Справа № 487/6909/19
Провадження № 2/487/482/20
РІШЕННЯ

Іменем України

18.11.2020 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Кузьменко В.В., за участю секретаря судових засідань Рафальської Т.В., представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача Ішбулатова С.Р., розглянувши в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про зміну черговості одержання права на спадкування за законом та визнання права власності у праві на спадкування та визнання права власності на 1/2 частину квартири, -

в с т а н о в и в:

13.09.2019 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 , в якій просила змінити черговість її спадкування спадщини ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , з другої на першу чергу спадкування за законом; визнати за нею право власності на 1/2 частину кв. АДРЕСА_1 ; стягнути з відповідача на її користь усі понесені нею судові витрати.

Ухвалою суду від 16.09.2019 року відкрито провадження та призначено по справі підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 18.10.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позов обґрунтовано тим, що на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Миколаївською міською службою приватизації державного житлового фонду від 16.08.1995 року, рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 11.01.2007 року, власником квартири АДРЕСА_1 , є тітка позивача ОСОБА_6 , яка є рідною сестрою матері позивача. Протягом усього часу тітка знаходилась у безпорадному стані, потребувала стороннього догляду та піклування. Окрім позивача, біля неї не було нікого. Протягом тривалого часу вона піклувалась про неї, годувала її, забезпечувала всім необхідним, лікувала, возила до лікарів, купувала медичні препарати, оплачувала лікування. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла. Відповідно до ч. 3 ст. 1266 ЦК України позивач є спадкоємцем за правом представлення. У встановлений законом строк ОСОБА_7 звернулась із заявою про прийняття спадщини до Третьої миколаївської державної нотаріальної контори, де їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Заочним рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва було встановлено факт родинних відносин позивача із ОСОБА_6 та визнано за ОСОБА_7 в порядку спадкування право власності на кв. АДРЕСА_1 . Окрім позивача спадкоємцем померлої є її онуки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за правом представлення свого батька, ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 . За апеляційною скаргою ОСОБА_4 , рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 29.11.2013 року в частині визнання за позивачем права власності на спадкове майно, було скасовано. Позивач за власні кошти зробила капітальний ремонт в квартирі і ця квартира є єдиним місцем для її проживання.

03.10.2019 року від ОСОБА_4 надійшов відзив на позов, в якому відповідач позов не визнає та просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки позивач не надала доказів підстав, за наявності яких у позивача могло виникнути право на зміну черговості спадкування з підстав, передбачених ч.2 ст. 1259 ЦК України. Також посилається на те, що позивачем не підтверджено, що вона протягом тривалого часу матеріально забезпечувала та надавала іншу допомогу ОСОБА_6 , яка через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво перебувала у безпорадному стані. Не доведено також того, що померла не могла самостійно себе забезпечувати, адже вона при житті отримувала пенсію та мала можливість самостійно себе забезпечити.

16.09.2020 року за клопотанням адвоката Ішбулатової С.В. до справи залучили в якості співвідповідача ОСОБА_5 .

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі та просив задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 підтримав відзив на позов. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача ОСОБА_9 позов не визнавала, просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи та встановивши фактичні обставини, суд дійшов наступного.

Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 , актовий запис про смерть зареєстрований Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції за №1373.

Вказаний день смерті ОСОБА_6 , у відповідності із ч. 2 ст. 1220 ЦК України, є часом відкриття спадщини після її смерті.

За життя спадкодавець ОСОБА_6 заповіту не складала, відтак, спадкування після смерті останньої повинно відбуватися за законом.

На підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Миколаївською міською службою приватизації державного житлового фонду від 16.08.1995 року, рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 11.01.2007 року, справа №2-171/07, власником квартири АДРЕСА_1 , була померла ОСОБА_6 .

Державним нотаріусом Третьої миколаївської державної нотаріальної контори Фоменко С.П. постановою від 09.10.2013 року ОСОБА_7 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом .

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва №2/487/3385/13 від 29.11.2013 року, було встановлено факт родинних відносин між позивачем та її тіткою - ОСОБА_6 , та визнано, в порядку спадкування, право власності на кв. АДРЕСА_1 , яке було скасовано Миколаївським апеляційним судом за апеляційною скаргою ОСОБА_4 .

Відповідно до вимог ст. 1261, 1266 ЦК України, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є спадкоємцями першої черги за законом, за правом представлення свого батька ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , який приходився сином померлої ОСОБА_6 .

Відповідно до ч. 3 ст. 1266 ЦК України ОСОБА_7 є спадкоємцем за правом представлення своєї матері, ОСОБА_10 , померлої у 1983 році, яка є рідною сестрою померлої ОСОБА_6 .

Судом встановлено, що протягом усього часу, померла ОСОБА_6 знаходилась у безпорадному стані, потребувала стороннього догляду та піклування. Вона постійно хворіла, що підтверджується виписками із історії хвороби. Була інвалідом 2 групи з 2010 року, що підтверджується пенсійним посвідчення. Окрім позивача біля неї нікого не було. Протягом тривалого часу позивачка піклувалась про неї, годувала її, забезпечувала всім необхідним, лікувала та возила до лікарів. У періоди хвороби відвідували лікарні та купувала медичні препарати. Після смерті ОСОБА_6 , ОСОБА_7 займалась її похованням, сплачувала поминальний обід.

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно зі статтею 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Статтею 1263 ЦК України визначено, що спадкоємцями третьої черги є рідні дядько та тітка спадкодавця, тобто рідні (повно рідні або неповно рідні) брати та сестри батьків спадкодавця. Племінники не належать до спадкоємців за законом третьої черги, а спадкують за правом представлення, рівно як і діти рідного дядька та тітка спадкодавця, тобто двоюрідні брати та сестри спадкодавця.

Стаття 1259 ЦК України регулює черговість спадкування за законом, зокрема: спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини. Цей договір не може порушити прав спадкоємця, який не бере у ньому участі, а також спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині (частина перша статті 1259 ЦК України).

Фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані (частина друга статті 1259 ЦК України).

Щодо безпорадного стану спадкодавця ОСОБА_6 , то у матеріалах справи зібрано достатньо доказів на підтвердження такого стану, оскільки останні роки свого життя віна тяжко хворіла, їй було встановлено ряд діагнозів: кардеосклероз дифузний, фібриляцією передсердь, постійна форма. Аортосклероз. Гіпертонічну хворобу 3 ступеня, ступ. 3. СН ІІ Б-А. Ризик ІV. Кальцинуюча хвороба серця. Гіпертензивне серце. Гідроперекард. Дисциркуляторна енцефалопатія ІІ ст. вестибулоатактичний синдром. Наслідки ГПМК (2005 р). в виді правостороньої пірамідної недостатності та астенолабільними розладами. Зниження ІМФ. ЖКХ. Хр. калькульозний холецситіт, ст. ремісії. Ожиріння змішаного генезу. За станом здоров`я вона була інвалідом 2 групи (з 2010 року). Через це спадкодавець ОСОБА_6 не могла самостійно у повній мірі забезпечувати умови свого проживання та потребувала стороннього догляду, піклування. Підтвердили такий безпорадний стан спадкодавця і допитані у судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , показанням котрих суд надає віри, так як такі є послідовними, узгоджуються із усіма зібраними матеріалами справи у наведеній частині.

Отже, черговість одержання права на спадкування може бути змінена шляхом договору між спадкоємцями, які прийняли спадщину (частина перша статті 1259 ЦК України), або на підставі рішення суду (частина друга статті 1259 ЦК України).

Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом.

Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин.

У зазначеній категорії справ підлягає встановленню судом також факт належності сторін до спадкоємців за законом різних черг.

Зміна черговості спадкування лише надає право спадкоємцю наступної черги на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, а не визнає його спадкоємцем цієї черги. Отримавши право на спадкування разом із спадкоємцями іншої черги, такий спадкоємець вважається спадкоємцем тієї черги, до якої він належить відповідно до статей 1261-1265 ЦК України.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, позивач ОСОБА_7 є спадкоємцем за правом представлення і повинна успадкувати те майно, яке б успадкувала мати, якби була живою на час відкриття спадщини після смерті її тітки ОСОБА_6 .

Відтак, суд вважає, позовні вимоги позивача доведеними та такими, які підлягають частковому задоволенню.

Окрім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 3155,40 гривень.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 141, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_7 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про зміну черговості у праві на спадкування та визнання права власності на 1/2 частину квартири задовольнити частково.

Змінити черговість ОСОБА_7 спадкування спадщини ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , з другої на першу чергу спадкування за законом.

Визнати за ОСОБА_7 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (паспорт № НОМЕР_1 , виданий державою Ізраїль 17.03.2014 року, місце видачі - Холон, № посвідчення особи 3-1909136-9) та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (паспорт № НОМЕР_2 , виданий 16.09.2018 року, громадянина Ізраїлю, № посвідчення особи - НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 1577,50 гривень з кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Згідно з п.п.15.5 п.15 ч.1 перехідних положень ЦПК України апеляційна скарга подається учасниками справи до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва.

Суддя В.В. Кузьменко