Дата документу 16.12.2020 Справа № 334/2063/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2020 року

м. Запоріжжя

Єдиний унікальний № 334/2063/20

Провадження №22-ц/807/3340/20

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кримської О.М. (суддя-доповідач),

суддів Дашковської А.В., Кочеткової І.В.,

за участю секретаря судового засідання Волчанової І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01 жовтня 2020 року в складі судді Козлової Н.Ю. в справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову зазначало, що ОСОБА_2 звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 03 грудня 2010 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 5 000, 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

ОСОБА_2 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 2.1.1.2.5, 2.1.1.2.6 Договору, на підставі яких Позичальник при укладанні Договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку.

Пунктами 1.1.1.67, 1.1.5.1, 1.1.5.2 Договору передбачена можливість зміни Тарифів та інших невід`ємних частин Договору.

Укладений договір, відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України, є договором приєднання. Крім того, відповідач користувався картковим рахунком, використовував кредитні кошти, тобто, в розумінні ч.2 ст. 642 ЦК України прийняв пропозицію.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 24 липня 2017 року.

Спадкоємці ОСОБА_2 мали право подати заяву про прийняття спадщини або заяву про відмову від неї у строк з 22 липня 2017 року по 22 січня 2018 року.

Спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є відповідач ОСОБА_1 вказана обставина підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідача, де в якості адреси реєстрації зазначена: АДРЕСА_1 .

На виконання вимог ст. 1281 ЦК України, позивачем 01 серпня 2018 року була направлена претензія кредитора до Другої Запорізької державної нотаріальної контори.

Зазначає, що ОСОБА_1 прийняла спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого Позичальника. Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, так як відповідач не відмовилась від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки.

Станом на 24 вересня 2019 року за кредитним договором № б/н від 03 грудня 2010 року становить 5 474, 60 грн., яка складається з: 5053,11 грн. тіло кредиту, 421, 49 грн. нарахована пеня.

Ураховуючи викладене, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість у розмірі 5 474, 60 грн. за кредитним договором № б/н від 03 грудня 2010 року та судові витрати.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01 жовтня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що позивач долученими до матеріалів справи копіями паспортів відповідача та померлого боржника/спадкодавця довів факт прийняття відповідачем спадщини. Суд не перевірив, кому на праві власності належить будинок, в якому проживав спадкодавець ОСОБА_2 на день його смерті, хоча в анкеті-заяві позичальник зазначав про належність йому на праві власності нерухомого майна. Відповідач не надав належних доказів, що розмір спадкового майна є меншим, ніж заборгованість спадкодавця за кредитом.

Від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Зазначає, що порушуючи питання про стягнення із спадкоємця заборгованості за кредитом, позивач в порушення вимог ст.. 1282 ЦК України будь-яких обґрунтувань та доказів щодо наявності та вартості спадкового майна та доказів фактичного проживання відповідача із спадкодавцем на час відкриття спадщини не надає. Звертає увагу суду, що банк без поважних причин пропустив строк для пред`явлення кредиторських вимог, адже про смерть ОСОБА_2 позивачу було повідомлено фактично одразу. Так, після смерті боржника всі наявні у нього банківські картки Приватбанку були здані у відділення банку.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення представника АТ КБ «ПриватБанк», дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позову, виходив із необґрунтованості позовних вимог, оскільки доказів отримання спадщини відповідачем, її оформлення та вартості спадкового майна суду не надано.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції.

Судом встановлено, що 03 грудня 2010 року ОСОБА_2 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, за змістом якої він погодився, що заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с. 10).

Своїм підписом ОСОБА_2 підтвердив, що ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були наданні останньому для ознайомлення в письмовому вигляді.

До заяви позивач додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг (а.с. 11-28).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серія НОМЕР_1 (а.с. 31).

Із матеріалів справи вбачається, що 01 серпня 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Другої Запорізької нотаріальної контори із претензією від 06.07.2018 в порядку ст. 1281 ЦК України про включення вимог кредитора в спадкову масу та повідомлення спадкоємців померлого про наявну заборгованість, що підтверджується фіскальним чеком та реєстром згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів (а.с.32-38).

Листом № 1524/01-16 від 03 серпня 2018 року Друга Запорізька державна нотаріальна контора повідомила АТ КБ «ПриватБанк», що претензія кредитора до спадкоємців ОСОБА_2 зареєстрована у журналі реєстрації вхідних документів за № 1343/01-16. Проте залишена без розгляду та виконання, у зв`язку з недотриманням вимог чинного законодавства, оскільки у претензії не зазначено дату, коли банку стало відомо про смерть ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с. 39).

12 вересня 2019 року позивач направив лист-претензію ОСОБА_1 оскільки, як зазначає банк, вона є спадкоємцем за законом, що, дає підстави стверджувати про обов`язок сплатити заборгованість перед банком в повному обсязі за фактичний строк його користування. Станом на дату смерті заборгованість позичальника складає 5 474, 60 грн. (а.с. 40-44).

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № б/н від 03 грудня 2010 року, наданим АТ КБ «ПриватБанк», розмір заборгованості становить 5474, 60 грн., яка складається з 5053,11 грн. тіло кредиту, 421, 49 грн. нарахована пеня (а.с. 6-9).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства України. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Стаття 1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини другої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Статтею 1282 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

В матеріалах справи міститься Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 48971922 від 05.09.2017 (а.с. 116), з якого вбачається, що Другою запорізькою державною нотаріальною конторою 05.09.2017 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 заведена спадкова справа (номер у спадковому реєстрі № 61172624).

