Справа №474/856/2020
Провадження №2/474/323/20
УХВАЛА

Про залишення позовної заяви без руху

15.12.20 року смт.Врадіївка

Суддя Врадіївського районного суду Миколаївської області Фасій В.В. при вирішенні питання щодо відкриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до «Верона» про захист прав споживачів,-

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до відповідача про захист прав споживача, в якому просить визнати недійсним договір №1553938 укладений між ним та ТОВ «Верона».

Ознайомившись із позовною заявою та доданими до неї документами, приходжу до висновку про те, що позовна заява підлягає залишенню без руху з таких підстав.

За приписами п.п. 1-10 ч.3 ст.175ЦПК України в позовній заяві вказується: повне найменування (для юридичних осіб), їх місцезнаходження (для юридичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України).

В ній також зазначається зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту; перелік документів та інших доказів, що додаються та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Однак всупереч вказаним вимогам п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позивач не зазначив повне найменування відповідача юридичної особи та її ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, зазначивши у позові відповідача як «Верона».

Він же посилаючись на обставини укладення, за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи, ним договору №1553938 про надання позики на умовах фінансового кредиту, нарахування заборгованості за вказаним договором в сумі 102907 грн., те що заявлені кредитором суми процентів до стягнення не ґрунтуються на умовах договору і наданому позивачем розрахунку, не надання йому кредитором первинних бухгалтерських документів, та обставини того що розмір нарахованих відсотків значно перевищує розмір заборгованості по кредиту, не зазначає докази, що підтверджують вказані обставини.

До заяви про визнання акта чи договору недійсним додається також копія (або оригінал) оспорюваного акта чи договору або засвідчений витяг з нього, а у разі відсутності акта чи договору у позивача, чи неможливості самостійно його витребувати - клопотання про його витребовування.

Так, у позовній заяві позивач заявляє вимогу про визнання договору недійним. У позовній заяві позивач зазначив про укладення ним за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи договору №1553938. Проте матеріали позовної заяви оспорюваного договору не містять, як не містять і вмотивованого клопотання про витребування оспорюваного документу. Не зазначено позивачем і всі ідентифікаційні ознаки спірного договору, зокрема і дати його укладення.

Не містить позовна заява і підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Крім того, у позові позивач посилається на ч.1 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів», за якої споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Водночас стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції 2018 року викладена в наступній редакції: цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечитьЗакону України «Про споживче кредитування».

Тобто станом на 2018р. відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування регулюються спеціальним законом, а не Законом України «Про захист прав споживачів».

Згідно з п.п. 1,7 ч. 2ст. 3 Закону України «Про споживче кредитування»цей закон не поширюється на договори, що містять умову про споживчий кредит у формі кредитування рахунку зі строком погашення кредиту до одного місяця, та кредитні договори, що укладаються на строк до одного місяця; кредитні договори, загальний розмір кредиту за якими не перевищує однієї мінімальної заробітної плати, встановленої на день укладення кредитного договору.

Згідно преамбули Закону України «Про захист прав споживачів» цей закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

За змістом п. 22 ч. 1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

З огляду на те, що матеріали позовної заяви оспорюваного договору не містять, через що суд позбавлений можливості визначитися з датою його укладення та видом, а сама позовна заява містить посилання на обставини укладення договору про надання позики на умовах фінансового кредиту, позивачу в залежності від вказаних обставин (укладення договору фінансового кредиту у чи після 2018р.) також слід сплатити судовий збір.

Так, відповідно до пп. 2 п. 1 ч. 2ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, судовий збір сплачується за ставкою 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (840,80грн.).

Згідно ст.185 ЦПК України суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 ЦПК України, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день її первісного подання до суду. Якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Додатково суд роз`яснює, відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України у випадку повернення позовної заяви позивачу це не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Враховуючи наведене, вважаю, що провадження у справі неможливо відкрити до усунення вказаних недоліків, а тому заяву слід залишити без руху, а позивачу надати строк для їх усунення.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до «Верона» про захист прав споживачів - залишити без руху;

Надати позивачу строк для усунення недоліків (зазначення повного найменування та ідентифікаційного коду відповідача юридичної особи, зазначити докази на підтвердження обставин якими позивач обґрунтовує свої вимоги, підтвердити обставину, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав, додати оригінал оспорюваного документу чи клопотання про його витребування, з зазначенням причин неможливості його подання самостійно, з посиланням на відповідні докази, та в залежності від обставин щодо дати укладення договору та його (фінансовий чи споживчий кредит) сплатити судовий збір в сумі 840,80грн.) - протягом 5 днів з дня вручення копії ухвали;

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя В.В.Фасій