Ухвала

18 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 346/5702/18

провадження № 61-17111ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області

від 16 березня 2020 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 08 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання частки майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

У 2018 році ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним вище позовом.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16 березня 2020 року, залишеного без змін постановою

Івано-Франківського апеляційного суду від 08 жовтня 2020 року,

у задоволенні позову ОСОБА_1 , відмовлено.

17 листопада 2020 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області

від 16 березня 2020 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 08 жовтня 2020 року (надійшла до суду 19 листопада 2020 року),

в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду

від 26 листопада 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків, а саме запропоновано надати уточнену касаційну скаргу, в якій зазначити підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга відповідно до статті 389 ЦПК України та доплатити судовий збір. Зазначено строк виконання ухвали,

а також попереджено про наслідки її невиконання.

14 грудня 2020 року до Верховного Суду надійшла заява

ОСОБА_1 на виконання вимог ухвали Верховного Суду

від 26 листопада 2020 року, у якій заявник надала квитанцію про доплату судового збору та послалася на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України та послалася на постанови Пленуму Верховного Суду України: № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»; № 20 від 22 грудня

1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» та постанову Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07 лютого

2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав».

Проте вимоги ухвали суду касаційної інстанції виконано не в повному обсязі, а саме не вказано, який висновок, на думку заявника, не врахував суд апеляційної інстанції, щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладений у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права

у подібних правовідносинах, що не був врахований

в оскаржуваному судовому рішенні.

Також, Верховний Суду зазначає, що заявнику необхідно надати суду уточнену редакцію касаційної скарги з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження, передбачену (передбачені) частиною другою статті 389 ЦПК України та надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги

і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Відповідно до частини другої статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Враховуючи викладене вище, зазначений в ухвалі Верховного Суду

від 26 листопада 2020 року строк для усунення недоліків слід продовжити та повідомити про це заявника.

Керуючись статтями 127, 185, 388 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків, вказаний в ухвалі Верховного Суду від 26 листопада 2020 року, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Коломієць