закон, що їх регулює, і яким належить керуватися при вирішенні спору.

Предметом позову ОСОБА_3 , тобто матеріально-правовою вимогою, стосовно якої остання просила ухвалити судове рішення, є визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Обставинами, якими ОСОБА_3 обгрунтовувала позовні вимоги, зазначала перехід права на прийняття належної матері ОСОБА_6 спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті бабусі ОСОБА_5 , пропуск строку для прийняття спадщини з поважних причин.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у абз.2 п.11 постанови від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частина перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Встановлено, що внаслідок смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_5 вчинено заповіт на користь доньки ОСОБА_6 , посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Іщенко А.В. 6 червня 2006 року, зареєстрований в реєстрі за номером 5292.

До нотаріуса з заявою про прийняття спадщини звернулися діти спадкодавця ОСОБА_6 та ОСОБА_4 .

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 13 листопада 2018 року встановлено факт смерті громадянки України ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 на тимчасово окупованій території України в м. Ялта Автономної Республіки Крим.

Приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Іщенко А.В. 23 березня 2018 року за заявою ОСОБА_6 , яка надійшла поштою, заведено спадкову справу.

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто менше як через три місяці після смерті спадкодавця ОСОБА_5

ОСОБА_3 звернулась до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Іщенко А.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 6 вересня 2018 року.

Згідно зі ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини,

На підставі ч.1 ст.1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Відповідно до ч.2 ст.1276 ЦК України право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).

Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем спадщини визначені у частинах 3, 4 статті 1268, статті 1269 ЦК України.

Так, згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

На підставі ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

За змістом ч.1 ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

З приєднаної до матеріалів справи спадкової справи до майна померлої ОСОБА_5 №16/2018, відкритої приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Іщенко А.В., вбачається, що заяву ОСОБА_3 про прийняття спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті бабусі ОСОБА_5 , прийнято нотаріусом.

За змістом заяви ОСОБА_3 про прийняття спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті бабусі ОСОБА_5 , останньою прийнято спадщину.

До матеріалів справи спадкової справи до майна померлої ОСОБА_5 №16/2018, відкритої приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Іщенко А.В., приєднано довідку комунального житлово-експлуатаційного підприємства №4 м.Чернівці від 6 вересня 2018 року №80, відповідно якої ОСОБА_3 зареєстрована за місцем проживання у квартирі АДРЕСА_1 , де проживала і перебувала на реєстраційному обліку ОСОБА_5 по день смерті.

Відповідно до ч.1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель, тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

У статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Таким чином, місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться.

За змістом пункту 4.9 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених частиною другою статті 1270, статтею 1276 Цивільного кодексу України, - не раніше зазначених у цих статтях строків.

На підставі п.3.22 глави 10 Порядку у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.

Пунктом 4.14 глави 10 Порядку передбачено, що при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.

Постановою приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Іщенко А.В. від 14 вересня 2018 року відмовлено ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із неможливістю встановити факту смерті ОСОБА_6 , факту відкриття спадщини та кола спадкоємців, відсутністю правоустановчих документів на квартиру АДРЕСА_1 .

Наведені дії приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Іщенко А.В. не оспорено.

Отже, за обставин прийняття приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Іщенко А.В. заяви ОСОБА_3 про прийняття спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті бабусі ОСОБА_5 , зазначення у постанові приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Іщенко А.В. від 14 вересня 2018 року причину відмови ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину, яка не пов`язана із пропуском строку для прийняття спадщини, право ОСОБА_3 на подання заяви про прийняття спадщини не порушено.

За таких обставин підстав для захисту права ОСОБА_3 у спосіб визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини немає.

Тому підстав для скасування правильного по суті рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 30 жовтня 2019 року немає.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ч.1 ст.375 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 30 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 23 січня 2020 року.

Головуючий Н.Ю. Половінкіна

Судді О.О. Одинак

І.Б. Перепелюк