ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9136/20 Справа № 216/2667/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Бутенко М. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2020 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Бондар Я.М.,

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.

секретар: Кислиця І.В.

сторони справи:

заявник - Центрально-Міський відділ державної виконавчої служби м. Кривого Рогу ГТУЮ у Дніпропетровській області

боржник - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 грудня 2019 року про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, без вилучення паспортного документа, постановлену суддею Бутенко М.В. у м. Кривому Розі, -

ВСТАНОВИЛА:

Заочним рішенням Центрально-міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 вересня 2015 року задоволено позовні вимоги ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість у розмірі 12418393, 06 грн. та судовий збір в сумі 3654 грн.

У жовтні 2019 року державний виконавець Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби м. Кривого Рогу ГТУЮ у Дніпропетровській області (надалі - ДВС) звернувся до суду із поданням, в якому просив обмежити у праві виїзду за межі України боржника - ОСОБА_1 без вилучення паспортного документу. В обґрунтування подання зазначив, що на примусовому виконанні у Центрально-Міському відділі державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, знаходиться виконавче провадження № 60015787 з виконання виконавчого листа № 216/2667/15-ц виданого 03.09.2015 року про стягнення боргу в розмірі 12 418 393,06 грн .

Крім того зазначено, що рішення не виконано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, боржник ухиляється від виконання судового рішення та на виклики до виконавчої служби не з`являється.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 грудня 2019 року подання державного виконавця Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби м. Кривого Рогу ГТУЮ у Дніпропетровській області про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу задоволено. Тимчасово встановлено обмеження у праві виїзду з України без вилучення паспорта громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого: АДРЕСА_1 до виконання зобов`язань, покладених на нього виконавчим листом № 216/2667/15-ц виданим 03.09.2015 року про стягнення боргу в розмірі 12 418 393,06 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування ухвали суду першої інстанції та постановленням нової про відмову у задоволенні подання.

В мотивування доводів апеляційної скарги зазначає, що державним виконавцем не надано належних та допустимих доказів факту ухилення божника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду.З 2016 року ОСОБА_1 зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 в той час як державний виконавець зазначає адресу: АДРЕСА_1 , що свідчить про те, що скаржник не був обізнаний про наявність відкритого виконавчого провадження.

Матеріали справи не містять відомостей про вжиття державним виконавцем жодних заходів для повідомлення боржника, навіть для встановлення зареєстрованого місця проживання.

Виходячи з вимог п.11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін та їх представників в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача боржника ОСОБА_1 ОСОБА_4 , який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як видно із матеріалів справи, на примусовому виконанні у Центрально-Міському відділі державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, знаходиться виконавче провадження № 60015787 з виконання виконавчого листа № 216/2667/15-ц виданого 03.09.2015 року про стягнення боргу в розмірі 12 418 393,06 грн .

Постановляючи ухвалу про задоволення подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон боржника ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з доведеності факту ухилення його від виконання рішення суду, яке набрало законної сили.

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ч.ч. 2,3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи свою власну. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну», громадян України може бути обмежений у праві виїзду за кордон, якщо відносно нього діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов`язання до виконання зобов`язань або розв`язання спору у передбачених законом випадках.

Згідно п. 5, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, в тому числі якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов`язань.

З аналізу зазначеної норми матеріального закону витікає, що для тимчасового обмеження у праві виїзду громадянина України за кордон необхідна не тільки наявність невиконаних зобов`язань, але і факт ухилення від їх виконання.

Пунктом 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених у порядку, передбаченому ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 377-1 ЦПК України, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Зі змісту наведених норм вбачається, що тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України можливе лише за умов ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього за рішенням суду.

Відповідно до положення процесуального законодавства наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання».

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання судового рішення, як того вимагають правила ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження».

У матеріалах справи відсутні жодні докази, що боржник обізнаний про проведення примусового виконавчого провадження щодо нього та ухиляється від виконання рішення суду.

Враховуючи зазначені обставини та відсутність доказів, які б свідчили про факти умисного ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання покладених на неї рішенням суду зобов`язань, колегія суддів приходить до висновку про передчасність застосування до боржника ОСОБА_1 такого заходу впливу як тимчасове обмеження його у праві виїзду за межі України, а тому колегія суддів вважає, що ухвалу суду першої інстанції необхідно скасувати, а в задоволенні подання Центрально-Міського відділу ДВС про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон відмовити.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Центрально - Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 грудня 2019 року скасувати та постановити нову ухвалу.

Відмовити державному виконавцю Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби м. Кривого Рогу ГТУЮ у Дніпропетровській області у задоволенні подання про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку підлягає.

Головуючий:

Судді: