Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

10 грудня 2020 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Малюк В.М.

при секретарі судового засідання Матіко Я.Ю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Талапа Б.С., до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», третя особа приватний нотаріус Колейчик Володимир Вікторович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В :

10.12.2019 позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Талапа Б.С., звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №3043 від 01.08.2019 р., вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору) про стягнення з нього на користь відповідача ТОВ ФК «Сіті Фінанс» заборгованості в розмірі 14 262, 54 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що приватний нотаріус при вчиненні вищевказаного виконавчого напису не врахував та не перевірив факт наявності чи відсутності спору щодо заборгованості між позивачем та відповідачем, а відтак не дотримався вимоги встановлення безспірності вимоги. Окрім цього зазначає, що приватним нотаріусом не встановлено, чи відповідач звернувся в межах трирічного строку з дня виникнення права вимоги. Також позивач зазначає, що ніяких кредитних договір з банками та фінансовими установами він не оформляв.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Талапа Б.С. не з`явилися, однак від останнього надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують, не заперечують щодо ухвалення судом заочного рішення.

Представник відповідача ТОВ ФК «Сіті Фінанс» в судове засідання не з`явився, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. Заяв та клопотань, а також відзиву на позов від представника відповідача на адресу суду не надходило.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. подав до суду клопотання від 01.04.2020 року, в якому просить розглядати справу за його відсутністю, відмовити в задоволенні позовних вимог.

За таких обставин, керуючись положеннями ст. ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних доказів, ухваливши заочне рішення, отримавши на це згоду представника позивача. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

01.08.2019 приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. здійснено виконавчий напис про стягнення з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ТОВ ФК «Сіті Фінанс», який є правонаступником усіх прав та обов`язків АТ «Брокбізнесанк», заборгованість за кредитним договором №00601237 від 12.09.2013 року. Вказано, що строк платежу за кредитним договором №00601237 від 12.09.2013 року настав, стягнення заборгованості проводиться за період з 01.08.2018 р. по 18.06.2019 р., сума заборгованості становить 13 762, 54 грн.

Постановою приватного виконавця від 04.09.2019 р. у ВП №59824765, за вищевказаним виконавчим написом, постановлено звернути стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 .

Згідно з клопотанням від 01.04.2020 року приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. такий вказує, що виконавчий напис від 01.08.2019 року вчинений за Постановою КМУ №1172 від 29.06.1999 на підставі наданого ТОВ ФК «Сіті Фінанс» оригіналу кредитного договору та засвідченої стягувачем виписки з рахунка боржника з відміткою про непогашення заборгованості.

Згідно з пунктом 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Згідно з підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (далі - Порядок) перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до підпункту 3.2 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік).

Підпунктом 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Тобто, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів для вчинення нотаріальних дій.

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такий висновок зроблений Верховним Судом України в постанові від 05 липня 2017 року № 6-887цс17 та постанові Верховного Суду у справі № 207/1587/16 від 19 вересня 2018 року (провадження № 14-12559св18).

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Відповідно до п. 3.1. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Так, позивач вказує, що виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом в 2019 році, тобто після спливу трирічного строку із дня виникнення права вимоги, так як зобов`язання могли виникнути ще в 2011-2013 роках. Окрім цього позивач зазначає, що виконавчий напис проведений приватним нотаріусом з урахуванням лише однобічних арифметичних розрахунків заборгованості відповідача.

Так, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом і комісію припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. Такий правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц.

Вказані обставини дають підстави вважати, що заборгованість позивача ОСОБА_1 за кредитним договором не є безспірною. Так, з наявних матеріалів справи не вдається за можливе встановити, що грошова вимога відповідача ТОВ «Сіті Фінанс», з метою погашення яких останній звернувся за вчиненням виконавчого напису про стягнення боргу, не виходить за межі встановленого законодавством трирічного строку позовної давності, передбаченого ст. 257 ЦК України, або трирічного строку виникнення права вимоги, передбаченого ст. 88 ЦПК України та п. 3.1. глави 16 Порядку від 22.02.2012 № 296/5.

Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною.

Матеріали справи не містять доказів повідомлення боржника про порушення кредитних зобов`язань станом на 2019 рік.

З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису позивач як боржник мав безспірну заборгованість перед відповідачем як стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача.

Тож, при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не надано належних доказів безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, доказів, що заявлена сума в межах строку позовної давності, чим порушено норми ЗУ «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Окрім цього, при вчиненні розглядуваного виконавчого напису, згідно з відомостей в його клопотанні від 01.04.2020, останній вчинив такий на підставі оригіналу кредитного договору та засвідченої стягувачем виписки з рахунка боржника з відміткою про непогашення заборгованості й керувався при його вчиненні Постановою КМУ №1172 від 29.06.1999.

При цьому постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі 826/20084/14, якою визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» зокрема в такій її частині «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.» була постановлена судом та набрала законної сили 22.02.2017, а розглядуваний виконавчий напис був здійснений нотаріусом 01.08.2019 року . Тобто, на день вчинення виконавчого напису 01.08.2019 року по сьогоднішній день, редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що при вчиненні оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом не було дотримано умови для такого, а саме не дотримано вимогу щодо безспірності заборгованості. Окрім цього оспорюваний виконавчий напис вчинений на підставі оригіналу кредитного договору, що є неналежним документом згідно з Переліку, з огляду на відсутність заперечень щодо позиції позивача з боку відповідача, підтверджених відповідними доказами, позовні вимоги підлягають до задоволення.

Розподіляючи судову витрати суд керується приписами ст. 141 ЦПК України, відповідно до яких судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Так, позивач ОСОБА_1 згідно з посвідченням МВ №023394 від 08.07.2015 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій. Тож, на підставі п. 13 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» підлягає звільненню від сплати судового збору.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Тож, з відповідача ТОВ ФК «Сіті Фінанс» в дохід держави підлягає стягнення сума судового збору 840,80 грн.

Керуючись ст.ст.87,88 Закону України «Про нотаріат», ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» ст.ст.6-13,81,133,141,258,259,263,264,265,279,354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Талапа Б.С., до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», третя особа приватний нотаріус Колейчик Володимир Вікторович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задоволити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 01.08.2019 року та зареєстрований в реєстрі під номером №3043 приватним нотаріусом Броварського районного БРНО Колейчиком Володимиром Вікторовичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» заборгованості в розмірі 14 262,54 гривень.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області.

Повний текст рішення суду складено 15.12.2020 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду В.М. Малюк