печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2020 р. Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Вовк С. В.,

при секретарі судового засідання - Брачуні О. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві заяву про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного космічного агентства України про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває зазначена справа.

Від позивача до суду надійшла заява про забезпечення позову шляхом заборони Державному космічному агентству України вчиняти дії щодо звільнення ОСОБА_1 , підставою для яких буде оскаржуваний наказ Державного космічного агентства України від 04.12.2020 №33-КПЗС «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 , директора ДП завод «Арсенал».

Заява обґрунтовувалась тим, що невжиття такого заходу може істотно ускладнити чи навіть унеможливити виконання рішення суду та ефективне поновлення порушених прав позивача.

Оскільки оскаржуваний наказ ДКАУ стосується накладання на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення, існує ймовірність мого подальшого звільнення відповідно до п. З ст. 40 КЗпП України. Якщо Відповідач винесе Наказ про звільнення ОСОБА_1 , в тому числі підставою якого буде оскаржуваний Наказ ДКАУ від 04.12.2020 №33-КПЗС, тоді це оскарження втрачає будь-який сенс, та унеможливить захист його трудових прав.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з приписами частини другої статті 149 Цивільного процесуального кодексу України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом пунктів 2, 3, 10 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії, встановленням обов`язку вчинити певні дії, а також іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

У пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що у справах про захист трудових чи корпоративних прав не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення про звільнення позивача з роботи та зобов`язання відповідача й інших осіб не чинити перешкод позивачеві у виконанні ним своїх попередніх трудових обов`язків, оскільки таким чином фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті.

Обраний заявником спосіб забезпечення позову не суперечить роз`ясненням, наведеним у пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», оскільки заява не стосується зупинення дії рішення про звільнення з роботи.

При цьому суд враховує ту обставину, що вказані роз`яснення надавалися щодо застосування судами норм ЦПК України в редакції Закону України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (далі - ЦПК України 2004 року).

Так, підстави для забезпечення позову визначалися у статті 151 ЦПК України 2004 року, у частині третій якої зазначено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Тобто інститут забезпечення позову був спрямований виключно проти несумлінних дій відповідача, які могли призвести до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Натомість у ЦПК України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набрав чинності 15 грудня 2017 року, далі - ЦПК України) такий перелік підстав для забезпечення позову (стаття 149) є ширшим та, окрім забезпечення виконання рішення суду про задоволення позовних вимог, містить критерій щодо ефективності захисту, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного прав.

При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів» ефективний засіб - це запобігання тому щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Суд враховує, що між сторонами дійсно виник спір щодо законності притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, у свою чергу положення пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України передбачають, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Тобто за наявності наказу Державного космічного агентства України від 04.12.2020 №33-КПЗС «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 , директора ДП завод «Арсенал» існує об`єктивна можливість звільнення останнього з роботи, зокрема за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України, що призведе до нівелювання легітимних сподівань працівника щодо захисту його трудових прав за захистом, яких він звернувся до суду, а тому з метою забезпечення ефективності судового захисту та поновлення порушених/оспорюваних прав позивача приходить до висновку про обґрунтованість заяви про забезпечення позову та необхідність її задоволення.

За змістом частини сьомої статті 153, частини шостої статті 154 ЦПК України в ухвалі про забезпечення позову суд вирішує питання зустрічного забезпечення.

Згідно з частиною першою статті 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Перелік випадків у яких, суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення визначений частиною третьою статті 154 ЦПК України та є вичерпним.

Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом (частина четверта статті 154 ЦПК України).

Враховуючи те, що обраний заявником спосіб забезпечення позову не спричинить не відновлюваної шкоди відповідачу чи третім особам, а також відсутність обставин визначених частиною третьою статті 154 ЦПК України, суд приходить до висновку про те, що відсутні підстави для зустрічного забезпечення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1-18, 149-150, 153, 154, 157, 261 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державного космічного агентства України (01010, м. Київ, вул. Московська, 8) про визнання протиправним та скасування наказу.

Заборонити Державному космічному агентству України вчиняти дії щодо звільнення ОСОБА_1 , підставою для яких буде оскаржуваний наказ Державного космічного агентства України від 04.12.2020 №33-КПЗС «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 , директора ДП завод «Арсенал».

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

У разі подання апеляційної скарги на ухвали суду щодо забезпечення позову до суду апеляційної або касаційної інстанції передаються копії матеріалів, необхідних для розгляду скарги, їх подання не перешкоджає продовженню розгляду справи цим судом.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Суддя С. В. Вовк