Справа № 128/2745/19
РІШЕННЯ

Іменем України

16.01.2020 м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Васильєвої Т.Ю.,

секретар Манюк Л.В.,

за участі позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Голубенка О.В. , представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Науменка Д.О. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Писарівська сільська рада Вінницького району Вінницької області, про усунення перешкод у користуванні власністю,

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до свідоцтва про придбання нерухомого майна з електронних торгів від 25.07.2017, він набув у приватну власність земельну ділянку площею 0, 2057 га, за цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :02:002:0072, розташовану в АДРЕСА_1 , та зареєстрував право власності на вказану земельну ділянку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Земельна ділянка була виділена в натурі на місцевості та закріплена межовими знаками.

Позивач зазначає, що рішенням Писарівської сільської ради від 27.09.2017 виділено із земель загального користування проїзд площею 0, 0150 га до земельних ділянок по АДРЕСА_1 . Та згідно витягу з Державного земельного кадастру в графі «Опис меж» однією із меж земельної ділянки позивача (від точки Д до Е ) є землі загального користування (проїзд).

На даний час у позивача існують перешкоди у користуванні його земельною ділянкою, зокрема йому перекритий вільний проїзд та прохід до земельної ділянки.

За заявою позивача ОСОБА_1 було проведено обстеження проїзду до його земельної ділянки та встановлено, що його земельна ділянка межує із земельною ділянкою під магазином, який належить на праві власності відповідачу ОСОБА_4 , яка перегородила проїзд бетонним парканом, чим закрила доступ до його земельної ділянки. Зазначає, що відповідач ОСОБА_4 користується суміжною земельною ділянкою без належних на те правових підстав, оскільки, земельна ділянка під магазином не перебуває в оренді, не викуплена і використовується без правовстановлюючих документів, а збудована нею бетонна огорожа є самовільно забудованою. Позивач наголошує, що він фактично позбавлений можливості вільно та безперешкодно дістатися своєї земельної ділянки, пройти до неї, доїхати автотранспортними засобами, що позбавляє його права вільно користуватися належною земельною ділянкою.

За вказаних обставин позивач просить суд усунути перешкоди йому, ОСОБА_1 , в користуванні належною йому на праві приватної власності земельною ділянкою, площею 0, 2057 га, розташованою в АДРЕСА_1 , шляхом знесення відповідачем ОСОБА_4 самовільно збудованого бетонного паркану, що перекриває прохід та проїзд до його земельної ділянки.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 21.10.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Представник відповідача на підставі ст. 178 ЦПК України, надав суду відзив на позовну заяву. Згідно поданого відзиву просить відмовити в задоволенні позову, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що саме відповідачкою дійсно встановлено паркан на землях загального користування та чиняться перешкоди позивачу у користуванні належними йому земельними ділянками. Вказує, що відповідачка дійсно є власником магазину в АДРЕСА_2 , який на підставі договору передала в користування споживчому товариству «Волна», у користуванні якого магазин перебуває з 2013 року. Та відповідач є власником лише частини комплексу будівель та споруд, які знаходяться в АДРЕСА_2 , а іншим співвласником окремої будівлі є громадянка ОСОБА_5 , тому вважає твердження позивача про те, що саме вона встановила паркан, таким, що ґрунтується на припущеннях. Крім цього, звертає увагу, що земельна ділянка, де в 2017 році за рішенням сільської ради було встановлено проїзд, перебуває в користуванні саме СТ «Волна» ще з 2001 року по даний час та проїзду на місцевості на ній по даний час не встановлено, його межі на місцевості не встановлені та фактично проїзд взагалі відсутній. Вказує, що позивач має можливість повноцінно користуватись земельною ділянкою без необхідності створення проїзду через земельну ділянку по АДРЕСА_2 , оскільки існують також інші під`їзди/проїзди до його земельної ділянки. Вважає, що позивач не надав достатньо беззаперечних доказів того, що на даний час існують реальні перешкоди з боку відповідача у доступі позивача до своїх земельних ділянок, оскільки надані позивачем документи датовані 2017 - 2018 роками. Та зазначає, що відсутня об`єктивна можливість з технічної точки зору створити проїзд через земельну ділянку по АДРЕСА_2 , як того бажає позивач, оскільки в такому разі може бути пошкоджений магазин відповідача та можуть бути створені перешкоди в користуванні та обслуговуванні належного їй нерухомого майна. Тому представник відповідача вважає позов безпідставним та необґрунтованим.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 03.12.2019 закрито підготовче провадження в справі та справу призначено до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні під час розгляду справи по суті позивач ОСОБА_1 підтримав заявлені вимоги в повному обсязі за обставин, викладених у позовній заяві, просив суд задовольнити їх в повному обсязі. Суду також пояснив, що на даний час вирішив здійснювати будівництво на належній йому земельній ділянці, але через відсутність облаштованого проїзду до його земельної ділянки не може цього зробити, хоча за описом меж його земельної ділянки, до неї існує проїзд із земель загального користування. Влаштувати на вказаному місці проїзд сільська рада не може, оскільки цьому заважає бетонна огорожа, яку відповідачка відмовляється забрати, вважаючи, що за таких обставин буде пошкоджено належне їй нерухоме майно, що знаходиться на земельній ділянці, через яку необхідно встановити проїзд, та відповідачка в розмові з ним не заперечувала, що саме вона встановила паркан. Сільська рада дійсно своїм рішенням встановила проїзд коли парканом вже була огороджена земельна ділянка, якою користується відповідачка. Але відповідачка використовує цю земельну ділянку без відповідних правовстановлюючих документів на неї, оскільки є власником нерухомого майна, що на ній розташоване, водночас жодних правовстановлюючих документів на земельну ділянку не має. Іншої можливості проїзду до його земельної ділянки позивач не має.

