Справа № 570/4172/20
Номер провадження 2/570/1288/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2020 року

Рівненський районний суд Рівненської області в особі судді Гладишева Х.В.

за участю секретаря судового засідання Гречки О.В.

позивач - не з`явився

відповідач - не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Рівненського районного суду Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 )про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

в с т а н о в и в :

Короткий зміст заяв по суті справи.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що він є сином ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стверджує, що після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, до складу якої, зокрема, входить: - земельна ділянка площею 0,09га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташована в АДРЕСА_1 , а також житловий будинок, розміщений на даній земельній ділянці за вищевказаною адресою.

Вказує, що за життя, а саме 20.11.2009 року ОСОБА_4 склала заповіт, котрий був нотаріально посвідчений виконкомом Клеванської селищної ради народних депутатів Рівненського району Рівненської області. На випадок своєї смерті спадкодавець зробила таке розпорядження: 1/6 частини квартири АДРЕСА_2 заповіла ОСОБА_3 , а решту майна, де б воно не було і з чого воно б не складалось, і взагалі те, що належало їй на день смерті, і на, що вона за законом матиме право заповіла: 1/2 частину майна ОСОБА_2 та 1/2 частину майна ОСОБА_1 . Зазначає, що окрім нього, ще одним спадкоємцем є його племінниця ОСОБА_3 , відповідачка по справі.

Покликався на те, що про наявність заповіту йому стало відомо в грудні місяці 2019 року, після того як звернувся до Клеванської селищної ради. Так, 22.01.2020 року він звернувся до приватного нотаріуса Рівненського районного нотаріального округу Дацюк С.Г. з питання щодо оформлення своїх спадкових прав на майно матері. При цьому, нотаріус йому повідомила що він пропустив шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини. І цей термін можливо продовжити лише в судовому порядку. Окрім цього, нотаріус його повідомила, що на майно спадкодавця ОСОБА_4 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрито спадкову справу №137/2010 в Рівненській районній державній нотаріальній конторі іншим спадкоємцем та оформлено свідоцтво про право на спадщину.

Також вказував, що йому не було відомо про факт наявності заповіту його матері на його користь. Він продовжував жити і користуватись житловим будинком та земельною ділянкою по АДРЕСА_1 . Таким чином, в даній ситуації він був необізнаним про наявність заповіту, складеного в його користь, нотаріусом не було зроблено жодної спроби розшукати його (позивача), спадкоємця за заповітом, про існування заповіту та відкриття спадщини йому стало відомо після спливу встановленого законом шестимісячного строку на прийняття спадщини.

З огляду на вищенаведене, просив суд ухвалити рішення, яким визнати йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері, ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , тривалістю три місяці з дня набрання рішення суду законної сили.

17 листопада 2020 року через канцелярію суду від сторони відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позивач стверджує, що строк звернення заяви про прийняття спадщини він пропустив через те, що йому не було відомо про факт наявності заповіту, однак вказане твердження позивача не відповідає дійсності, оскільки останній знав про наявність заповіту, проте через аморальний спосіб життя позивач не цікавився будь-якими справами, тощо. Сторона відповідача звертає увагу на те, що позивач жодного належного та допустимого доказу наявності об`єктивної причини для прийняття спадщини не навів. Крім того, сторона відповідача у відзиві зазначила, що вже протягом 11 років відкрито та добросовісно володіє успадкованим майном. Також сторона відповідача покликалась на те, що позивачем не здійснено досі жодних необхідних дій щодо прийняття спадщини. Позивачем не доведено, що йому було нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. В матеріалах справи відсутня постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, яка б підтверджувала факт звернення позивача до нотаріуса, факт відмови нотаріуса у здійсненні нотаріальної дії та мотивування такої відмови.

