Справа № 552/4702/20
Провадження №2/552/1506/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем україни

18.12.2020 Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого - судді Самсонової О.А.

секретар судового засідання - Горошко О.О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - адвокат Дяченко Маргарита Вячеславівна,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

В позовній заяві зазначила, що з 21 листопада 2015 року перебуває з відповідачем в шлюбі. Від шлюбу вони мають дитину, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Подружнє життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів, різні погляди на взаємні обов`язки чоловіка та дружини, різне ставлення до сімейного життя. Протягом всього сімейного життя відповідач зловживав спиртними напоями, часто не приходив ночувати додому, вчиняв сварки, під час яких її принижував. Він не приділяв уваги доньці, не допомагав дружині у догляді за дитиною. На початку вересня 2020 року чоловік пішов із сім`ї, забравши всі цінні речі, набуті під час шлюбу. Така обстановка в сім`ї призвела до того, що сім`я фактично розпалась. Шлюб існує лише формально, шляхи відновлення сім`ї відсутні.

Тому позивач просила шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу просила відновити їй прізвище ОСОБА_1 .

Крім того, посилаючись на те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, позивач просила суд стягнути з нього на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 2500 грн. з подальшою індексацією, до повноліття дитини.

Ухвалою судді Київського районного суду м.Полтави від 05 листопада 2020 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін(а.с.25).

Заперечень проти розгляду справи у спрощеному провадженні сторони суду не надавали.

Відповідач надав відзив на позов, у якому заперечив проти позовних вимог про стягнення аліментів.

У відзиві посилався на те, що він бере участь в утриманні дочки. Оплачує її навчання, лікування купує необхідні речі та ліки. Він має постійне місце роботи, крім заробітної плати інших доходів не має. Аліменти у розмірі 2500 грн. він не може сплачувати. З врахуванням розміру його доходу аліменти можуть бути визначені у розмірі 1500 грн. Тому в задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів просив відмовити.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. Проти позовних вимог про стягнення аліментів заперечував та у їх задоволенні просив відмовити.

Суд, заслухавши позивача та її представника, відповідача, дослідивши докази у справі, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_6 з 21 листопада 2015 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 21 листопада 2015 року Центральним відділом державної реєстрації пактів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції (а.с.9).

Від шлюбу сторони мають малолітню дочку, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 13 жовтня 2016 року Виконавчим комітетом Великобудищанської сільської ради Диканського району Полтавської області (а.с. 10).

Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Позивач в позовній заяві просить шлюб розірвати, зазначає, що на примирення вона не згодна.

В судовому засіданні вона позов підтримує та просить задовольнити. Шлюб просить розірвати.

Відповідач позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав, проти розірвання шлюбу не заперечує.

Сторони суду підтвердили, що не вважають за можливе примирення між ними, відновлення сімейних стосунків, збереження шлюбу.

Таким чином судом встановлено відсутність вільної згоди сторін перебувати в шлюбі один з одним.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі.

Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Зважаючи на відносини, що винили між сторонами, відсутність згоди сторін на примирення, підтримання позову позивачем, згоду відповідача на розірвання шлюбу, збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох з подружжя.

Тому суд приходить до висновку про необхідність позовні вимоги про розірвання шлюбу задовольнити, шлюб - розірвати.

Згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Позивач, яка у шлюбі змінювала прізвище, просить відновити їй дошлюбне прізвище - ОСОБА_1 .

Вказані вимоги також підлягають до задоволення.

Вирішуючи позовні вимоги про стягнення аліментів, суд встановив наступне.

Дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні.

Відповідач також бере участь в утриманні дитини шляхом придбання одягу, іграшок, ліків, оплати одержання медичної допомоги, занять з хореографії, вивчення іноземної мови.

Зазначені обставини підтверджуються долученими до матеріалами копіями чеків та банківських квитанцій (а.с.40-45).

Але в даний час між сторонами виник спір з приводу участі батька в утриманні дитини.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

З метою врегулювання спору між батьками з приводу участі відповідача в утриманні малолітньої дитини - ОСОБА_3 , суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини.

