Справа № 202/510/18
Провадження № 2/202/204/2020
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27 січня 2020 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: - Бєльченко Л.А.,

при секретарі: - Мартем`яновій Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в місті Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення виконання договору

В С Т А Н О В И В:

В січні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ФОП ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення виконання зобов`язання по договору підряду на виготовлення та монтаж меблів, в якому просить стягнути з останнього пеню за прострочення виконання зобов`язання за договором підряду на виготовлення і монтаж меблів №21/07 у розмірі 27840,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 21 липня 2017 року між позивачем та відповідачем було укладено договір підряду на виготовлення та монтаж меблів №21/07, за яким відповідач зобов`язувався за завданням позивача виконати роботи по виготовленню, доставці та встановленню меблів у приміщення позивача за адресою: АДРЕСА_1 , що передбачено п.п.1.1,1.2 договору. Відповідно до п.2.1 договору, відповідач повинен був виконати роботи в наступні терміни: (п.2.1.1 виготовлення меблів протягом тридцяти робочих днів з моменту сплати позивачем повної суми авансового платежу, передбачених п.3.2.1 договору, що складає 16800 грн.; п.2.1.2. виконати роботи по доставці виготовлених меблів протягом 10 днів з моменту сплати позивачем повної суми авансового платежу, передбаченого п.3.2.2 договору, що складає 4800 грн.; п.2.1.3 виконати роботи по встановленню меблів протягом трьох робочих днів в рамках десятиденного терміну з моменту сплати позивачем повної суми авансового платежу відповідно до п.3.2.2 договору. Але відповідач взяті на себе зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, а саме, не виготовив, не доставив, не встановив та не передав меблі у приміщення позивача у встановлений договором термін (п.4.1.2 договору). Згідно п.6.2 договору робота вважається виконаною з моменту підписання акту прийому-передачі виконаних робіт. 21 липня 2017 року він, позивач, сплатив відповідачу 24000 грн., в яку входить вартість робіт згідно п.3.2 договору та повні суми авансових платежів, передбачених п.3.2 договору. Він, позивач, неодноразово звертався до відповідача з усними та письмовою претензією щодо невиконання у встановлені договором терміни зобов`язань та з вимогою сплати пені за прострочення виконання робіт. Проте меблі за договором підряду було виготовлено, поставлено та змонтовано лише 18 січня 2018 року. Згідно п.8.1 договору, у разі порушення терміну виконання робіт, передбаченого п.2.1.3 цього договору, виконавець сплачує замовникові пеню у розмірі 1% від вартості невиконаних робіт за кожен день прострочення не виконаних робіт. Відповідач прострочив виконання договору з 24 вересня 2017 року по 18 січня 2018 року, в зв`язку із чим відповідач на день подання позову повинен сплатити позивачу пеню в розмірі 27840 грн., що складається з наступного розрахунку: 240 грн. (1% від 24000 грн. - сума невиконаних робіт (послуг) за договором) помножені на 116 днів (строк прострочення умов договору). Тому, посилаючись на ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.т.509,525,526,530,611,865 ЦК України позивач просив його вимоги задовольнити, стягнувши з відповідача грошові кошти в сумі 27840,00 грн.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14.09.2018 року, постановленому при заочному розгляді, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю.

Ухвалою суду від 18.03.2019 року вказане рішення суду скасоване, справа призначена до розгляду в спрощеному провадженні.

Під час судового розгляду представник позивача, адвокат Концевий С.Л., позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити. Зауважив на тому, що меблі за договором підряду № 21/07 від 21.07.2017 року були поставлені 18.01.2018 року, тобто з порушенням терміну, визначеного Договором, а представлений представником відповідача акт виконаних робіт від 15.09.2017 року не є належним доказом, оскільки не складався за місцем виконання робіт і не підписаний замовником. Грошові кошти за Договором підряду направлені позивачем на ім`я ОСОБА_2 на рахунок, указаний відповідачем у договорі підряду № 21/07 від 21.07.2017 року.

Представник відповідача, адвокат Биструшкін О.С., під час розгляду справи позовні вимоги не визнав, указавши, що оскільки позивач не виконав своє зобов`язання по оплаті авансових платежів, передбачених Договором, то відповідно не настав строк для його виконання і відповідач не міг порушити строк виконання договору. З тексту відповіді АТ «КБ «ПриватБанк» від 23.05.2017 року вбачається, що Банк за дорученням позивача перерахував на банківську картку ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 21 360 грн., проте фізична особа-підприємець ОСОБА_2 грошові кошти, при тому в сумі меншій ніж 24 000 грн., як фізична особа-підприємець, не отримував. В той же час, передбачені Договором роботи були відповідачем виконані, меблі були виготовлені, поставлені, встановлені і передані позивачеві. Однак останній відмовився від підписання акту приймання-передачі виконаних робіт, що підтверджується Актом від 15.09.2017 року. З огляду на зазначене, представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позову.

З`ясувавши всі обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з такого.

Під час розгляду справи встановлено, що 21 липня 2017 року між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір підряду на виготовлення та монтаж меблів №21/07, за яким ФОП ОСОБА_2 зобов`язувався за завданням позивача виконати роботи по виготовленню, доставці та встановленню меблів у приміщення ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ( п.п.1.1,1.2 договору).

Відповідно до п.2.1 цього договору відповідач повинен був виконати роботи в наступні терміни: п.2.1.1 виготовлення меблі протягом тридцяти робочих днів з моменту сплати позивачем повної суми авансового платежу, передбачених п.3.2.1 договору, що складає 16800 грн.; п.2.1.2. виконати роботи по доставці виготовлених меблів протягом 10 днів з моменту сплати позивачем повної суми авансового платежу, передбаченого п.3.2.2 договору, що складає 4800 грн.; п.2.1.3 виконати роботи по встановленню меблів протягом трьох робочих днів в рамках десятиденного терміну з моменту сплати позивачем повної суми авансового платежу відповідно до п.3.2.2 договору.

Пунктом 4.5 договору визначено, що місцем виконання договору є наступна адреса: АДРЕСА_2 .

21 липня 2017 року ОСОБА_1 сплатив відповідачу 24000 грн., в яку входить вартість робіт п.3.2 договору та повні суми авансових платежів, передбачених п.3.2договору.

Згідно п.6.2 договору робота вважається виконаною з моменту підписання акту прийому-передачі виконаних робіт.

Встановлено, що відповідачем у термін, визначений Договором, умови останнього по виготовленню і монтажу меблів виконані не були, через що ОСОБА_1 07.10.2017 року на адресу відповідача було направлено відповідну претензію, яку ФОП ОСОБА_2 отримав 03.11.2017 року (а.с. 13-15). Відповідачем меблі були доставлені і встановлені лише 18.01.2018 року, що підтверджується показами допитаної у якості свідка ОСОБА_4 .

Відповідно до п.8.1 договору, у разі порушення терміну виконання робіт, передбаченого п.2.1.3 договору, виконавець сплачує замовникові пеню у розмірі 1% від вартості невиконаних робіт за кожен день прострочення не виконаних робіт.

Відповідно до ч.1 ст.865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Згідно ст.611 Цивільного кодексу України однією з форм відповідальності за порушення зобов`язання є сплата неустойки у вигляді штрафу або пені.

Таким чином, оскільки відповідач свої зобов`язання по договору підряду на виготовлення та монтаж меблів №21/07 від 21 липня 2017 року не виконав у термін, визначений Договором, позивач має право на стягнення з відповідача пені у розмірі 1% від вартості невиконаних робіт за кожен день прострочення не виконаних робіт.

Розмір пені з 24 вересня 2017 року по 18 січня 2018 року становить 27840,00 грн. що складається з наступного розрахунку: 240 грн. (1% від суми невиконаних робіт (послуг) за договором) Х на 116 днів (строк прострочення умов договору).

Суд критично ставиться до заперечень представника відповідача щодо несвоєчасного виконання Договору, оскільки це спростовується встановленими і дослідженими у справі доказами. Надану представником відповідача на виконання Договору копію акту приймання-передачі на виготовлення і монтаж меблів від 15.09.2017 року, як доказ виконання відповідачем зобов`язання, суд не приймає до уваги, оскільки останній складений не за місцем виконаних робіт, про що не заперечував представник відповідача. Крім того, в даному Акті відсутній підпис замовника або пояснення щодо незгоди з цим Актом.

Суд також критично ставиться і не приймає до уваги покази у якості свідка гр. ОСОБА_5 , який пояснив, що меблі були встановлені у вересні 2017 року, оскільки ці покази не є належними доказами в розумінні ст..ст.77,78 ЦПК України. В той же час свідок ОСОБА_6 , яка є дружиною відповідача, пояснила, що останні фасади меблів були встановлені у січні 2018 року.

Суд також не приймає до уваги зауваження представника відповідача, що ФОП ОСОБА_7 , як фізична особа-підприємець, грошові кошти за Договором від позивача не отримував. Зазначене спростовується відповіддю АТ «КБ «ПриватБанк» (а.с. 125), де зазначено, що грошові кошти в розмірі 24 000 гривень списані з рахунку ОСОБА_1 на рахунок ОСОБА_2 - № НОМЕР_1 ; саме цей рахунок зазначений відповідачем, як Фізичною особою-підприємцем у Договорі.

Посилання представника відповідача, що грошові кошти за Договором ОСОБА_2 отримав не в повному обсязі, а лише в розмірі 21 360 грн. також не приймаються судом до уваги, оскільки відповідно до відповіді АТ «КБ «ПриватБанк» (а.с.144) згідно Умов та Правил надання банківських послуг, а саме пункту 3.6.1.13.11 комісії за надання сервісу «Оплата частинами» стягується Банком самостійно з Торговця при відшкодуванні Транзакцій і розраховується відповідно до «Анкети-заяви» на підключення до послуги «Ейвайринг», тобто комісію сплачує ФОП ОСОБА_2 .

За таких обставин, суд вважає наявними правові підстави для задоволення позову.

Відповідно до ста. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 10, 13,81,89,141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення виконання договору задовольнити.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ) пеню за прострочення виконання зобов`язання за договором №21/07 від 21 липня 2017 року в розмірі 27840 (двадцять сім тисяч вісімсот сорок) гривень 00 копійок.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Бєльченко Л.А.