21 листопада 2020 року від сторони позивача надійшла відповідь на відзив, у якій зазначено, що стосовно твердження відповідачки про те, що йому було відомо про наявність заповіту, однак буцім-то через аморальний спосіб життя не цікавився будь-якими справами і не хотів приймати спадщину зазначає наступне. Вказане твердження відповідачки не відповідає дійсності, є голослівним та таким, що не підтверджено жодними належними та допустимими доказами. Стан його здоров`я та вік не дозволяють йому вести безладний спосіб життя та зловживання алкоголем. Вказував, що йому справді не було відомо про наявність заповіту, складеного матір`ю. У се своє життя він жив у маминому будинку, в якому мешкає і до нині. Через призов до армії був змушений знятися з реєстрації місця проживання. Після повернення з армії не зареєструвався повторно через свою необізнаність. Покликався на те, що на майно відповідачки він не претендує, проте вважає, що така не повинна йому перешкоджати отримати те, що заповіла матір. Вказував на те, що в грудні місяці 2019 року його знайомою із селищної ради повідомлено, що на його користь було залишено заповіт від 2009 року. Тоді ж і звернувся із письмовим запитом, щоб видали йому копію заповіту. У січні місяці 2020 року він звернувся до нотаріуса, однак такий усно повідомив його, що у видачі свідоцтва йому буде відмовлено, оскільки він пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини. Стосовно того, що позов було подано лише у жовтня місяці 2020 року, то у зв`язку із поширенням COVID-19 на території Рівненської області було введено карантин. Стверджував те, що проживає в Рівненському районі, транспортного засобу немає, юрист який готував позов, знаходиться в м.Рівне, транспорт не їздив, значну частину часу центр безоплатної правової допомоги було переведено на дистанційну форму роботи, а тому приїхати і забрати позовну заяву, щоб подати в суд, у нього можливості не було.

01.12.2020 року від сторони відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, у яких зазначено те, що позивач стверджував, що здійснював доглядав за хворою матір`ю, піклувався про її стан, однак вказані твердження не відповідають на думку сторони відповідача дійсності, оскільки позивач довгий час проживав з дружиною за іншою адресою, потім час від часу змінював місце проживання/перебування. Більше того, на переконання сторони відповідача не проживання з матір`ю і безвідповідальне ставлення до своїх обов`язків, як сина до своєї матері, дійшло до того, що похованням померлої займалась відповідачка, про що надала відповідну довідку Клеванської сільської ради. Також сторона відповідача покликалась на те, що позивач стверджував, що у січні місяці 2020 року він звертався до нотаріуса з приводу оформлення своїх спадкових прав, проте заяви в нотаріуса не писав, оскільки такий зазначив, що він пропустив строк на прийняття спадщини, і що нечеб-то за неправомірні дії інших осіб позивач не повинен відповідати. Однак, в чому саме полягали неправомірні дії нотаріуса або будь-які дії інших осіб позивач конкретно не зазначив. Враховуючи наведене, сторона відповідача просить не приймати до уваги твердження позивача щодо наявності якихось уявних неправомірних дій будь-яких осіб, які перешкоджали позивачу подавати заяву про прийняття спадщини. Окрім цього, сторона відповідача наголошувала на тому, що позивач твердив про те, що не міг добратись до Центру з надання безоплатної правової допомоги у зв`язку з карантинними обмеженнями у Рівненській області, через які не курсував транспорт, однак сторона відповідача наголошує на тому, що транспорт не курсував певний період часу, однак не 10 місяців, тощо. Підсумовуючи наведене, сторона відповідача зазначала, що позивач ані в позовній заяві, ані у відповіді на відзив не навів жодних доказів, фактів, які б пояснювали чому позивач 11 років після смерті матері не звертався із заявою про прийняття спадщини і не звертається із цією заявою досі. Також позивач не довів, що його права, свободи та законні інтереси порушені або оспорені чи не визнаються, і що він є суб`єктом, який має право на звернення до суду з позовом, а тому вважають, що у позивача відсутні підстави для задоволення даного позову.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 02.11.2020 р. клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору задоволено.

