ПОСТАНОВА

Іменем України

18 грудня 2020 року м. Кропивницький

справа № 401/1739/17

провадження № 22-ц/4809/1210/20

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів - Дуковського О.Л., Дьомич Л.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», треті особи - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», ОСОБА_2 , в порядку захисту прав споживача про зобов`язання виконати рішення суду, -

встановив:

04 липня 2017 року ОСОБА_1 звернулась у Світловодський міськрайонний суд із позовною заявою до ПАТ «УкрСиббанк», якою просила визнати дії відповідача такими, що порушують її права як споживача, агресивними та впливають на свободу вибору, а самого відповідача таким, що здійснює нечесну підприємницьку практику та вчиняє обман споживача.

Вказала, що відповідач не виконав рішення Світловодського міськрайонного суду від 10 листопада 2010 року. У зв`язку з чим вважає, що відповідач порушує її права, як споживача кредитних послуг, здійснює нечесну підприємницьку діяльність, та ввів її, як споживача послуг, в оману, тому дії банку є агресивними та впливають на свободу вибору.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 червня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила скасувати рішення суду першої інстанції, посилаючись на його незаконність. Вказала, що суд неповно з`ясував обставини справи та безпідставно не врахував її доводи як позивача.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 21 лютого 2007 року укладено договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до умов якого позичальнику надано кошти в іноземній валюті в сумі 275 000 доларів США у формі відновлювальної кредитної лінії на строк користування кредитом до 20 лютого 2018 року. ОСОБА_1 взяла на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом з розрахунку 12,3 % річних, у встановлені договором терміни. Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки від 21 лютого 2007 року. ОСОБА_1 в період з 21 лютого 2007 року по 20 грудня 2007 року отримала в банку кредитні кошти з відновлювальної кредитної лінії всього в розмірі 288000 доларів США. Рішенням Світловодського міськрайонного суду від 10 березня 2011 року стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором з урахуванням відсотків, пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків у сумі 2385856 грн. 83 коп., що за курсом НБУ станом на 10 березня 2011 року становить 229419 доларів США 01 центів.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду у справі 2-1627/2010 від 10 листопада 2010 року визнано незаконним збільшення ПАТ «УкрСиббанк» процентної ставки за користування кредитом за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 21 лютого 2007 року з 12,30 % до 14,30 % з дня такого збільшення, тобто з 08 липня 2007 року. Визнано незаконним нарахування ПАТ «УкрСиббанк» сум за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 21 лютого 2007 року у розмірі 12,30 % з 21 лютого 2007 року, 24,60 % з 22 березня 2008 року та 28,60 % з 08 липня 2008 року, з припиненням відповідного нарахування в подальшому. Визнано недійсним п. 1.3 Додаткової угоди № 1 до Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 21 лютого 2007 року (щодо зміни умов кредитного договору про реструктуризації) від 02 лютого 2009 року в частині визначення розміру ануїтетного платежу. Визнано недійсною Додаткову угоду № 2 до Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 21 лютого 2007 року (щодо зміни схеми погашення кредиту) від 02 лютого 2009 року. (т.1 а.с. 15-17)

Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 19 січня 2011 року рішення Світловодського міськрайонного суду від 10 листопада 2010 року залишено без змін. (т.1 а.с. 18-19)

Позивач вважає, що ПАТ «Укрсиббанк» не виконав рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 листопада 2010 року, посилаючись на висновок експертного економічного дослідження №4 від 10.02.2012 року, згідно якого, за наданими для дослідження даними про нарахування процентів виписки по кредитному договору № 000 від 21.02.2007 за період з 21.02.2007 по 08.02.2012, змін в сумі нарахувань у відповідності до рішення Світловодського міськрайонного суду не відбулось.

Аналізуючи обставини справи та вимоги позивача в сукупності з наданими доказами і обґрунтуваннями, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до пункту 14 частини 1 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів», нечесна підприємницька практика - це будь-яка підприємницька діяльність або бездіяльність, що суперечить правилам, торговим або іншим чесним звичаям та впливає або може вплинути на економічну поведінку споживача щодо продукції.

Статтею 19 наведеного Закону, якою заборонена нечесна підприємницька практика, передбачено, що нечесна підприємницька практика включає: вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції та будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною.

При цьому за змістом наведеної норми матеріального права підприємницька практика вводить в оману, якщо вона спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він би не погодився, а агресивною вважається підприємницька практика, яка фактично містить елементи примусу, докучання або неналежного впливу та істотно впливає чи може вплинути на свободу вибору або поведінку споживача стосовно придбання продукції.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави зробити висновок про те, що нечесною підприємницькою практикою є практика направлена на досягнення результату, яким є дія споживача, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків у правовідносинах із самим суб`єктом підприємницької діяльності або ж з третіми особами.

Закон передбачає, що правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької діяльності, є недійсними.

Разом з тим, суд наголошує, що за правилами ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, факт нечесної підприємницької практики повинен бути доведений і обґрунтований саме позивачем.

ОСОБА_1 нечесну підприємницьку практику відповідача пов`язує із невиконанням останнім рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 листопада 2010 року, що підтверджується на її думку, висновком експертного економічного дослідження №4 від 10.02.2012 року.

Однак, аналізуючи текст даного судового рішення, суд не знаходить формулювань, які б зобов`язували ПАТ «УкрСиббанк» вчинити на користь ОСОБА_1 будь-які дії.

Зокрема, даним рішенням:

- визнано незаконним збільшення ПАТ «УкрСиббанк» процентної ставки за користування кредитом за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 21 лютого 2007 року з 12,30 % до 14,30 % з дня такого збільшення, тобто з 08 липня 2007 року;

- визнано незаконним нарахування ПАТ «УкрСиббанк» сум за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 21 лютого 2007 року у розмірі 12,30 % з 21 лютого 2007 року, 24,60 % з 22 березня 2008 року та 28,60 % з 08 липня 2008 року, з припиненням відповідного нарахування в подальшому;

- визнано недійсним п. 1.3 Додаткової угоди № 1 до Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 21 лютого 2007 року (щодо зміни умов кредитного договору про реструктуризації) від 02 лютого 2009 року в частині визначення розміру ануїтетного платежу;

- визнано недійсною Додаткову угоду № 2 до Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 21 лютого 2007 року (щодо зміни схеми погашення кредиту) від 02 лютого 2009 року.

Отже, твердження позивача, що невиконання даного рішення суду призвело до порушення її прав, є безпідставним, оскільки дане рішення не є зобов`язального характеру.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що подання позову про визнання дій особи як порушення прав споживача та здійснення нечесної підприємницької практики через невиконання рішення суду не може бути належною формою захисту порушеного права, оскільки за невиконання судового рішення чинним законодавством України передбачені інші види відповідальності, не пов`язані з повторним зверненням з позовом в суд.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 81, 82, 89, 259, 265 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді:

О.А.Письменний О.Л.Дуковський Л.М. Дьомич