Відповідно до ч.3 ст181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Позивач просить суд стягнути аліменти з відповідача на її користь у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн. Вказана сума є значно більшою, ніж прожитковий мінімум, встановлений для дитини віком до 6 років.

Відповідач зазначає, що максимальна сума, яку він може сплачувати в якості аліментів становить 1500 грн.

При ухваленні даного рішення та визначенні розміру аліментів судом враховано обставини, передбачені ст.182 СК України.

Крім того, при вирішенні питання про розмір аліментів, які підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача, суд бере до уваги, що прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років, встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 14 листопада 2019 року № 294-IX, на час звернення позивача з позовом до суду становив 1859 грн., а з 01 грудня 2020 року становить 1921 грн.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ і набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

В матеріалах справи відсутні докази достатності заробітку (доходу) платника аліментів для стягнення аліментів у розмірі, що перевищує прожитковий мінімум для дитини відповідного віку.

Як вбачається з довідки від 10 листопада 2020 року №0, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю багатопрофільна фірма «Астра», ОСОБА_2 працює в ТОВ БФ «Астра» на посаді Експедитор транспортний, його заробітна плата в період з травня по серпень 2020 року складала 4800 грн. на місяць, з вересня по жовтень 2020 року - 5100 грн. на місяць (а.с.38).

Докази наявності у відповідача інших доходів в матеріалах справи відсутні.

Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1500 грн. на місяць.

Саме такий розмір аліментів має забезпечити право малолітньої ОСОБА_3 на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Тому стягнення аліментів необхідно розпочати з 07 жовтня 2020 року - дня звернення позивача до суду з позовом про стягнення аліментів.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Тому дане рішення необхідно допустити до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч.2 ст.141 ЦК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Документально підтверджені судові витрати позивача ОСОБА_1 становлять:

витрати по сплаті судового збору за позовною вимогою про розірвання шлюбу у розмірі 840,80 грн.,

витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги, - 4000 грн.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд також бере до уваги, що відповідач ОСОБА_2 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням Серії НОМЕР_3 , виданим 06 березня 2017 року Управлінням персоналу штабу командування СВ ЗС України (а.с.36).

Згідно п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» учасники бойових дій звільнені від сплати судового збору.

Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Тому судові витрати позивача зі сплати судового збору у розмірі 840 грн. 80 коп., понесені нею у зв`язку з розглядом позовних вимог про розірвання шлюбу, мають бути їй компенсовані за рахунок держави. Судовий збір за позовними вимогами про стягнення аліментів необхідно віднести за рахунок держави.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат позивача, пов`язаних з оплатою правової допомоги, суд бере до уваги, що позов задоволено на 75%, оскільки з двох позовних вимог одна задоволена повністю, інша - частково. Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума у розмірі 3000 грн. (4000 / 100 х 75) на відшкодування понесених нею судових витрат.

Керуючись ст.ст. 11О, 112, 113 СК України, ст.ст. 259, 263-265, суд, -

ВИРІШИВ:

позов задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 21 листопада 2015 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, актовий запис №1910, між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 розірвати.

Відновити ОСОБА_1 дошлюбне прізвище - ОСОБА_1 .

Прізвища сторін після розірвання шлюбу:

його - ОСОБА_2 ;

її - ОСОБА_8 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1500 грн. на місяць з подальшою індексацією, починаючи з 07 жовтня 2020 року, до повноліття дитини.

В межах суми платежу за один місяць рішення підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3000 грн. на відшкодування понесених удових витрат.

Компенсувати ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 840 грн. 80 коп. (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок), понесені нею у зв`язку з розглядом позовних вимог про розірвання шлюбу, за рахунок держави.

Судові витрати за позовними вимогами про стягнення аліментів віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний термін з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаюча: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ,

відповідач - ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючий: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Повне судове рішення виготовлено 18 грудня 2020 року.

Головуючий О.А.Самсонова