Суд першої інстанції, дійшовши висновку про необґрунтованість позову та посилаючись на відсутність доказів отримання спадщини відповідачем, не дослідив вищевказану спадкову справу.

На виконання вимог ухвали Запорізького апеляційного суду від 10 листопада 2020 року, до апеляційного суду від Другої запорізької державної нотаріальної контори надійшла спадкова справа № 168/2017, заведена 05 вересня 2017 року до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 (а.с. 177-187), з якої вбачається наступне.

05 вересня 2017 року до Другої запорізької державної нотаріальної контори із претензіями кредитора звернулось публічне акціонерне товариство «Ідея Банк», на підставі яких було заведено спадкову справу.

19 січня 2018 року відповідач ОСОБА_1 звернулась до Другої запорізької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , зазначивши, що крім неї, спадкоємцем є мати померлого ОСОБА_3 .

19 січня 2018 року ОСОБА_4 звернулась до Другої запорізької державної нотаріальної контори з заявою про відмову від прийняття спадщини.

В матеріалах спадкової справи відсутня претензія кредитора АТ КБ «ПриватБанк».

Отже, зі спадкової справи вбачається, що відповідач ОСОБА_5 є спадкоємцем після померлого ОСОБА_2 .

Положення ст. 1282 ЦК України застосовуються у випадку дотримання кредитором норм ст. 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Статтею 1281 ЦК України (в редакції, чинній на час відкриття спадщини) встановлено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини пред`являти свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою та третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Зазначена норма не встановлює певного порядку пред`явлення таких вимог і має на меті у передбачений законом строк інформувати спадкоємців про зобов`язання спадкодавця перед кредитором, а частина перша цієї норми зобов`язує спадкоємців повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борг.

При цьому вимога може бути заявлена кредитором безпосередньо спадкоємцю, а також через нотаріуса за місцем відкриття спадщини, який у строк, встановлений статтею 1281 ЦК України приймає претензії кредиторів спадкодавця.

При вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини:

чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1281 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги;

коло спадкоємців, які прийняли спадщину;

при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1281 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини);

при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України.

Так, з матеріалів справи вбачається, що у претензії кредитора від 06.07.2018, яку направлено позивачем нотаріусу лише 01.08.2018, АТ КБ «ПриватБанк» зазначено, що на теперішній час банку стало відомо, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Проте, банком не вказано, коли саме стало відомо про смерть позичальника.

03 серпня 2018 року державний нотаріус Другої Запорізької державної нотаріальної контори Федченко О.О., зареєструвавши вищевказану претензію, залишив її без розгляду у зв`язку з недотриманням вимог чинного законодавства, а саме ч.2 ст. 1281 ЦК України, оскільки у претензії не зазначено дату, коли банку стало відомо про смерть ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Роз`яснено банку право оформити претензію належним чином.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, банк не звертався повторно до нотаріуса із вимогою кредитора із зазначення дати, коли стало відомо про смерть позичальника.

12 вересня 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» направило лист-претензію ОСОБА_1 , тобто більше, ніж через рік після залишення нотаріусом претензії банку без розгляду.

В суді апеляційної інстанції АТ КБ "ПриватБанк" надано пояснення, в яких зазначено, що банком не зафіксовано дату, з якої останньому стало відомо про смерть ОСОБА_2 .

Ураховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про пропуск АТ КБ "ПриватБанк" шестимісячного строку пред`явлення вимог до спадкоємців, встановленого ч.2 ст. 1281 ЦК України.

Колегія суддів відхиляє посилання позивача на те, що враховуючи положення ч.3 ст. 1281 ЦК України, дата, коли кредитор дізнався про смерть позичальника є не важливою у зв`язку з тим, що банк звернувся до нотаріальної контори в межах строку дії останньої кредитної картки, з наступних підстав.

Так, з довідки, наданої позивачем, вбачається, що строк дії останньої картки, виданої ОСОБА_2 27.04.2016 становить до 31.01.2020. Проте, у претензії кредитора, яку позивач направив 01.08.2018 нотаріусу, вказано, що банку на теперішній час стало відомо про смерть ОСОБА_6 .

Ураховуючи, що ч.3 ст. 1281 ЦК України (в редакції на час відкриття спадщини) визначає право банку пред`явити свої вимоги протягом одного року від настання строку вимоги у разі якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, доводи АТ КБ "ПриватБанк" щодо дотримання ним строку звернення з вимогою до спадкоємця, визначеного ч.3 ст. 1281 ЦК України, є безпідставними, оскільки як вбачається з матеріалів справи у липні 2018 року банку вже було відомо про смерть ОСОБА_2 , тобто за півтора роки до настання строку вимоги, що виключає можливість застосування вказаної норми в цій справі.

Отже, апеляційний суд виходить з того, що банком не надано доказів дотримання ним строку, передбаченого ч.2 ст. 1281 ЦК України, тому позивач позбавлений права вимоги до спадкоємців в силу приписів ч.4 ст. 1281 ЦК України, а позов не підлягає задоволенню саме з цих підстав.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що недотримання кредитором передбачених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення вимог, (які є присічними, преклюзивними) позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців, а отже, і можливості вимагати у суді захисту відповідного права, та помилково дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з підстав необґрунтованості позовних вимог, а саме ненадання позивачем доказів отримання спадщини відповідачем, її оформлення та вартості спадкового майна.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанції на підставі ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову в задоволенні позовних вимог з підстав, викладених в мотивувальній частині цієї постанови.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01 жовтня 2020 року в цій скасувати та прийняти постанову наступного змісту:

В задоволенні позову акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити з підстав, викладених в мотивувальній частині цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 грудня 2020 року.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

І.В. Кочеткова