Ухвалою Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 02.11.2020 р. відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду на 19.11.2020 р. о 11:00, в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 27.11.2020 р. продовжено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та уточнено анкетні дані відповідача у справі, шляхом заміни прізвища відповідача у справі з " ОСОБА_5 " на " ОСОБА_6 " (судом встановлено, що відповідачем у даній справі вказано ОСОБА_2 , яка після державної реєстрації шлюбу 19 березня 2013 року має прізвище " ОСОБА_6 ", що вбачається із свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 19 березня 2013 року виконавчим комітетом Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області).

Розгляд справи відкладено на 08.12.2020 р о 10:00.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, однак згідно матеріалів справи його інтереси представлятиме представник ОСОБА_7 .

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, однак подав заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги свого довірителя підтримує в повному обсязі та просить суд позов задоволити в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) та її представник-адвокат Дупак В.Г. в судове засідання не з`явились, однак подали заяви, в яких зазначили, що позовні вимоги позивача заперечують в повному обсязі, просять суд у задоволенні його позову відмовити.

Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку.

Фактичні обставини справи, встановлені судом. Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору. Мотиви, з яких виходить суд при ухваленні рішення.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського районного управління юстиції, актовий запис 93.

За життя ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений 20.11.2009 року секретарем виконкому Клеванської селищної ради, Рівненського району Рівненської області, яка на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: 1/6 частини квартири АДРЕСА_2 заповіла ОСОБА_3 , а решту майна, де б воно не було і з чого воно б не складалось, і взагалі те, що належало їй на день смерті, і на, що вона за законом матиме право заповіла: 1/2 частину майна ОСОБА_3 та 1/2 частину майна ОСОБА_1 .

З листа - роз`яснення приватного нотаріуса Дацюк С.Г. від 22.01.2020 р. 34/01-16 вбачається, що позивач ОСОБА_1 звертався усно до нотаріуса з питання заведення спадкової справи та видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 , якому було роз`яснено, що ним пропущений строк для прийняття спадщини та рекомендовано звернутись до суду.

Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220,1222,1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно положень ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно роз`яснень, наданих в абз.6 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, вирішуючи питання при визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Таким чином, відповідно до наведених вище положень ЦК України для набуття прав щодо вступу в спадщину, на спадкоємця покладається вимога подати відповідну заяву про прийняття спадщини у шестимісячний строк.

Слід зазначити те, що позивач ОСОБА_1 на підтвердження поважності причини пропуску строку на прийняття спадщини покликався на те, що на те, що про наявність заповіту матері йому стало відомо лише в грудні місяці 2019 року, після того як звернувся до Клеванської селищної ради. Про факт наявності заповіту його матері на його користь йому відомо раніше не було. Із даним позовом звернувся в суд лише в жовтні 2020 року через запроваджений у Рівненській області карантин.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Разом з тим, судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а позивач як спадкоємець за заповітом звернувся до суду з даним позовом лише в жовтні місяці 2020 року, тобто через 11 років після відкриття спадщини.

Позивач ОСОБА_1 протягом шести місяців з дня смерті матері жодної дії на прийняття спадщини не вчинив, жодних дій націлених на з`ясування наявності майна у померлої матері також не вчиняв, жодного разу особисто із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався, що стверджується матеріалами справи.

Зважаючи на обізнаність про відкриття спадщини, позивач мав об`єктивну можливість дізнатися про порушення своїх прав, оскільки не був позбавлений права чи змоги звернутися до відповідних органів влади або нотаріальної контори за отриманням інформації щодо наявності чи відсутності спадкового майна після смерті батька, з`ясування кола спадкоємців.

Таким чином наведені позивачем обставини не можуть вважатися належною підставою для продовження строку для прийняття спадщини з огляду на те, що матеріали справи не містять належних і допустимих доказів, які свідчать про наявність у позивача, який був зацікавленим у прийнятті спадкового майна, труднощів для прийняття спадщини, в тому числі щодо з`ясування факту наявності майна чи майнових прав у матері чи зі зверненням з відповідною заявою про прийняття спадщини за заповітом до нотаріальної контори.

