провадження №2-з/758/382/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2020 року м. Київ

Суддя Подільського районного суду м.Києва Казмиренко Л. В. , розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Подільського районного суду м.Києва з позовом, в якому просить визнати недійсним заповіт, складений 03.09.2019 року від імені ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_2 , що був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бережною Т.Л. та зареєстрований в реєстрі за № 1443.

Одночасно з подачею позову ОСОБА_1 подала до суду заяву, в якій просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд вважає, що вищевказаний позов слід передати за підсудністю за таких підстав.

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд за підсудністю за правилом загальної територіальної підсудності, встановленої ч. 1 ст. 27 ЦПК України - за місцем знаходження відповідача в Подільському районі м. Києва.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України, за загальними правилами підсудності справ позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебуванням, якщо інше не передбачено законом.

Право на спадкування є не абстрактним, а цілком конкретним і невіддільним від предмету спадкування (спадкової маси, спадкового майна). Таким же конкретним є і питання визнання заповіту недійсним, оскільки, його кінцевими метою і результатом є реалізація (захист) права спадкоємців за законом на спадкування певного майна (частки в ньому), а відтак набуття в порядку спадкування у власність майна чи унеможливлення такого.

Згідно із абз. 2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, заповіт є правочином, тому на нього поширюються загальні положення про правочини, якщо у книзі шостій ЦК України немає відповідного правила.

Відповідно до ч.1 ст.30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Пунктом 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року визначено, що позови про визнання недійсними правочинів щодо нерухомого майна та застосування наслідків недійсності пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Між тим, як вбачається з позовної заяви, позивач просить визнати недійсним заповіт від 03.09.2019 року, яким ОСОБА_3 заповідав відповідачу ОСОБА_2 все належне йому майно, в тому числі квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з положеннями статті 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Виходячи з аналізу зазначених правових норм, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема, щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно, тощо.

Окрім того суд звертає увагу, що в провадженні Шевченківського районного суду м. Києва відкрито провадження у цивільній справі до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бережної Т.Л. про скасування постанови про відмову ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зі змісту позовних вимог позивача вбачається, що до складу спадщини входять майнові права спадкодавця на квартиру, а тому на спори, що виникають з приводу вказаного майна, розповсюджується правило виключної підсудності.

Отже, вказаний спір є спором щодо нерухомого майна та пов`язано з правом власності відповідача на нього як спадкоємця.

Адреса розташування квартири ( АДРЕСА_1 .

А відтак, вищевказаний позов є непідсудним Подільському районному суду м. Києва, оскільки є підсудним Шевченківському районному суду м. Києва як суду за місцем знаходження нерухомого майна.

Згідно з Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р., Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Крім того, недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ч.1 ст.378 ЦПК України).

Частиною 9 статті 187 ЦПК України, яка регулює питання відкриття провадження у справі, передбачено, що в разі встановлення судом того, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що матеріали позову (оскільки провадження у справі ще не відкрито) та заяву про його забезпечення слід передати на розгляд до належного суду - Шевченківського районного суду м. Києва, до юрисдикції якого відноситься розгляд вищевказаного позову, у зв`язку з його непідсудністю Подільському районному суду м. Києва.

Керуючись ст. 30, ч. 1 ст. 31, ч. 9 ст.187, 258-260 ЦПК України, п.15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним та заяву ОСОБА_1 про забезпечення вказаного позову - передати на розгляд за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Подільський районний суд м. Києва протягом 15 днів з дня складання ухвали.

Учасник справи, якому копія ухвали не була вручена в день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала складена 17.12.2020 року

СуддяЛ. В. Казмиренко