Справа № 720/1355/20
Провадження № 6/720/37/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2020 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі:

головуючого судді Оленчука І.В.,

секретаря Єфтемій М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Новоселиця подання старшого державного виконавця Новоселицького районного відділу державної виконавчої служби Південно-західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Сандулеса Марини Олексіївни про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон до повного виконання покладених на неї зобов`язань, -

В С Т А Н О В И В:

Старший державний виконавець Новоселицького районного відділу державної виконавчої служби Південно-західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Сандулеса М.О. звернулась до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон до повного виконання покладених на нього зобов`язань вимогою № Ф-64263-53 від 25.09.2019 року про сплату боргу (недоїмки), посилаючись на те, що боржник ухиляється від примусового виконання даного рішення.

Представник Новоселицького районного відділу державної виконавчої служби Південно-західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) в судове засідання не з`явилась, однак надала заяву відповідно до якої подання підтримала, просив його задовольнити та розглянути справу у її відсутності.

Суд, оцінюючи досліджені матеріали подання вважає, що у задоволенні подання слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Таким чином, при вирішенні подання та встановленні тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон боржника має бути з`ясовано чи є ці обмеження необхідними в демократичному суспільстві з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Аналогічна правова позиція висловлена у рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2013 року у справі «Хлюстов проти Росії».

Відповідно до ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Згідно з п. 19 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

За нормою п. 5 ч. 1 ст. 6 «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», у редакції, яка була чинною на час розгляду судом першої інстанції подання, право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Ухиленням від виконання зобов`язань, покладених на боржника судовим рішенням, є будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини.

Отже, право на звернення до суду із поданням про обмеження боржника у праві виїзду за межі України виникає у державного виконавця лише у випадку доведення і обґрунтування факту ухилення останнього від виконання зобов`язань за судовим рішенням.

В матеріалах справи відсутні належні докази, які б стверджували факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням.

На такі обставини й докази не послався і державний виконавець.

При цьому, матеріалами справи встановлено, що боржнику належить на праві власності земельна ділянка, на яку державним виконавцем накладено арешт та може бути звернуто стягнення, тобто є майно, за рахунок якого може бути виконано рішення.

Отже, зі змісту подання державного виконавця не вбачається факту вчинення свідомих діянь боржником, спрямованих саме на невиконання рішення, що унеможливлює задоволення подання про його тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

На підставі викладеного, відповідно до ст. 33 Конституції України, ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України", керуючись ст.ст. 10, 11, 13, 441 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання старшого державного виконавця Новоселицького районного відділу державної виконавчої служби Південно-західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Сандулеса Марини Олексіївни про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон до повного виконання покладених на нього зобов`язань - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду через Новоселицький районний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: