Михайлівський районний суд Запорізької області
Справа № 321/1386/20
Провадження № 2/321/535/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.12.2020 рок

Михайлівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Машкіної Н.В.,

при секретарі Бородіної І.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи позовні вимоги наступним.

ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 24.09.2013 року.

14.06.2018 року відбулася державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача з Публічного акціонерного Товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк».

Відповідач ознайомлена із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом Відповідача у анкеті-заяві, де є відповідні запевнення Відповідача щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді, а також наказом банка про їх затвердження. Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті Позивача (www.privatbank.ua) АТ КБ "ПРИВАТБАНК", що діяв на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 29.07.2009 року, а зараз діє на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 05.10.2011 року керуючись законодавством України, публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує «Умови та правила надання банківських послуг», які є публічною офертою, що містять умови, та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг Банку.

Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримала кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 36000 грн. у відповідності до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку.

В редакції Умов та Правил, що почали діяти з 01.03.2019 згідно до п. 2.1.1.2.12. Сторони дійшли згоди, що в разі починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту, Клієнт зобов`язується сплатити на користь Банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі:

86,4% - для картки "Універсальна";

84,0% - для картки "Універсальна голд".

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 23.09.2020 року має заборгованість 86397 грн. 72 коп., з яких: 41315 грн. 05 коп. - заборгованість за тілом кредита;в т,ч.: 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредита; 41315 грн. 05 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 14436,56 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України, 30646,11 грн.- нарахована пеня; 0,00 грн. - нараховано комісії.

Вказану заборгованість представник позивача просить стягнути з відповідача на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102 грн. 00 коп.

Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Відповідачем ОСОБА_1 у визначений судом строк подано відзив на позовну заяву, в якому викладені аргументи щодо наведених відповідачем наступних заперечень проти позову.

Так, відповідач у відзиві зазначила, що позовні вимоги не визнає з огляду на наступне.

Позивачем не надано жодного належного доказу отримання нею кредитної картки після підписання заяви-анкети від 24.09.2013 року. Позивачем не надано жодного доказу відкриття конкретного банківського рахунку на її ім`я. Позивачем не надано жодного належного доказу перерахування на невідомий банківський рахунок будь-якої суми коштів, які б мали ознаки кредитних коштів. Позивачем не надано доказів початку дії (конкретної дати) кредитної картки, не надано доказів перевипуску кредитної картки або продовження строку дії старої кредитної картки. Надаючи суду розрахунок заборгованості за тілом кредиту, за відсотками (86,4 % та 84 % - виконаний на підставі статті 625 ЦК України), позивач не конкретизував різновид та реквізити невідомої банківської картки «Універсальна» або «Універсальна Голд» - за якою надається розрахунок заборгованості. Надаючи до позовної заяви розрахунки та звертаючи увагу на зміну (збільшення- зменшення ) кредитного ліміту до 36 % (відсотків) у довідці зазначає наступне встановлення кредитного ліміту в гривнях: до з 16 000 грн. (07.05.2014року); до 36000 грн. (26.05.2017 року); або до «0 (нуля)» (16.02.2019 року) гривень. Позивач (банк) взагалі не зазначив дату встановлення первісного розміру кредитного ліміту, позивач не навів підстав неодноразових самостійних дій щодо зміни кредитного ліміту (після закінчення строку дії кредитної картки). Крім того, позивач посилаючись на борг відповідача, що виник на підставі анкети- заяви б/н від 24.09.2013 року в законний спосіб не навів обґрунтування та взаємозв`язок між анкетою-заявою та нібито мавши місце датою « ОСОБА_2 з 05.02.2013 року карткового рахунку № НОМЕР_1 , строк дії якої був обмежений «серпнем 2016 року», про що йдеться мова в долучених до позову довідках «Про видані картки» та «Про зміну умов кредитування та обслуговування невідомої кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 ». Позивачем не надано суду жодного належного доказу отримання відповідачкою банківських карток № НОМЕР_1 або № НОМЕР_2 (зі строком дії до 12/17, «старт якої не визначений»). Не визначившись з взаємозв`язком «дати Анкети-Заяви від 24.09.2013 року» та дати «старту кредитних карток № НОМЕР_1 від 05.02.2013 року, № НОМЕР_2 », позивач не обґрунтував свою незгоду з правовим висновком, викладеним в постанові ВСУ ід 19. 03.2014 р. (справа №6-14 цс 14). Норми матеріального та процесуального права, з огляду на які викладена правова позиція відповідача щодо незгоди з позовними вимогами АТ КБ «Приватбанка». Позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» заявлені без врахування правових позицій, викладених в постанові від 03.07.2019 року Великою Палатою Верховного Суду розглянула справу № 342/180/17. За відсутності в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком витяги з тарифів і умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору ані щодо будь-яких встановлених ними нових умов та правил чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, ані щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також якщо ці умови прямо не передбачені. Пересічний споживач банківських послуг, з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити своє право бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту, та умовами і правилами надання банківських послуг, оскільки умови та правила надання банківських послуг - це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст.257 ЦКУкраїни) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Внаслідок зазначеного просить суд позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» до неї про стягнення кредитної заборгованості за картковим кредитом залишити без задоволення з підстав недоведеності заявлених вимог або з підстав пропуску строку позовної давності.

У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву з клопотанням розглядати справу у його відсутність, підтримує позовні вимоги на підставах, викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність з врахуванням наданого нею відзиву.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з наданими заявами представником позивача та відповідача про розгляд справи у їх відсутність, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України, розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. На підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання кредиту, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 24.09.2013 року про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

Згідно вказаної заяви відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із запропонованими АТ КБ «Приватбанк» Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку складають між нею та банком кредитний договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг визначені положення щодо встановлення та зміни кредитного ліміту, відповідач при укладенні Договору дав згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту його зміну за рішенням та ініціативою Банку.

З розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 23.09.2020 року відповідач має заборгованість 86397 грн. 72 коп., з яких: 41315 грн. 05 коп. - заборгованість за тілом кредита; в т,ч.: 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредита; 41315 грн. 05 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 14436,56 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, 30646,11 грн.- нарахована пеня; 0,00 грн. - нараховано комісії.

При цьому, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема 14436 грн. 56 коп. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України; 30 646 грн. 11 коп. коп. - нараховано пені.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 24.09.2013 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна контраст», «Універсальна голд» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку» як невід 'ємні частин спірного договору.

Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна контраст», «Універсальна голд» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов 'язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору, позовну давність щодо вимог банку - та інші умови.

При цьому, знаданих доказів вбачається, що в заяві позичальника від 24.09.2013 року, підписаної сторонами процентна ставка за користування кредитними коштами та розмір неустойки не визначені. Крім того, матеріали справи не містять відомостей, яка саме кредитна карта була отримана відповідачем за його заявою від 24.09.2013 року.

Також, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Тарифівта Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодилася з ними, підписуючизаяву про приєднання до умов та Правилі надання банківських послуг ПриватБанку, атакож те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштіввзагалі містили умови, зокрема щодо розміру відсоткової ставки за користування кредитнимикоштами та неустойки і порядок їх нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

За таких обставин, враховуючи відсутність підтверджень про конкретнізапропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про збільшення відсотків закористування кредитними коштами, визнання розміру неустойки, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов неможуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановленадо укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірноне підтверджують вказаних обставин.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що и буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором в сумі 41315 грн., а також відсотків нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України в загальній сумі 14436 грн. 56 коп., а всього 55 751 грн. 61 коп., які підтверджуються наданими позивачем розрахунком заборгованості та випискою за договором. Відповідачем жодного належного та допустимого доказу на спростування суми заборгованості в зазначеному розмірі в судовому засіданні не надано.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

При цьому, за договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу.

Саме така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-116цс13 від 06.11.2013 року, в постанові Верховного Суду України від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154 цс15.

У відповідності зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплинула і до додаткової вимоги.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

З розрахунку заборгованості за кредитом та виписки за договором (а.с. 55-60), які позивач долучив до позовної заяви зазначено, що відповідач з моменту укладання з АТ КБ «ПриватБанк» кредитного договору, а саме: підписання заяви № б/н від 24.09.2013 року та отримання кредитних коштів, починаючи з 21.07.2014 року періодично здійснювала сплата відсотків, а починаючи з 14.09.2015 року вносила кошти на погашення заборгованості, в тому числі 30.11.2017 року відповідачем було зроблено переказ зі своєї карти через Приват 24.

Відповідно до частин першої, третьої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку; після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою.

Тобто, враховуючи з позивач звернувся до суду з позовом 30.10.2020 року, а як вбачається з матеріалів справи 30.11.2017 року відповідачем було зроблено переказ зі своєї карти через Приват 24 на погашення заборгованості, суд приходить до висновку про переривання перебігу позовної давності і вважає, що вказаний строк не сплинув і право позивача підлягає захисту.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в сумі 41315 грн., а також відсотків нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України в загальній сумі 14436 грн. 56 коп., а всього 55 751 грн. 61 коп.

В решті позовних вимог про слід відмовити за необґрунтованістю.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню судовий збір прапорційно задоволених вимог (65%), що складає 1366 грн.30 коп. (2102 х 65%).

Керуючись ст. ст.2, 7, 12, 228 - 229, 258 - 260, 263 - 265, 268 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», код ЄДРПОУ 14360570, рах.№ НОМЕР_3 (для погашення заборгованості та судових витрат), МФО № 305299, місце знаходження: м.Київ, вул.Грушевського, 1-Д до ОСОБА_1 задовольнити часткотво.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_4 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», код ЄДРПОУ 14360570, рах.№ НОМЕР_3 (для погашення заборгованості та судових витрат), МФО № 305299, місце знаходження: м.Київ, вул.Грушевського, 1-Д , заборгованість за кредитним договором б/н від 24.09.2013 року в сумі 55751 грн. 61 коп., судовий збір в розмірі 1366 грн. 30 коп., а всього 57117 ( п`ятдесят сім тисяч сто сімнадцять ) грн. 91 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Дата складання повного судового рішення 21.12.2020 року.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду через Михайлівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Михайлівського районного суду

Запорізької області Н.В. Машкіна