Дата документу 16.01.2020
Справа № 334/8598/18
Провадження № 4-с/334/15/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2020 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Баруліної Т.Є.,

при секретарі Сагайдак Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Ленінського районного суду м. Запоріжжя зі скаргою на дії державного виконавця. В скарзі зазначив, що 21 травня 2019 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя винесено рішення по цивільній справі № 334/8598/18, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди, заподіяної в наслідок залиття квартири. 25 вересня 2019 року до Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області було подано заяву про примусове виконання рішення разом з оригіналом виконавчого листа, виданого Ленінським районним судом м. Запоріжжя. 02 жовтня 2019 року державним виконавцем Дорошенко К.В. було надіслано повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, із зазначенням причини повернення, яка полягає у відсутності дати народження боржника, на підставі п. 6 ч. 4 Закону України «Про виконавче провадження», яке було отримано 25 жовтня 2019 року.

На думку скаржника, відсутність у виконавчому листі відомостей про дату народження боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків та його паспортні дані не є обов`язковою підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання і не позбавляє виконавця скористатися своїм правом та отримати таку інформацію у відповідних установах, що передбачено висновком Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, розглянувши 22 серпня 2018 року цивільну справу № 471/283/17ц (провадження № 61 -331св18) за скаргами на бездіяльність державного виконавця Братського районного відділу державної виконавчої служби Головною територіального управління юстиції у Миколаївській області та правовим висновком, викладеним в постанові Верховного Суду від 27 грудня 2018 року у справі № 469/1357/16ц (провадження № 61-32698св18), прийнятій колегією суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду.

Тому, скаржник просить суд визнати незаконною і скасувати повідомлення про повернення виконавчого документу по справі № 334/8598/18 стягувачу без прийняття до виконання та зобов`язати державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області: відкрити виконавче провадження за місцем перебування боржника за виконавчим листом № 334/8598/18 від 21 травня 2019 року та здійснити примусове стягнення за виконавчим документом, накласти арешт на майно та рахунки боржника.

Скаржник в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд скарги без її участі, та просила скаргу задовольнити.

Державний виконавець Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Дорошенко К.В. в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, пояснень чи заперечень по суті скарги суду не надав.

Суд, розглянувши скаргу, перевіривши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно до ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду.

Судом встановлено, що 21 травня 2019 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя ухвалено рішення по цивільній справі № 334/8598/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної в наслідок залиття квартири (а.с.56).

25 вересня 2019 року до Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області було подано заяву про примусове виконання рішення разом з оригіналом виконавчого листа, виданого Ленінським районним судом м. Запоріжжя.

02 жовтня 2019 року державним виконавцем Дорошенко К.В. було надіслано повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, із зазначенням причини повернення, яка полягає у відсутності дати народження боржника, на підставі п. 6 ч. 4 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.68).

Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження» , у виконавчому документі зазначаються: повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

Як встановлено судом, в матеріалах справи відсутні відомості про дату народження та номер облікової картки платника податків відповідачки по справі, оскільки сама позивачка такою інформацією не володіє, а вжиті судом заходи щодо отримання цих даних результату не дали (а.с.57).

Однак, суд погоджується з доводами скаржниці з приводу того, що вищевказана державним виконавцем підстава повернення стягувачу виконавчого документа є необґрунтованою, оскільки відсутність у виконавчому листі відомостей про дату народження боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків та його паспортні дані не є обов`язковою підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання, при цьому відсутність даної інформації у виконавчому документі не позбавляє виконавця можливості скористатися своїм правом та отримати таку інформацію у відповідних установах.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційною цивільного суду, розглянувши 22 серпня 2018 року цивільну справу № 471/282/17ц (провадження № 61-331св18) за скаргами на бездіяльність державного виконавця Братського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області.

Аналогічний правовий висновок викладений і в постанові Верховного Суду від 27 грудня 2018 року у справі № 469/1357/16ц (провадження № 61-32698св18), прийнятій колегією суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Оскільки під час розгляду позовної заяви про відшкодування шкоди відповідачка в судове засідання жодного разу не з`явилась, а вжиті позивачем та судом заходи щодо отримання особистої інформації про відповідачку також результату не дали, тому суд вважає, що державний виконавець, маючи доступ до баз даних відповідних державних установ, з метою здійснення повного та всебічного виконання рішення суду, як зазначено в ст.. 18 Закону, був зобов`язаний особисто направити запити щодо дати народження та ідентифікаційного коду боржника, що також підтверджується судовою практикою Верховного Суду України.

За таких підстав, дії державного виконавця Дніпровського відділу ДВС ГТУЮ у Запорізькій області, Дорошенко К.В. з винесення Повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання є безпідставними та незаконними, бо порушують приписи ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2014 р. №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» у разі встановлення обґрунтованості скарги, суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Державним виконавцем суду не було надано доказів того, що стягувач зобов`язаний розшукувати та надавати персональні дані боржника, які йому невідомі, що до речі є обов`язком самого виконавця. Більш того, державний виконавець взагалі не з`явився за викликом суду та не надав суду будь-яких пояснень чи заперечень по суті скарги.

Отже, оскаржуване Повідомлення від 02.10.2019 р. про повернення стягувачу без відкриття провадження виконавчого документа №334/8598/18, виданого 09.07.2019 Ленінським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заподіяної залиттям квартири шкоди та судових витрат на загальну суму 50642,80грн. підлягає скасуванню, що є підставою для відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ст. ст. 12-13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст.447-453, 353 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати незаконним і скасувати Повідомлення державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, Дородшенко К.В. від 02.10.2019 про повернення повернення стягувачу без відкриття провадженнявиконавчого документа №334/8598/18, виданого 09.07.2019 Ленінським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заподіяної залиттям квартири шкоди.

Зобов`язати державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області відкрити виконавче провадження за виконавчим листом № 334/8598/18 від 21 травня 2019 року відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» та здійснити примусове стягнення за виконавчим документом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Баруліна Т. Є.