Судом не визнаються поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як те, що позивач дізнався про порушення своїх прав у грудні місяці 2019 року, оскільки позивач не зазначив про наявність доказів отримання інформації про наявність спадкового майна саме у грудні 2019 року, на переконання суду є недостатніми підставами для продовження пропущеного строку.

Отже, позивачем не доведені поважні причини пропуску строку для прийняття спадщини, які давали б підстави для продовження строку для прийняття спадщини понад установлений законом шестимісячний строк.

Суд зауважує, що незнання про існування заповіту, на що посилається позивач, жодним чином, не обмежило його право, як спадкоємця, подати відповідну заяву нотаріусу про прийняття спадщини, оскільки позивач є сином спадкодавця.

Водночас суд враховує ту обставину, що з часу смерті спадкодавця до часу звернення позивача до суду пройшло понад 11 років, що є досить тривалим проміжком часу і позивач протягом всього цього періоду не виявляв свій інтерес до реалізації своїх спадкових прав.

Щодо інших причин, на які посилається позивач, слід зазначити, що відповідно до Постанови КМУ № 211 від 11.03.2020р., в редакціях, які діяли на час, який є предметом розгляду, було передбачено обмеження в русі транспорту та перевезення пасажирів, але ці заборонювальні обмеження не виключали повністю рух громадського транспорту, яким можна було при нагоді скористатися позивачу.

Крім того, суд зазначає, що позивач не був позбавлена можливості надіслати заяву про прийняття спадщини засобами поштового зв`язку, як це передбачено п.2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5.

Також слід зазначити, що відповідно до листа Міністерства юстиції України № 1534/19.5/32-20 від 17.03.2020 р. «Щодо організації роботи державних нотаріальних контор та приватних нотаріусів на час дії карантину» на період дії карантину в усіх державних конторах доцільно обмежити прийом громадян, зокрема, не допускати скупчення людей у приміщенні контори. Прийом громадян здійснювати виключено для вчинення невідкладних нотаріальних дій, пов`язаних з можливим пропуском передбачених законодавством строків, а також порушення прав громадян, за попереднім записом в телефонному режимі.

Тому твердження позивача про те, що з моменту запровадження карантину він був позбавлений можливості реалізувати свої спадкові права, суд сприймає критично.

Позивачем не надано суду жодного належного та достатнього доказу на підтвердження того факту, що він не міг з об`єктивних причин звернутися протягом цього строку до нотаріуса і що у нього були непереборні перешкоди та істотні труднощі, які позбавили його можливості подати таку заяву.

Як роз`яснив пленум Верховного Суду України у п. 24 постанови від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Судом встановлено наявність особи, яка звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, зокрема відповідачка ОСОБА_3 , що стверджується спадкової справою за №137/2010, заведеною в Рівненській районній державній нотаріальній конторі.

Відповідно, саме вказана особа відповідач ОСОБА_3 є належними відповідачами у справі.

Подібні правовідносини також були викладені у Постановах Верховного Суду від 25.03.2020р. (справа№140/871/16-ц), від 15.01.2020 року (справа №200/9984/16-ц).

Дослідивши надані докази та встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для правильного вирішення справи, аналізуючи та оцінюючи всі докази по справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що наведені позивачем причини пропущення строку не є об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, які можуть бути визнані поважними для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, тобто в позивача перешкод для подачі заяви до нотаріальної контори після смерті матері в період з 2009 року до 2020 року не було, але він не скористався правом на прийняття спадщини, а тому суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовної заяви, з наведених вище мотивів та підстав.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 89, 141, 247, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський районний суд Рівненської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони справи:

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складено 17 грудня 2020 року.

Суддя Гладишева Х.В.