Справа № 648/2182/20
Провадження № 2/648/713/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2020 року смт Білозерка

Білозерський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Рибас А.В.,

за участю секретаря Данильченко О.О.,

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Білозерка Херсонської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 до Токарівської сільської ради Білозерського району Херсонської області та ОСОБА_3 , про визнання права власності в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до Білозерського районного суду Херсонської області із вказаним позовом, в якому зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її бабуся ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме: земельну ділянку (пай) розміром 7.67 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Світанок», розташованого в селі Токарівка Білозерського району Херсонської області.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача - ОСОБА_5 , після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно, яке він успадкував після смерті матері ОСОБА_4 , оскільки на день смерті був зареєстрований та проживав разом з нею, проте за життя не оформив своїх спадкових прав.

Позивач як спадкоємець за законом, після смерті батька звернулася до приватного нотаріуса Білозерського нотаріального округу Прокопенка В.М. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, але отримала відмову у його видачі, оскільки неможливо встановити родинні відносини, між бабусею позивача та батьком позивача, через відсутність свідоцтва про народження останнього. На даний час позивач не може оформити свої спадкові права після померлого батька. Просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку (пай) розміром 7.67 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Світанок», розташованого в селі Токарівка Білозерського району Херсонської області.

Ухвалою судді від 30.07.2020 року у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 02.09.2020 року, задоволено клопотання представника позивача про витребування письмових доказів у Білозерської державної нотаріальної контори, а саме завірені належним чином спадкових копії спадкових справ після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 та після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , та витяг із спадкового реєстру, та по справі оголошено перерву.

Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 25.09.2020 року задоволено клопотання представника позивача про виклик свідків та підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав зазначених у позовній заяві та просив їх задовольнити.

Представник відповідача 1 - Токарівської сільської ради Білозерського району Херсонської області, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідач 2 ОСОБА_3 , в судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі, зазначивши, що не має наміру приймати спадщину після смерті батька, не заперечував щодо їх задоволення.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши досліджені в судовому засіданні докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 12ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно частини 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії НОМЕР_1 від 12.05.1997 року, актовий запис №26, виданим Токарівською сільською радою Білозерського району Херсонської області.

Відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХС №0128957 померлій ОСОБА_4 на підставі рішення Білозерської РДА від 02.07.1997 року за №283 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Світанок» розміром 7,67 га, та розташована в с.Токарівка Білозерського району Херсонської області.

З матеріалів справи також вбачається, що разом з ОСОБА_4 та на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 та протягом шести місяців після її смерті за адресою: АДРЕСА_1 , проживав та був зареєстрований її син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Вказане підтверджується довідкою Токарівської сільської ради Білозерського району Херсонської області від 02.06.2020 року за №57-д.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтвердили вищевказані обставини та пояснили, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , дійсно були родинні відносини, як між сином та матір`ю, останній був зареєстрований та постійно проживав разом з матір`ю, здійснював за нею догляд до її смерті.

Також судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії НОМЕР_2 від 06.12.2001 року, актовий запис №42, виданим Токарівською сільською радою Білозерського району Херсонської області.

Згідно довідки №02-д від 22.01.2019 року, яка видана Токарівською сільською радою Білозерського району Херсонської області, ОСОБА_5 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 , був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , по день своєї смерті. На день смерті інші громадяни не зареєстровані.

Відповідно до листа роз`яснення про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину від 07.05.2019 року, виданим приватним нотаріусом Білозерського районного нотаріального округу Херсонської області Прокопенко В.М. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , у зв`язку з відсутністю підтвердження родинних зв`язків.

09.07.2019 року рішенням Білозерського районного суду Херсонської області у справі №648/1508/19 встановлено, що ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

З матеріалів справи також вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_4 не заводилася, та свідоцтво про право на спадщину не видавалося, а також спадкоємців які б мали намір прийняти спадщину після смерті ОСОБА_5 , крім позивача відсутні.

Відповідно до положення статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 549 ЦК УРСР 1963 року визначено, що спадщина вважалася прийнятою за умови, якщо спадкоємець фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном або якщо він подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до пунктів 4 та 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, цивільний кодекс України застосовуються до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

За нормами ст. 1216 ЦК України, ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, що передбачено статтею 1217 ЦК України.

Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У встановлений законом строк, позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак в нотаріальному порядку вирішити дане питання не має можливості.

Згідно п.3 ч. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п. 127 Інструкції про порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 18.06.1994 року №18/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає витяг з Реєстру прав власності на нерухоме майно, а в місцевостях, де інвентаризація не проведена, довідку виконавчого комітету відповідної Ради народних депутатів, в якій викладена характеристика будівлі, на яку видається свідоцтво. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Згідно положень Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно роз`яснень, викладених в пункті 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Зважаючи на відмову нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину, іншого шляху окрім звернення до суду за захистом порушеного права у позивача немає та відповідно ст.16 ЦК України він обрав правильний спосіб захисту свого порушеного права.

За встановлених обставин, зважаючи на те, що позивач оформити свої спадкові права у позасудовому порядку не має змоги, інших спадкоємців які б мали намір прийняти спадщину відсутні, суд вважає за необхідне, задовольнити позовні вимоги, визнавши за ОСОБА_2 право на земельну частку (пай) розміром 7.67 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебувала у колективній власності КСП «Світанок», розташованого в селі Токарівка Білозерського району Херсонської області, що належало ОСОБА_4 згідно сертифікату серії ХС №0128957, виданого на підставі рішення Білозерської РДА від 02.07.1997 року за №283, в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_5 .

Керуючись ст.ст.530,531 ЦК УРСР, ст.ст. 15, 1216-1218 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 141, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 до Токарівської сільської ради Білозерського району Херсонської області та ОСОБА_3 , про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_3 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , право власності на земельну частку (пай) розміром 7.67 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебувала у колективній власності КСП «Світанок», розташованого в селі Токарівка Білозерського району Херсонської області, що належало ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , згідно сертифікату серії ХС №0128957, виданого на підставі рішення Білозерської РДА від 02.07.1997 року за №283.

Рішення може бути оскаржено до Херсонського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Рибас А.В.