Представник відповідача ОСОБА_4 адвокат Голубенко О.В в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, пояснив, що позивачем не доведено, що саме відповідачка встановила вказаний паркан, а надані суду документи не можуть бути належними та допустимими доказами таких обставин. Відповідачка не визнає вказаної в позові обставини, що саме вона встановила паркан, на який посилається позивач, та що саме вона чинить перешкоди позивачу в користуванні належною йому земельною ділянкою. ОСОБА_4 цього паркану не встановлювала, а для встановлення меж земельної ділянки, на якій розміщено її нерухоме майно, для його обслуговування відповідачка зверталась до сільської ради, але відповідне рішення не виносилося. Земельною ділянкою, на якій встановлено паркан, вона не користується, а розташоване на ній нерухоме майно, що належить їй у відповідній частині за вказаною адресою, передано в користування СТ «Волна». Правовстановлюючих документів на земельну ділянку відповідачка не має, чи виготовлялись вони до набуття нею у власність нерухомого майна, вона не знає. Та проїзду як такого, на який посилається позивач, немає взагалі, земельна ділянка, де стоїть паркан, належить сільській раді, та відповідачка вважає, що облаштувати проїзд, на який посилається позивач, без шкоди належному їй нерухомому майну неможливо.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, голова Писарівської сільської ради Вінницького району Вінницької області, Науменко Д.О. , в судовому засіданні пояснив, що власником земельної ділянки, де стоїть огорожа, є сільська рада, на цій земельній ділянці розташовано комплекс будівель, частина з яких належить відповідачу, а частина іншій особі, яка звернулась до сільської ради для надання дозволу на виготовлення технічної документації на земельну ділянку. Генеральний план села із встановленням проїзду, на який посилається позивач, на даний час відсутній, він розроблений та частину проекту із зазначенням проїзду представник надав суду, але у встановленому порядку цей план ще не затверджений. Сільська рада намагалась вирішити конфлікт та надати можливість позивачу проїжджати до його земельної ділянки шляхом знесення огорожі, але відповідачка заперечувала проти таких дій, тому вони склали відповідний акт та надали його позивачу.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи, що мають значення для вирішення спору судом.

Відповідно до копії свідоцтва (про придбання нерухомого майна з електронних торгів) від 25.07.2017, позивачу ОСОБА_1 належить на праві власності земельна ділянка, за кадастровим номером :02:002:0072, площею 0, 2057 га, за цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 5).

Право приватної власності на вказану земельну ділянку зареєстроване за ОСОБА_1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується копією відповідного витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 92820835 від 25.07.2017 (а.с. 6).

Відповідно до копії Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 18.07.2017, опис меж земельної ділянки за кадастровим номером :02:002:0072 наступний: від А до Б - землі гр. ОСОБА_6 , від Б до В - землі сільської ради, від В до Г землі гр. ОСОБА_8 , від Г до Д землі сільської ради, від Д до Е землі загального користування (проїзд), від Е до А - землі сільської ради (а.с. 7 - 8).

Згідно копії акту від 31.07.2018, затвердженого головою Писарівської сільської ради Д.О. Науменком, вбачається, що комісією у складі голови земельної комісії ОСОБА_11 , депутата сільської ради ОСОБА_7., землевпорядника ОСОБА_13 , за заявою ОСОБА_1 було проведено обстеження проїзду до земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 та виявлено, що земельна ділянка ОСОБА_1 межує із земельною ділянкою, на якій знаходиться нежитлова будівля (магазин). На час перевірки земельна ділянка під магазином не перебуває в оренді, не викуплена і використовується без правовстановлюючих документів. Також комісією було виявлено, що власник магазину ОСОБА_4 самовільно перегородила проїзд бетонним забором, чим закрила доступ до земельної ділянки ОСОБА_1 (а.с. 9). На підставі яких документів та відомостей комісія встановила вказані обставини, не зазначено, посилання на будь-які додатки до нього відсутні.

Також позивачем надано копію Акту-схеми розташування земельних ділянок за адресою АДРЕСА_3 (а.с. 10), але він не містить жодного підпису, а також координат, меж і конфігурацій земельних ділянок, винесених в натурі, ким він складений та в чиїй присутності також не вказано, а тому не може бути належним та допустимим доказом обставин, на підтвердження яких наданий позивачем.

Відповідно до копії договору купівлі-продажу часток нежитлових будівель від 26.09.2013, укладеного між СТ «Волна» та ОСОБА_4 , відповідач по справі ОСОБА_4 купила 24/25 часток нежитлових будівель, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_4 . За цим договором відчужено 24/25 часток нерухомості, що складається з: будівлі магазину літ. «А» з підвалом літ. «п/А», загальною площею 229,3 кв.м., ганку, козирка, рампи, складів літ. «В» загальною площею 72,3 кв.м, підсобного приміщення літ «Г». Вказана нерухомість розташована на земельній ділянці, площею 0,02091 га, цільове призначення - для виробничих потреб, якій присвоєно кадастровий номер № :02:001:0284. Земельна ділянка не перебувала у власності продавця, договір оренди не укладався (а.с. 11 - 12). Будь-які відомості про вказану земельну ділянку площею 0,02091 га, цільове призначення - для виробничих потреб, якій присвоєно кадастровий номер № :02:001:0284, в матеріалах справи відсутні.

Право приватної власності на вказані 24/25 частки нежитлових будівель станом на 26.09.2013 зареєстроване за ОСОБА_4 , що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №10009041 (а.с. 13).

Рішенням Писарівської сільської ради Вінницького району Вінницької області 19 сесії 7 скликання від 27.09.2017 за заявою ОСОБА_1 щодо надання проїзду до земельних ділянок, було вирішено виділити із земель загального користування проїзд площею 0, 0150 га до земельних ділянок по АДРЕСА_1 . Контроль за виконанням цього рішення покладено на комісію з питань регулювання земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища (а.с. 15). Опис меж встановленого проїзду та винесення їх в натурі на місцевості відсутній. Належні та допустимі докази наявності на місцевості вказаного проїзду також в матеріалах справи відсутні.

За Договором № 2 позики нежитлового приміщення від 01.10.2013 відповідач ОСОБА_4 передала СТ «Волна» в тимчасове безоплатне користування нежитлове приміщення (магазин з прибудовами), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , для його цільового використання, що підтверджується копією відповідного договору (а.с. 47 - 49).

Також відповідачем надано копію інвентаризаційної справи на приміщення за адресою АДРЕСА_4 (а.с. 50 - 53), з якої вбачається місце розташування об`єктів нерухомого майна за вказаною адресою станом на 2003 рік.

Та згідно копії викопіювання із плану землекористування по Писарівській сільській раді, без зазначення дати, позначено земельну ділянку орієнтовною площею 0, 21 га, яка належить ОСОБА_4 , влаштування проїзду на якій відсутнє (а.с. 54).

Право приватної власності на 1/25 частку нежитлових будівель за адресою АДРЕСА_4 , станом на 21.11.2011 було зареєстроване за ОСОБА_5 відповідно до копії договору купівлі-продажу будівлі магазину від 18.10.2011, укладеного між ТОВ «Автовояж» та ОСОБА_5 . В договорі також зазначено, що вказана нерухомість розташована на земельній ділянці, площею 0,02091 га, якій присвоєно кадастровий номер №:02:001:0284, цільове призначення - для виробничих потреб. На момент вчинення цього правочину земельна ділянка перебувала в користуванні СТ «Волна», земельна ділянка, на якій розташована будівля магазину «Б» продавцем не виділялась в натурі (а.с. 43 - 44, 45, 46).

В свою чергу, ОСОБА_5 на підставі договору дарування від 16.12.2019, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_14 , подарувала останній будівлю магазину літ. «Б», що складає 1/25 частку нежитлових будівель, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_5 , що підтверджується копією відповідного договору дарування. Відчужувана частка нежитлової будівлі розташована на земельній ділянці загальною площею 0,0500 га, кадастровий номер якої: :02:002:0394, цільове призначення для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, яка буде відчужена на ім`я обдаровуваної після виготовлення і отримання правовстановлюючих документів (а.с. 67 - 68).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 193490908 від 17.12.2019, право власності на вказані нежитлові будівлі зареєстроване за ОСОБА_14 (а.с. 69).

