Справа № 635/5416/20
Провадження № 2/635/2580/2020
14 грудня 2020 року Харківський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді Шинкарчука Я.А.,
секретар судового засідання Єгорова Т.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Покотилівка Харківського району Харківської області в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Васищевський завод рослинних олій» про стягнення заборгованості по заробітній платі, -
в с т а н о в и в:
У серпні 2020 року через засоби поштового зв`язку позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Васищевський завод рослинних олій» про стягнення заборгованості по заробітній платі, в якій просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Васищевський завод рослинних олій» на його користь заборгованість по заробітній платі у сумі 27 377 (двадцять сім тисяч триста сімдесят сім) гривень 66 копійок та витрати на правову допомогу у розмірі 7 300 (сім тисяч триста) гривень 00 копійок.
Позов мотивовано тим, що з 14 червня 2016 року по 13 серпня 2020 року позивач перебував у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Васищевський завод рослинних олій» (далі ТОВ «Васищевський завод рослинних олій»). Відповідно до умов трудового договору працював у ТОВ «Васищевський завод рослинних олій» на посаді електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування. Відповідач, як роботодавець, не виконував свої обов`язки щодо виплати заробітної плати. З лютого 2020 року роботодавець перестав виплачувати заробітку плату у передбачені строки та у повному розмірі. З урахуванням порушення його трудового права на отримання винагороди за труд, позивач прийняв рішення звільнитись з займаної посади. 13 серпня 2020 року позивач звільнився за угодою сторін, за п. 1 ст. 36 КЗпП України. Однак, у день звільнення відповідач не здійснив виплату всіх сум, що належать позивачу при звільненні. Відповідно до довідки № 148 від 14 серпня 2020 року виданої ТОВ «Васищевський завод рослинних олій» за період роботи з 01 лютого 2020 року по 13 серпня 2020 року включно позивачу нараховано до виплати 27 377, 66 грн (за вирахуванням податків), виплачено 0,00 грн., заборгованість з заробітної плати на 14 серпня 2020 року складає 27 377, 66 грн. Позивач намагався врегулювати спір в досудовому порядку, шляхом направлення претензії роботодавцю з вимогою виплати заборгованість по заробітній платі, однак вказана вимога залишена без задоволення. На підставі зазначеного позивач звернувся з даним позовом до суду.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 04 вересня 2020 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та якою заявлені вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Васищевський завод рослинних олій» повторно не з`явився у судове засідання, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся своєчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відзив не надав. Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило.
З огляду на приведене та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою позивача, наданою ним в заяві, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, який належно повідомлявся про судове засідання, у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення.
Враховуючи, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до частин другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що 14 червня 2016 року ОСОБА_1 на підставі Наказу №75-к від 13.06.2016 року прийнятий на роботу до ТОВ «Васищевський завод рослинних олій» на посаду слюсаря з контрольно вимірювальних приладів та автоматики.
03 січня 2018 року ОСОБА_1 на підставі Наказу №1-к від 02.01.2018 року переведений на посаду електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування.
13 серпня 2020 року на підставі Наказу № 86-к позивач ОСОБА_1 звільнений з роботи за угодою сторін, за п. 1 ст. 36 КЗпП України. ( а.с. 10).
Посилаючись на те, що при звільненні відповідачем не був проведений остаточний розрахунок, ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідним позовом.
Статтею 43 Конституції України передбачено право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
Згідно з статтею 1 Закону України «Про оплату праці», частиною першою статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно - ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.
Статтею 47 КЗпП України передбачено обов`язок власника або уповноваженого ним органу в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.
Згідно з статтею 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
Отже, виходячи з положень КЗпП України, Закону України «Про оплату праці», заробітна плата працівникам виплачується за умови виконання ними своїх функціональних обов`язків на підставі укладеного трудового договору з дотриманням установленої правилами внутрішнього трудового розпорядку тривалості щоденної (щотижневої) роботи за умови проведення підприємством господарської діяльності.
Нарахування та виплата заробітної плати працівникам проводиться на підставі документів з первинного обліку праці та заробітної плати: штатний розклад, розцінки та норми праці, накази та розпорядження (на виплату премій, доплат, надбавок тощо), табель обліку використаного часу, розрахункова-платіжна відомість.
Згідно з частинами третьою, четвертою статті 12, частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Таким чином, при з`ясуванні, якими доказами кожна сторона буде обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо невизнаних обставин, суд повинен виходити з принципу змагальності цивільного процесу, за яким кожна сторона несе обов`язки щодо збирання доказів і доказування тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, якщо інше не встановлено процесуальним законом.
Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, що мають значення для вирішення справи.
За змістом положень статей 115, 116 КЗпП України відсутність заборгованості перед позивачем має довести саме роботодавець, але це не позбавляє позивача від обов`язку доведення наявності права на отримання певних сум.
Відповідно до довідки № 148 від 14 серпня 2020 року виданої ТОВ «Васищевський завод рослинних олій» за період роботи з 01 лютого 2020 року по 13 серпня 2020 року включно ОСОБА_1 нараховано до виплати 27 377, 66 грн (за вирахуванням податків), виплачено 0,00 грн., заборгованість з заробітної плати на 14 серпня 2020 року складає 27 377, 66 грн (а.с. 11).
Оскільки з боку відповідача вказаний розрахунок не спростований, інших доказів щодо заборгованості перед позивачем по виплаті заробітної плати відповідачем не надано, суд приходить до висновку щодо стягнення заборгованості по нарахованій проте не виплаченій заробітній платі у розмірі 27 377, 66 грн в межах заявлених позовних вимог.
Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 7 300, 00 грн суд зазначає таке.
Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини першої, пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною п`ятою статті 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з частиною шостою статті 137 ЦПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України).
Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
У позовній заяві ОСОБА_1 міститься клопотання про розподіл судових витрат.
На підтвердження послуг з правничої допомоги позивачем надано копії договору № П 777 від 11 серпня 2020 року та акт про надання юридичних послуг від 20 серпня 2020 року, укладених між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТР ПРАВОВОЇ ДОПОМОГИ НАСЕЛЕННЮ» та ОСОБА_1
Відповідно до пункту 1.1. № П 777 від 11 серпня 2020 року виконавець зобов`язався за дорученням Замовника надати юридичні послуги, зазначені в п. 1.2 цього Договору, для чого зобов`язався вчинити юридичні та інші пов`язані з ними дії в обсязі обумовленому в цьому Договорі.
Пунктом 1.2 зазначеного договору визначено, що замовник доручає, а Виконавець бере на себе зобов`язання надати Замовнику наступні юридичні послуги: скласти проект претензії до Товариства з обмеженою відповідальністю «Васищевський завод рослинних олій», скласти проект скарги до Держпраці, а також проект позовної заяви до суду та консультацію.
Вартість наданих юридичних послуг, зазначених у п. 1.2 цього Договору становить 7 300, 00 грн, 14 серпня 2020 року сплачується замовником 3 000, 00 грн. Попередню оплату замовник вносить в розмірі 4 300, 00 грн.
За результатами наданих послуг/виконаних робіт в рамках правової (правничої) допомоги, обсяг якої визначено у пункті 1.2 цього договору, сторони підписали акт про надання юридичних послуг від 20 серпня 2020 року, з якого вбачається детальний опис наданих послуг, час витрачений на виконання наданих послуг.
На підтвердження оплати витрат на правничу допомогу позивачем надані суду фіскальні чеки від 20 серпня 2020 року на суму 3 000, 00 грн та від 11 серпня 2020 року на суму 4 300, 00 грн.
Таким чином, позивачем надані належні та допустимі доказі на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, які необхідні для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою їх розподілу.
Клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами до суду не надходило.
За таких обставин суд вважає, що існують підстави для стягнення витрат на правничу допомогу.
Проте, на підтвердження наданих послуг, а саме: складання проекту скарги до Держпраці, вартістю 1 083, 00 грн, складання проекту претензії до ТОВ «Васищевський завод рослинних олій», вартістю 1 016, 00 грн позивачем не надано доказів того, що вказані витрати пов`язанні з розглядом цієї справи. З доданих до позовної заяви копій фіскальних чеків не можливо встановити , які саме документи були направлені, а також чи пов`язання зазначені документу з розглядом цієї цивільної справи.
На підставі викладеного, суд вважає за можливе стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Васищевський завод рослинних олій» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 5 201, 00 грн.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина шоста статті 141 ЦПК України).
ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 1 частини першої статті 5 України від 08 липня 2011 року № 3674 - VI «Про судовий збір».
З огляду на викладене, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840, 80 грн.
Керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 206, 247, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Васищевський завод рослинних олій» про стягнення заборгованості по заробітній платі задовольнити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Васищевський завод рослинних олій» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за період з 01 лютого 2020 року по 13 серпня 2020 року включно в сумі 27 377 (двадцять сім тисяч триста сімдесят сім) гривень 66 копійок.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Васищевський завод рослинних олій» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 5 201 (п`ять тисяч двісті одна) гривня 00 копійок.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Васищевський завод рослинних олій» на користь держави судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок ) гривень 80 копійок.
Рішення в частині стягнення заробітної плати, але не більше ніж за один місяць, допустити до негайного виконання, в іншій частині рішення підлягає виконанню після набрання ним законної сили.

Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст. ст. 284-285 ЦПК України.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Харківський районний суд Харківської області.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Васищевський завод рослинних олій»,, місце знаходження за адресою: 62495, смт Васищеве, вул. Овочева, буд. 13, Харківська область, Харківський район.

Повне рішення складено 18 грудня 2020 року.

Суддя Я.А. Шинкарчук