Головуючий суду 1 інстанції - Москаленко В.В.
Доповідач -Дронська І.О.
Справа № 425/1543/19
Провадження № 22-ц/810/999/19
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Луганського апеляційного суду:

головуючого судді Дронської І. О.,

суддів Карташова О. Ю., Яреська А. В.,

за участю секретаря Вовчанської С. В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач Комунальне підприємство «Муніципальний сервіс» Рубіжанської міської ради Луганської області

розглянувши у порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м.Сєвєродонецьку цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 22 жовтня 2019 року, ухвалене у складі судді Москаленко В. В. 22.10.2017 року в м. Рубіжне

за позовною заявою ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Муніципальний сервіс» Рубіжанської міської ради Луганської області про стягнення суми заборгованості

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що 20.12.2017 року Рубіжанською міською радою було прийнято рішення «Про затвердження Програми децентралізації теплопостачання в місті Рубіжне на 2018 рік», яким ОСОБА_1 , яка сама виховує дитину-інваліда, було включено до переліку осіб, яким встановлюються прилади індивідуального опалення за бюджетні кошти з обов`язковим попереднім укладенням позивачкою з КП «Муніципальний сервіс» Рубіжанської міської ради відповідного договору, після чого їй буде виділено матеріальну допомогу на встановлення індивідуального опалення.

29.05.2018 року між позивачкою та відповідачем був укладений договір підряду № 18009064.

Рішенням Рубіжанської міської ради № 54/2 від 27.06.2018 «Про затвердження розміру цільової соціальної матеріальної допомоги на встановлення приладів індивідуального опалення соціально вразливим верствам населення міста Рубіжне» було затверджено платіжний реєстр для перерахування цільової соціальної матеріальної допомоги на встановлення приладів індивідуального опалення, відповідно до якого ОСОБА_1 була встановлена сума цільової соціальної матеріальної допомоги на встановлення приладів індивідуального опалення у розмірі 8183,39 грн та 23.07.2018 року на банківський рахунок позивачки була зарахована матеріальна допомога на встановлення приладів індивідуального опалення у розмірі 8183,39 грн, які 25.07.2018 грошові кошти у сумі 81,03 грн були списані з карткового рахунку згідно з тарифами банку, а грошові кошти у сумі 8102,36 грн були перераховані відповідачу у рахунок оплати робіт за договором підряду.

Позивачка зазначала, що відповідач повинен був приступити до виконання робіт не пізніше 24.08.2018 року та завершити роботи 24.09.2018 року, однак в строки зазначені в договорі відповідач розробку проектної документації та влаштування у квартирі позивачки системи індивідуального опалення не здійснив, на неодноразові звернення позивачки до відповідача з питання щодо встановлення індивідуального опалення або повернення грошових коштів для встановлення опалення іншою організацією ОСОБА_1 отримала відповідь про те, що інша організація не має права здійснювати роботи за цим проектом.

Станом на 05.05.2019 року відповідачем виконання роботи, передбаченої умовами договору не розпочато.

Посилаючись на п.п. 1, 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживача», позивачка вважає, що має право на відшкодування збитків, а також нарахування неустойки, просила суд стягнути з відповідача на її користь суму заборгованості у розмірі 62965,92 грн, яка складається із суми боргу 8102,36 грн, суми пені 54204,61 грн, 3% річних 148,51 грн, інфляційних нарахувань 510,44 грн та судового збору у розмірі 768,40 грн.

У подальшому, у зв`язку із тим, що відповідачем 17.05.2019 року було частково погашено заборгованість, а саме сплачено суму боргу - 8102,36 грн позивачка ОСОБА_1 уточнила та зменшила розмір позовних вимог та просила суд стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 57625,67 грн, яка складається із суми пені - 56878,38 грн, 3% річних - 155,83 грн, інфляційних нарахувань 591,46 грн та судового збору у розмірі 768,40 грн.

Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 22 жовтня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до КП «Муніципальний сервіс» Рубіжанської міської ради Луганської області про стягнення грошових коштів відмовлено.

Рішення суду перщої інстанції мотивовано тим, що фактично з 29 жовтня 2018 року договір підряду вважається розірваним, оскільки позивачка в односторонньому порядку відмовилася від договору у повному обсязі з підстав встановлення у своїй квартирі газового обладнення, та при подачі заяви про розірвання договору додала до заяви невірні реквізити для повернення коштів, тому підстави для стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних нарахувань відсутні.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції позивачка ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення, неповне та неправильне встановлення судом обставин, що мають значення для справи, неправильне визначення судом обставин правовідносин, невідповідність висновків суду обставинам справи, скаржниця просила скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове судове рішення, яким стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 суму заборгованості у розмірі 57625,67 грн, яка складається з суми пені 56878,38 грн, 3% річних 155,83 грн, інфляційних нарахувань 591,46 грн, а також стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір в сумі 1921,00 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що скаржниця, посилаючись на те, що їй відповідачем не була передана проектна документація та відмовилась вона від договору вже після кінцевого строку виконання робіт та надала відповідачу вірні реквізити свого рахунку, а також на те, що висновок суду щодо відсутності підстав для стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних нарахувань не відповідає обставинам справи, оскільки судом першої інстанції, як вважає скаржниця, безпідставно встановлено, що відповідачем вчасно були розпочаті та частково виконані умови договору, а саме розроблено та виготовлено проектну документацію за адресою позивачки та встановлено тариф на електричне опалення « місто+ електроопалення», а також невірно зазначено, що позивачка односторонньо відмовилася від договору у зв`язку з установкою газового обладнання та при подачі заяви про розірвання договору додала до заяви невірні реквізити для повернення коштів.

Відповідач КП «Муніципальний сервіс» Рубіжанської міської ради Луганської області не скористався своїм правом щодо надання відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 .

Сторони, яких було повідомлено належним чином про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчать підписи останніх на рекомендованих поштових відправленнях, у судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи на адресу апеляційного суду від останніх не надходило.

Справу розглянуто на підставі ч. 2 ст. 372 ЦПК України без участі сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає наступне.

Відповідно до положень ч.ч. 1- 4 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає у достатній мірі.

Так, судом першої інстанції встановлено, що позивачка є власницею квартири АДРЕСА_1 , в якій зареєстровані: ОСОБА_1 , як власниця та ОСОБА_2 , як донька власниці.

20.12.2017 року Рубіжанською міською радою було прийнято рішення № 39/1 «Про затвердження Програми децентралізації теплопостачання в місті Рубіжне на 2018 рік».

Як вбачається з позовної заяви, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 сама виховує дитину-інваліда її було включено до переліку осіб, яким встановлюються прилади індивідуального опалення за бюджеті кошти, затвердженого рішенням Рубіжанської міської ради № 42/2 від 31.01.2018 «Про затвердження переліку осіб, яким встановлюються прилади індивідуального опалення за бюджетні кошти» та повідомлено, що індивідуальне опалення їй буде проводити Комунальне підприємство «Муніципальний сервіс» Рубіжанської міської ради Луганської області, а тому їй необхідно укласти з вказаним підприємством відповідний договір, після чого рішенням Рубіжанської міської ради буде виділена матеріальна допомога на встановлення приладів індивідуального опалення.

29.05.2018 року між ОСОБА_1 та КП «Муніципальний сервіс» Рубіжанської міської ради Луганської області був укладений договір підряду № 18009064.

Відповідно до п. 1.1. договору виконавець зобов`язується на власний ризик виконати за плату відповідно до умов цього договору передбачену п. 1.2. цього договору роботу та передати результат роботи замовнику, а замовник зобов`язується прийняти цю роботу та оплатити її.

Пунктом 1.2. договору визначено, що замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання виконати роботи: розробити проектну документацію та влаштувати у квартирі АДРЕСА_1 систему індивідуального опалення (електроопалювальну установку). Склад та обсяг робіт, що доручаються до виконання виконавцю, визначаються кошторисом, який є невід`ємною частиною договору. Роботи виконуються з матеріалу виконавця.

Пунктом 2.1. договору встановлено, що ціна роботи (вартість робіт) за цим договором визначається відповідно до приблизного кошторису, складеного виконавцем, який є невід`ємною частиною договору та складає 8102,36 гривень з врахуванням ПДВ.

Пунктом 2.2. договору передбачено, що оплата за виконану роботу здійснюється до початку виконання робіт (попередня оплата 100%) не пізніше 60 днів з моменту підписання договору.

У пункті 3.1. Договору зазначено, що початок виконання робіт: не пізніше 30 днів з моменту оплати робіт.

Пунктом 3.2. Договору встановлено строк завершення робіт: не пізніше 60 днів з моменту оплати робіт.

23.07.2018 року на банківський рахунок позивачки була зарахована матеріальна допомога на встановлення приладів індивідуального опалення у розмірі 8183,39 грн та 25.07.2018 року грошові кошти у сумі 8102,36 гривень були перераховані відповідачу у рахунок оплати робіт за договором підряду.

Відповідачем були розпочаті та частково виконані умови договору, а саме: розроблено та виготовлено проектну документацію за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується наданою копією робочого проекту установки системи індивідуального опалення (електроопалення), включаючи заміну електричного лічильника на багатотарифний (двозонний) облаштування електропроводки і установки електричних обігрівачів (панелей), та з 01.11.2018 року на підставі проектної документації погодженої з ТОВ «ЛЕО» встановлено тариф на електричне опалення «місто + електроопалення», що підтверджується довідкою ТОВ «ЛЕО» № 668 від 27.05.2019 року.

29.10.2018 року ОСОБА_1 звернулася до КП «Муніципальний сервіс» Рубіжанської міської ради з заявою, в якій вона просить розірвати договір № 18009064 від 29.05.2018 на установку електричного опалення, у зв`язку з установкою газового та повернути кошти на її рахунок в управлінні Ощадбанку.

З копії пояснювальної записки головного бухгалтера КП «МС» РМР Панчишка Л.В. вбачається, що повернути грошові кошти на картковий рахунок ОСОБА_1 № 9314 немає можливості у зв`язку з тим, що повернення можливе тільки на рахунок з якого надійшли кошти, а саме рахунок № НОМЕР_1 .

Згідно копії довідки № 110.39/695 від 04.03.2019 року, виданої ТВБВ № 10012/021 філії-Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» картковий рахунок № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 був відкритий під продуктом Стандарт «Моя картка» від 06.07.2018 року, згідно з Постановою Правління Національного банку України від 11.09.2017 № 89 «Про затвердження нормативно-правових актів Національного банку України з бухгалтерського обліку» були внесені зміни до Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, відповідно до яких змінюються балансові рахунки, операції за якими здійснюються з використанням платіжних банківських карток з 2625 на 2620, таким чином картковий рахунок № НОМЕР_1 змінився на № НОМЕР_2 та має статус діючого.

З копії платіжного доручення № 443 від 17.05.2019 вбачається, що КП «МС» РМР повернуто ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 8102,36 грн за її заявою б/н від 26.10.2018 року.

Зазначені обставини повністю відповідають матеріалам справи.

Встановивши вищезазначені обставини справи, враховуючи, що 29 жовтня 2018 року позивачка ОСОБА_3 звернулася до відповідача з заявою про розірвання договору № 18009064 від 29.05.2018 року на установку електричного опалення, а підставою розірвання договору було бажання позивачки встановити газове опалення замість електричного, а не невиконання умов договору відповідачем, як зазначає позивачка у позові, а також враховуючи, що відповідачем вчасно були розпочаті та частково виконані умови договору, а саме: розроблено та виготовлено проектну документацію за адресою позивачки та встановлено тариф на електричне опалення «місто + електроопалення», суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачка ОСОБА_1 фактично припинила зобов`язання сторін за договором підряду, а відтак спірний договір вважається розірваним.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення неустойки, а також інфляційних нарахувань та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, суд першої інстанції посилався на те, що відповідачем вчасно були розпочаті та частково виконані умови договору, а саме: розроблено та виготовлено проектну документацію за адресою позивача та встановлено тариф на електричне опалення «місто + електроопалення», але позивачка односторонньо відмовилася від договору у зв`язку з установкою газового обладнення та при подачі заяви про розірвання договору додала до заяви невірні реквізити для повернення коштів, які 17.05.2019 року в сумі 8102,36 грн КП «МС» РМР були повернуті ОСОБА_1 на її інший рахунок, підстави для стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних нарахувань відсутні, а тому дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю.

Проаналізувавши наявні дані, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції щодо оскаржуваної частини рішення, повно та всебічно дослідив і оцінив обставини по справі та надані, в їх сукупності, всі докази та правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Згідно з п.п. 1-5 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити…

Судом першої інстанції правильно зазначено, що відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з положень ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 629 ЦК України чітко визначає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ч. 1 ст. 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір побутового підряду є публічним договором.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивачкою ОСОБА_1 , на виконання рекомендацій Рубіжанської міської ради, якою ОСОБА_1 , як особу, що сама виховує дитину-інваліда та яку було включено до переліку осіб, яким встановлюються прилади індивідуального опалення за бюджеті кошти, затвердженого рішенням Рубіжанської міської ради № 42/2 від 31.01.2018 «Про затвердження переліку осіб, яким встановлюються прилади індивідуального опалення за бюджетні кошти», відповідно до рішення Рубіжанської міської ради № 39/1 «Про затвердження Програми децентралізації теплопостачання в місті Рубіжне на 2018 рік», 29.05.2018року було укладено з КП «Муніципальний сервіс» Рубіжанської міської ради Луганської області договір підряду № 18009064.

23.07.2018 року на банківський рахунок позивачки була зарахована матеріальна допомога на встановлення приладів індивідуального опалення у розмірі 8183,39 грн, які 25.07.2018 року були списані з карткового рахунку згідно з тарифами банку, а грошові кошти в сумі 8102,36 грн були перераховані відповідачу з КП «Муніципальний сервіс» Рубіжанської міської ради Луганської області в рахунок оплати робіт за договором підряду.

Відповідно до п. 1.2. договору КП «Муніципальний сервіс» Рубіжанської міської ради Луганської області, як виконавець, прийняв на себе зобов`язання виконати роботи з розробки проектної документації та влаштування у квартирі позивачки системи індивідуального опалення (електроопалювальну установку).

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги щодо неправильного встановлення судом першої інстанції обставин та невідповідності обставинам справи висновку суду про те, що роботи на виконання умов договору підряду відповідачем були розпочаті та частково виконані, а саме: розроблено та виготовлено проектну документацію за адресою: АДРЕСА_2 .

Як вірно встановлено судом першої інстанції факт того, що відповідачем були розпочаті роботи на виконання умов договору підряду № 18000064 від 29.05.2018 року, а саме розробки проектної документації та влаштування у квартирі позивачки системи індивідуального опалення (електроопалювальну установку), підтверджено належними та допустими доказами.

Як вбачається з матеріалів справи ООО «Укренергострой-2017», на замовлення КП «Муніципальний сервіс» Рубіжанської міської ради Луганської області, було виготовлено робочий проект та виготовлено проектну документацію на встановлення індивідуального опалення (електроопалення), включаючи заміну електричного лічильника на багатотарифний, облаштування електропроводки та встановлення електричних обігрівачів (панелей) за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується наявністю робочого проекту та відповідної проектної документації в матеріалах справи, а.а.с. 30-38.

Відповідно до матеріалів справи вищезазначений проект було узгоджено з головним інженером Енергосбита, про що на аркуші справи 37 мається відповідне посвідчення.

Як вбачається з відповіді ТОВ «Луганське енергетичне об`єднання» Рубіжанський район електричних мереж, КП «Муніципальний сервіс» Рубіжанської міської ради Луганської області зверталося до ТОВ «ЛЕО» щодо встановлення тарифу споживачу ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , на який обчислювально-розрахунковою групою Рубіжанського РЕМ було повідомлено, що з 01.11.2018 року за заявою споживача ОСОБА_1 встановлено тариф на електричне опалення «місто+ електроопалення, а.с. 29, що позивачкою не спростовано.

Крім того, судом першої інстанції правильно встановлено, що 29.10.2018 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до відповідача КП «Муніципальний сервіс» Рубіжанської міської ради з заявою, в якій просила розірвати договір № 18009064 від 29.05.2018 року на установку електричного опалення, у зв`язку з установкою газового та повернути кошти на її рахунок в управлінні Ощадбанку, а.с. 39.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідно до заяви ОСОБА_1 підставою розірвання договору підряду було бажання позивачки встановити газове опалення замість електричного, про що зазначено у заяві останньої, а не невиконання умов договору відповідачем.

Колегія суддів погоджується з доводами позивачки про те, що відповідачем своєчасно не було встановлено електричне опалення у належній їй квартирі, але позивачкою ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів звернення до КП «Муніципальний сервіс» Рубіжанської міської ради з претензіями щодо неналежного виконання умов договору підряду та порушення підприємством строку виконання робіт, що, як стверджує позивачка, саме і стало підставою для розірвання договору підряду, у той час, як відповідно до заяви ОСОБА_1 від 29.10.2018 року, підставою розірвання договору підряду позивачкою зазначено саме встановлення газового опалення, а.с. 39.

Право замовника у будь-який час до закінчення робіт відмовитися від договору підряду, передбачено ч. 4 ст. 849 ЦК України, при цьому також передбачена виплата замовником підрядникові плати за виконану частину роботи та відшкодування йому збитки, завданих розірванням договору.

Відповідач із зустрічною позовною заявою щодо стягнення з позивача ОСОБА_1 плати за частину виконаної роботи та відшкодування можливих збитків до суду не звертався.

Як вірно зазначено у мотивувальній частині оскаржуваного рішення розірванням договору є припинення договірного зобов`язання, тобто зникнення правового зв`язку між сторонами договірного зобов`язання на підставах, встановлених у законі або договорі, та припинення їхніх прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 4 ст. 849 ЦК України, замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

Наведеною нормою врегульований випадок, коли одностороння відмова замовника від договору підряду не ставиться в залежність від наявності порушення договірних відносин з боку підрядника, тобто, у даному випадку, одностороння відмова є безпідставною з точки зору закону, яка є підставою припинення зобов`язань його стороною.

В силу ч. 3 ст. 651 ЦК України, у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до ч. 2 ст. 653 ЦК України, у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

Щодо нарахування неустойки, 3% річних та інфляційних витрат, за доводами апеляційної скарги.

Колегія суддів вважає, що за доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 не доведена наявність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Як вірно встановлено судом першої інстанції відповідно до ст. 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Стаття 549 ЦК України встановлює, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідач вчасно розпочав та частково виконав умови договору, але позивачка односторонньо відмовилася від договору у зв`язку з установкою газового обладнання.

Скаржницею ОСОБА_1 не спростовані доводи відповідача щодо неправильного зазначення ОСОБА_1 свого розрахункового рахунку, у зв`язку з чим відповідач не мав можливості повернути позивачці грошові кошти в сумі 8102,36 грн.

Як вбачається з наданої відповідачем копії довідки № 110.39/695 від 04.03.2019 року, виданої ТВБВ № 10012/021 філії-Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» картковий рахунок на ім`я ОСОБА_1 було змінено, а.с. відкритий під продуктом Стандарт «Моя картка» від 06.07.2018 року, згідно з Постановою Правління Національного банку України від 11.09.2017 № 89 «Про затвердження нормативно-правових актів Національного банку України з бухгалтерського обліку» були внесені зміни до Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, відповідно до яких змінюються балансові рахунки, операції за якими здійснюються з використанням платіжних банківських карток з 2625 на 2620, таким чином картковий рахунок № НОМЕР_1 змінився на № НОМЕР_2 та має статус діючого.

Як вбачається з відповіді ОСОБА_1 на відзив КП «Муніципальний сервіс» Рубіжанської міської ради на позовну заяву, позивач ОСОБА_1 звертає увагу суду на те, що довідка про нові реквизити свого розрахункового рахунку позивачкою відповідачу була надана 06.03.2019 року, а.с. 51.

Колегія суддів вважає безпідставним довід апеляційної скарги про те, що відповідач своєчасно не повернув їй грошові кошти в сумі 8102,36 грн, оскільки вважає, що позивачкою не доведено, в який саме період часу відповідач повинен був повернути грошові кошти позивачці за відсутності між сторонами домовленності з цього питання, за наявності помилки позивачки у повідомленні відповідачу свого розрахункового рахунку, на який ОСОБА_1 бажала отримати кошти за умови, що відповідно до копії платіжного доручення № 443 від 17.05.2019 року КП «Муніципальний Сервіс» РМР грошові кошти в сумі 8102,36 грн були повернуті ОСОБА_1 на уточненний останньою номер розрахункового рахунку.

Щодо посилання ОСОБА_1 на положення Закону України «Про захист прав споживачів», то колегія суддів, як і суд першої інстанції, вважає за необхідне зауважити, що позивачка ОСОБА_1 , без пред`явлення будь-яких претензій відповідачу щодо неналежного виконання умов договору та порушення строків виконання договору, односторонньо розірвала договір підряда з підстав своєї відмови від встановлення електричного обладнення для опалення своєї квартири та встановлення газового, чим припинила зобов`язання сторін щодо виконання умов цього договору.

З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів вважає, що позивачкою -скаржницею ОСОБА_1 , як за доводами позовної заяви та і за доводами апеляційної скарги, не доведена наявність підстав для стягнення з відповідача неустойки, 3% річних та інфляційних витрат у загальній сумі 57625,67 грн ( без урахування судового збору), а також незаконності та необґрунтованості оскаржуваного рішення, неповного та неправильного встановлення судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне визначення судом першої інстанції обставин правовідносин та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції, ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для скасування рішення за доводами, викладеними у апеляційній скарзі, відсутні, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, Луганський апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 22 жовтня 2019 року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Муніципальний сервіс» Рубіжанської міської ради Луганської області про стягнення суми заборгованості залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 27.01.2020 року.

Головуючий І. О. Дронська

Судді О. Ю. Карташов

А. В. Яресько