Рішенням № 67 Писарівської сільської ради Вінницького району Вінницької області 38 сесії 7 скликання від 24.12.2019, ОСОБА_14 за її заявою надано дозвіл на складання проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки в АДРЕСА_5 , на якій розташоване вищевказане нерухоме майно, орієнтовною площею 0,05 га, для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (а.с. 66).

В судовому засіданні представником третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Писарівської сільської ради Вінницького району Вінницької області надано викопіювання з Генерального плану с. Щітки Писарівської сільської ради, який на даний час не затверджений, а є проектом, де червоним зображено проїзд, на який посилається позивач (а.с. 70). Водночас представник відповідача в судовому засіданні заперечив наявність такого проїзду на вказаній земельній ділянці та винесення його меж в натурі.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтями 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відповідно до роз`яснень п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Також в п. 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7.02.2014 № 5 роз`яснено, що відповідно до положень статей 391, 296 ЦК України, позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Згідно зі ст. 79 ЗК України, земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, із визначеними щодо неї правами.

Згідно ст. 79-1 ЗК України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Згідно ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр», Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Згідно ст. 15 Закону України «Про Державний земельний кадастр», до Державного земельного кадастру включаються такі відомості про земельні ділянки: кадастровий номер; місце розташування; опис меж; площа; міри ліній по периметру; координати поворотних точок меж; дані про прив`язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі; дані про якісний стан земель та про бонітування ґрунтів; відомості про інші об`єкти Державного земельного кадастру, до яких територіально (повністю або частково) входить земельна ділянка; цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); склад угідь із зазначенням контурів будівель і споруд, їх назв; відомості про обмеження у використанні земельних ділянок; відомості про частину земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки; нормативна грошова оцінка; інформація про документацію із землеустрою та оцінки земель щодо земельної ділянки та інші документи, на підставі яких встановлено відомості про земельну ділянку.

Тобто за умови наявності відомостей про присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці, яка межує із його земельною ділянкою та на якій розміщено нерухоме майно відповідачки (а.с. 11 зі звороту), позивачем не вжито жодних дій до встановлення меж та конфігурації цієї земельної ділянки, власників чи користувачів, згідно відомостей Державного земельного кадастру.

В постанові Верховного Суду України від 21.05.2012 у справі № 6-20цс11 зазначено, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

У даній постанові Верховний Суд України висловив позицію, що порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема ст. 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Ефективний засіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права та реальну можливість захисту порушеного права, зокрема і реальну можливість примусового виконання.

Місце розташування бетонного забору в місці проходу та проїзду до земельної ділянки позивача згідно відомостей Державного земельного кадастру позивачем не визначено, письмових доказів чіткого визначення місця розташування та меж бетонного забору станом на час вирішення спору позивачем не надано, тобто позивачем не доведено можливість захисту його прав у обраний ним спосіб шляхом примусового виконання, водночас перешкод для встановлення зазначених обставин під час судового розгляду не встановлено.

Згідно з п. 9 ч. 1, ч.2 ст. 21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» огорожі, ворота, ґрати є різновидом малих архітектурних форм та є елементом благоустрою. Розміщення малих архітектурних форм здійснюється відповідно до цього Закону за рішенням власника об`єкта благоустрою з дотриманням вимог законодавства, державних стандартів, норм і правил.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просить суд усунути йому перешкоди в користуванні належною йому земельною ділянкою шляхом знесення відповідачем ОСОБА_4 самовільно збудованого бетонного забору, що перекриває прохід та проїзд до його земельної ділянки.

Водночас, позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що такі перешкоди в користуванні належною йому земельною ділянкою чинить саме відповідач, що саме відповідачка встановила такий паркан, а отже може бути зобов`язана до знесення такого забору та у спосіб, вказаний позивачем.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, установивши, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів факту протиправних дій із сторони відповідача і не довів, що саме відповідач збудувала паркан та порушує право позивача на користування його земельною ділянкою, а також місце розташування бетонного забору на місцевості, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Враховуючи вищевикладене, в задоволенні позову слід відмовити.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 15, 317, 318, 319, 391 ЦК України, ст.ст. 39, 79, 79-1 ЗК України, ст.ст. 13, 81, 211, 259, 263, 265, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Писарівська сільська рада Вінницького району Вінницької області, про усунення перешкод у користуванні власністю відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Писарівська сільська рада Вінницького району Вінницької області, місцезнаходження: провулок Покровський №1-а, с. Писарівка Вінницького району Вінницької області, поштовий індекс: 23205, .

Повний текст рішення складено 27.01.2020.

Суддя: