У х в а л а

Іменем України

20 січня 2020 року

м. Київ

справа № 461/5025/16-ц

провадження № 61-21048ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Сакари Н. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Національна спілка художників України, Львівська обласна організація Національної спілки художників України,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 23 вересня 2019 року про відмову у роз`ясненні рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Національної спілки художників України, Львівської обласної організації Національної спілки художників України про застосування наслідків недійсного правочину,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Національної спілки художників України, Львівської обласної організації Національної спілки художників України про застосування наслідків недійсності правочину.

Позовна заява мотивована тим, що рішенням Галицького районного суду м. Львова від 10 квітня 2013 року у справі № 1304/9500/12 договір купівлі-продажу приміщення та фундаменту окремої будівлі - пам`ятки історії та культури підприємства громадської організації «Львівський художньо-виробничий комбінат» Львівської обласної організації Національної спілки художників України від 03 червня 2011 року, що за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між Національною спілкою художників України та ОСОБА_1 визнано недійсним; державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на вказані приміщення та фундамент окремої будівлі визнано незаконною та скасовано.

Заявник вважав, що з 10 квітня 2013 року у нього виникло право на застосування наслідків недійсності правочину, відповідно до якого він придбав спірне майно на суму 38 355 грн 03 коп.

Враховуючи вищевикладене ОСОБА_1 просив суд стягнути на його користь солідарно з Національної спілки художників України та Львівської обласної організації Національної спілки художників України кошти у розмірі 38 355 грн 03 коп.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 06 жовтня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 03 жовтня 2017 року рішення суду першої інстанції змінено. Виключено з мотивувальної частини рішення висновок місцевого суду про те, що з поданих сторонами доказів вбачається фізична наявність майна, що було придбано позивачем. У решті рішення суду залишено без змін.

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Львівського апеляційного суду від 23 вересня 2019 року, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про роз`яснення судового рішення.

Касаційна скарга ОСОБА_1 надійшла до Верховного Суду з пропуском строку на касаційне оскарження вказаного судового рішення, оскільки згідно з відбитком календарного штемпеля на поштовому конверті подана 22 листопада 2019 року.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05 грудня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху для усунення її недоліків та запропоновано надати докази на підтвердження дати отримання судового рішення апеляційної інстанції. Зазначено строк виконання цієї ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.

У наданий судом строк ОСОБА_1 направив до суду матеріали на усунення недоліків, що зазначені в ухвалі Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05 грудня 2019 року із зазначенням причин пропуску строку.

Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження судового рішення заявником пропущено з поважних причин, суд вважає за можливе його поновити.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Згідно з частиною п`ятою статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач.

Разом із цим, як зазначено у частині п`ятій статті 394 ЦПК України, якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є очевидно необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення.

Відповідно до статті 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання. Суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може викликати учасників справи, державного чи приватного виконавця в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розглядові заяви про роз`яснення рішення.

За змістом зазначеної норми процесуального права рішення суду може бути роз`яснено у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення. Тобто, роз`яснення рішення суду - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта і викладенні рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі. Суть роз`яснення судового рішення полягає у тому, що суд не повинен надавати відповідь на нові питання та вирішувати нерозглянуті вимоги, він має роз`яснити положення ухваленого рішення, які нечітко ним сформульовані, що позбавляє можливості його реалізації.

Якщо у заяві про роз`яснення рішення фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви про роз`яснення рішення апеляційного суду Львівської області від 03 жовтня 2017 року, оскільки це судове рішення є чітким, ясним та зрозумілим, не допускає різних варіантів тлумачення, тоді як заява ОСОБА_1 про роз`яснення рішення по своїй суті зводиться до незгоди із ухваленим судовим рішенням.

Зі змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування апеляційним судом норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, розгляд зазначеної скарги не має значення для формування єдиної правозастосовної практики, а наведені у ній доводи не дають підстав для висновку щодо незаконності та неправильності судового рішення.

Таким чином, оскільки правильне застосування апеляційним судом норм процесуального права є очевидним й не викликає розумних сумнівів, Верховний Суд вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою, тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами п`ятою і шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Львівської апеляційного суду від 23 вересня 2019 року про відмову у роз`ясненні рішення.

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Національної спілки художників України, Львівської обласної організації Національної спілки художників України про застосування наслідків недійсного правочинуза касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Львівської апеляційного суду від 23 вересня 2019 року про відмову у роз`ясненні рішення відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Осіян

О. В. Білоконь

Н. Ю. Сакара