справа № 208/2163/18
№ провадження 2/208/110/20
03 січня 2020 р. м. Кам`янське
Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі:
Головуючого, судді - Івченко Т.П.
секретаря судового засідання Корнієнко К.Є.,
розглянув у відкритому судовому засіданні у місті Кам`янське Дніпропетровської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТТОРГ-15» до ОСОБА_1 «про відшкодування шкоди, заподіяної працівником під час виконання трудових обов`язків»,-
Товариство з обмеженою відповідальністю «ОПТТОРГ-15» звернулась із позовом до ОСОБА_1 «про відшкодування шкоди, заподіяної працівником під час виконання трудових обов`язків», в якому просить:
75 928,57 грн = 70 728,57 грн. + 5 200,00 грн., де:
-5 200,00 грн - сума нестачі за інвентаризаційним описом необоротних активів від 17.01.2018 року.
Добровільно відшкодувати завдану ТОВ «ОПТТОРГ-15» шкоду Відповідач відмовилася.
2. Позиція відповідача.
Відповідач, ОСОБА_1 не скористалась своїм правом та не подала в строк, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження, відзив на позов, який має відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, та докази в підтвердження обставин, на яких ґрунтується заперечення, а також не подав зустрічний позов.
3. Процесуальні питання пов`язані з розглядом справи.
19.04.2018 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ОПТТОРГ-15» звернулось до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 «про відшкодування шкоди, заподіяної працівником під час виконання трудових обов`язків».
Ухвалою Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 липня 2018 року було відкрито провадження та призначено до судового розгляду в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09 вересня 2019 року було закрито підготовче судове засідання та призначено до розгляду по суті.
Позивач в особі ОСОБА_3 користуючись своїм правом подав заяву про проведення судового розгляду за своєю відсутності, не заперечуючи проти ухвалення заочного судового рішення.
Відповідач, будучи належним чином сповіщений про дату, час та місце судового розгляду, до судового засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовні вимоги не подав, судові повістки виклики направлені відповідачеві на адресу його реєстрації.
В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що дозволило суду вважати за необхідне визнати його неявку з неповажних причин, провести заочний розгляд справи, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів.
4. Фактичні обставини встановлені судом.
З 20.07.2017 р. по 04.09.2017 р. ОСОБА_1 працювала у Товаристві з обмеженою відповідальністю «ОПТТОРГ-15» на посаді заступника керуючого магазином «Делві №48», що знаходиться за адресою: область Дніпропетровська, місто Кам`янське, проспект Наддніпрянський, будинок № 14, що підтверджується наказом-розпорядженням № 613-к про прийняття на роботу (а.с. 7).
З 05.09.2017 р. по 21.02.2018 р. ОСОБА_1 працювала у Товаристві з обмеженою відповідальністю «ОПТТОРГ-15» на посаді керуючого магазином «Делві № 48», за адресою: область Дніпропетровська, місто Кам`янське, проспект Наддніпрянський, будинок № 14, що підтверджується наказом (розпорядженням) про переведення на іншу роботу, № 837-к від 05.09.2017 року (а.с. 8).
Звільнена ОСОБА_1 , наказом № 88-к від 21.02.2018 року, що підтверджується наказом № 88-к про припинення трудового договору (а.с. 9).
20 липня 2017 року між ТОВ «ОПТТОРГ-15» і ОСОБА_1 був укладений договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, що підтверджується копією договору (а.с. 10).
За актом приймання-передачі товару № 76 від 21 липня 2017 р. ОСОБА_1 прийняла товар на склад магазину «Делві № 48», за адресою: АДРЕСА_3 на загальну суму 232 031,39 грн, що підтверджується копією Акту від 5 вересня 2017 р. (а.с. 15-38).
У зв`язку з переведенням на посаду керуючого магазином ТОВ «ОПТТОРГ-15» і ОСОБА_1 був укладений договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність (а.с. 11).
20 грудня 2017 року за Актом прийняття-передачі № БП000004681 від 20 грудня 2017 року ОСОБА_1 прийняла основні засоби та нематеріальні активи на загальну суму 189 779,70 грн. копія акту (а.с. 9-40).
16 січня 2018 р. ОСОБА_1 була ознайомлена за наказом № 148 від 16.01.2018 р. про проведення позапланової інвентаризації товару на магазині (а.с. 41) проте відмовилась від його підписання, про що було складено акт (а.с. 43).
16 січня 2018 р. було проведено комісійну позапланову інвентаризацію товару в магазині «Делві № 48», за адресою АДРЕСА_3 , згідно наказу ТОВ «ОПТТОРГ-15» № 148 від 16.01.2018 р за період з 21.07.2017 р. по 17.01.2018 р.
Також 17 січня 2018 року було проведено комісійну позапланову інвентаризацію необоротних активів в магазині «Делві № 48», за адресою: АДРЕСА_3 , згідно наказу ТОВ «ОПТТОРГ-15» № 149 від 16.01.2018 р. станом на 17.01.2018 року.
Під час проведення позапланової інвентаризації, виявлено нестачу необоротних активів на загальну суму 5 200,00 грн. про що свідчить інвентаризаційний опис необоротних активів від 17.01.2018 року.
Таким чином завдано ТОВ «ОПТТОРГ - 15» шкоду ОСОБА_1 в розмірі 75 928,57 грн. виходячи з наступного розрахунку:
75 928,57 грн = 70 728,57 грн. + 5 200,00 грн., де:
-5 200,00 грн - сума нестачі за інвентаризаційним описом необоротних активів від 17.01.2018 року.
Позивач наголошує на тому , що добровільно відшкодувати завдану ТОВ «ОПТТОРГ-15» шкоду Відповідач ОСОБА_1 відмовилася.
5. Правові норми законодавства застосовані судом.
Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами:
1) письмовими, речовими і електронними доказами;
2) висновками експертів;
3) показаннями свідків.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.
У відповідності з п. 1 ч. 1 статті 134 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпГІ України) працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, якщо між ним і підприємством, установою, організацією відповідно до ст. 135і КЗпП України укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.
Згідно ч. З статті 136 КЗпП України покриття шкоди провадиться шляхом подання власником або уповноваженим ним органом позову до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду.
Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду, є заподіяння майнової шкоди.
Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.
Загальні положення про відшкодування завданої майнової шкоди закріплені в положеннях статті 1166 ЦК України.
У тих випадках, коли шкоди завдано працівниками під час виконання ними своїх трудових (службових) обов`язків, зобов`язання щодо її відшкодування покладаються на роботодавця (частина перша статті 1172 ЦК України).
Для покладення на юридичну особу відповідальності, передбаченої статтею 1172 ЦК України, необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка працівника; причинний зв`язок між такою поведінкою і шкодою; вина особи, яка завдала шкоду), так і спеціальних умов (перебування у трудових відносинах з юридичною особою або фізичною особою - роботодавцем незалежно від характеру таких відносин; завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків).
Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків слід розуміти виконання роботи згідно з трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоч і виходить за межі трудового договору або посадової інструкції, але доручається роботодавцем або викликана невідкладною виробничою необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами протягом усього робочого часу.
У частині першій статті 60 ЦПК України закріплено загальне правило розподілу обов`язків з доказування, а саме кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків наявності підстав звільнення від доказування.
Конкретні доказові презумпції передбачені нормами матеріального права.
Так особливістю деліктної відповідальності за завдану шкоду є презумпція вини.
Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, а позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.
6. Висновки та мотиви прийнятого рішення.
З 20.07.2017 р. по 04.09.2017 р. ОСОБА_1 працювала у Товаристві з обмеженою відповідальністю «ОПТТОРГ-15» на посаді заступника керуючого магазином «Делві №48», що знаходиться за адресою: область Дніпропетровська, місто Кам`янське, проспект Наддніпрянський, будинок № 14, що підтверджується наказом-розпорядженням № 613-к про прийняття на роботу (а.с. 7).
З 05.09.2017 р. по 21.02.2018 р. ОСОБА_1 працювала у Товаристві з обмеженою відповідальністю «ОПТТОРГ-15» на посаді керуючого магазином «Делві № 48», за адресою: область Дніпропетровська, місто Кам`янське, проспект Наддніпрянський, будинок № 14, що підтверджується наказом (розпорядженням) про переведення на іншу роботу, № 837-к від 05.09.2017 року (а.с. 8).
Звільнена ОСОБА_1 , наказом № 88-к від 21.02.2018 року, що підтверджується наказом № 88-к про припинення трудового договору (а.с. 9).
20 липня 2017 року між ТОВ «ОПТТОРГ-15» і ОСОБА_1 був укладений договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, що підтверджується копією договору (а.с. 10).
Загальні положення про відшкодування завданої майнової шкоди закріплені в положеннях статті 1166 ЦК України. У тих випадках, коли шкоди завдано працівниками під час виконання ними своїх трудових (службових) обов`язків, зобов`язання щодо її відшкодування покладаються на роботодавця (частина перша статті 1172 ЦК України).Для покладення на юридичну особу відповідальності, передбаченої статтею 1172 ЦК України, необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка працівника; причинний зв`язок між такою поведінкою і шкодою; вина особи, яка завдала шкоду), так і спеціальних умов (перебування у трудових відносинах з юридичною особою або фізичною особою - роботодавцем незалежно від характеру таких відносин; завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків).Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків слід розуміти виконання роботи згідно з трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоч і виходить за межі трудового договору або посадової інструкції, але доручається роботодавцем або викликана невідкладною виробничою необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами протягом усього робочого часу. Матеріальна відповідальність буває: обмежена та повна; індивідуальна та колективна (бригадна). Як правило, працівник несе обмежену матеріальну відповідальність у межах середньомісячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається тільки у випадках, передбачених законодавством. Колективна (бригадна) матеріальна відповідальність уводиться, коли неможливо розмежувати матеріальну відповідальність кожного працівника й укласти з ним договір про повну матеріальну відповідальність.
Таким чином, при наявності трудового договору (контракту) шкоду завдано працівниками під час виконання ними своїх трудових (службових) обов`язків, зобов`язання щодо її відшкодування покладаються на працівника.
7. Судові витрати.
Щодо стягнення судових витрат, позивач сплатив судовий збір при подачі позовної заяви, а у відповідності до ч.1ст.141ЦПК України, у зв`язку з задоволенням позову, з відповідача ОСОБА_1 слід стягнути на користь держави 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві ) гривні 00 копійок суму судового збору.
Керуючись вимогами ст.ст. 10, 76, 141, 259, 260, 263-265,280 ЦПК України, суд
Позовні Товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТТОРГ-15» до ОСОБА_1 «про відшкодування шкоди, заподіяної працівником під час виконання трудових обов`язків», - задовольнити повністю.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на поданн я заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивачем заочне рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Відповідачем заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач Товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТТОРГ-15», юридична адреса: місто Кривий Ріг, вулиця Телевізійна, будинок № 5Д, ідентифікаційний номер 39691520.
Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 .
Суддя Івченко Т. П.