Ухвала

23 січня 2020 року

м. Київ

справа № 165/619/19

провадження № 61-1485ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Штелик С. П. вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Лінк Пром» на рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 05 вересня 2019 року та постанову Волинського апеляційного суду від 09 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Лінк Пром», третя особа - ОСОБА_2 , про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ТОВ «Лінк Пром», третя особа - ОСОБА_2 , про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Позов мотивований тим, що вона працювала вона працювала оператором АЗС № 19 у ТОВ «Лінк Пром», куди була прийнята за переводом згідно з наказом № 151-тр від 16 березня 2018 року з ТОВ «Ресурс Оіл» з посади оператора заправних станцій на цій же АЗС у м. Нововолинську. Вказує, що наказом керівника товариства за № 19 від 26 лютого 2019 року її було звільнено з роботи з 28 лютого 2019 року за пунктом 3 статті 40 КЗпП. Зазначає, що у наказі № 19 від 26 лютого 2019 року про її звільнення з роботи не вказано, за які конкретно систематичні порушення трудової дисципліни її було звільнено. Вважає наказ незаконним, а її звільнення таким, що проведено з порушенням вимог закону, оскільки відповідач також не дотримався порядку застосування дисциплінарних стягнень, передбаченого статтею 149 КЗпП України, яка вимагає від роботодавця перед застосуванням дисциплінарного стягнення зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення та при обранні виду стягнення враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника, а допущене порушення трудової дисципліни і обраний вид стягнення мають бути співрозмірними.

З урахуванням уточнення просила визнати незаконним та скасувати наказ (розпорядження) керівника ТОВ «Лінк Пром» № 19 від 26 лютого 2019 року, яким її звільнено з роботи оператора заправних станцій за пунктом 3 статті 40 КЗпП України, за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку, та наказ № 19 від 26 лютого 2019 року «По особовому складу» про звільнення з роботи за систематичне невиконання без поважних причин трудових обов`язків з 28 лютого 2019 року, поновити її на роботі оператора заправних станцій № 19 з 28 лютого 2019 року в ТОВ «Лінк Пром», стягнути на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 28 лютого 2019 року по день ухвалення рішення у справі, а також стягнути з відповідача на її користь 15 000 грн на відшкодування моральної шкоди, спричиненої порушенням трудових прав, що полягає у незаконному звільненні з роботи, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків та засобів до існування та стягнути з відповідача витрати, понесені нею на отримання правової допомоги в зв`язку із зверненням до суду за захистом порушеного права.

Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 05 вересня 2019 року позов задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано наказ (розпорядження) № 19 керівника ТОВ «Лінк Пром» від 26 лютого 2019 року, яким звільнено ОСОБА_1 з роботи оператора заправних станцій згідно пункту 3 статті 40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку, з 28 лютого 2019 року, та наказ № 19 від 26 лютого 2019 року «По особовому складу» про звільнення ОСОБА_1 з роботи за систематичне невиконання своїх трудових обов`язків без поважних причин згідно пункту 3 статті 40 КЗпП з 28 лютого 2019 року.

Поновлено ОСОБА_1 на роботі оператора заправних станцій № 19 у ТОВ «Лінк Пром» з 28 лютого 2019 року. Стягнуто з ТОВ «Лінк Пром» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 28 лютого 2019 року по 05 вересня 2019 року в розмірі 36 175 грн 95 коп., 5 000 грн моральної шкоди, всього стягнуто 41 175 грн 95 коп. Стягнуто з ТОВ «Лінк Пром» на користь ОСОБА_1 3 000 грн понесених витрат на професійну правничу допомогу та 768 грн 40 коп. сплаченого судового збору щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання про судові витрати. У решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Волинського апеляційного суду від 09 грудня 2019 року рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 05 вересня 2019 року в частині розміру стягнення моральної шкоди та витрат на правничу допомогу змінено, викладено четвертий і п`ятий абзаци резолютивної частини судового рішення в такій редакції: Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Лінк Пром» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 28 лютого 2019 року по 05 вересня 2019 року в розмірі 36 175 (тридцять шість тисяч сто сімдесят п`ять) гривень 95 копійок, 300 (триста) гривень моральної шкоди, а всього - 36 475 (тридцять шість тисяч чотириста сімдесят п`ять) гривень 95 копійок та 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок понесених витрат за сплату судового збору. В решті рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі, поданій у січні 2020 року до Верховного Суду, ТОВ «Лінк Пром» просить скасувати рішення суду першої інстанції, постанову апеляційного суду та ухвалити нове рішення про відмову у позові, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом спору в даній справі є визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди в розмірі 15 000 грн.

Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Також ця справа не є справою з ціною позову, яка перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на 01 січня 2020 року становить 1 051 000 грн.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Касаційна скарга не містить посилань на наявність випадків, що відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України можуть бути підставою для відкриття провадження у малозначній справі.

Верховним Судом також не встановлено підстав, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки АТ «Укрзалізниця» подало касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків не встановлено, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Лінк Пром» на рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 05 вересня 2019 року та постанову Волинського апеляційного суду від 09 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Лінк Пром», третя особа - ОСОБА_2 , про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя С. П. Штелик