ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

28 січня 2020 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/9000/19

Головуючий у першій інстанції - Логвіна Т. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/128/20

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Іванової Г.П., Харечко Л.К.

Позивач: ОСОБА_1

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування»

Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 24 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» про відшкодування шкоди (суддя Логвіна Т.В.), ухвалене у м.Чернігів, повний текст рішення складено 24 жовтня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (далі - ПрАТ «СК «Арсенал Страхування») суму страхового відшкодування, пов`язаного із заподіяною моральною шкодою, у розмірі 9600 грн. Позов мотивовано тим, що 15 вересня 2017 року о 23 год. 00 хв. на автодорозі Київ-Чернігів-Нові Яриловичі в с.Красне Чернігівського району відбулась ДТП, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Renault Kangoo» д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , який від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці пригоди. 20 лютого 2018 року заступником начальника відділу СУ ГУ НП в Чернігівській області було закрито кримінальне провадження, відкрите за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ «СК «Арсенал Страхування». 28 лютого 2019 року представником позивача було направлено до страхової компанії повідомлення про ДТП та заяву на виплату страхового відшкодування, пов`язаного із заподіяною моральною шкодою, з необхідними додатками. ОСОБА_1 вважає, що має право на отримання відшкодування моральної шкоди у розмірі 1/2 від 12 мінімальних розмірів заробітної плати, встановлених на день настання страхового випадку, тобто у розмірі 19 200 грн. Листом від 13 червня 2019 року ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» повідомило позивача про прийняте рішення щодо виплати страхового відшкодування в розмірі 9 600 грн, при цьому посилаючись, що при визначенні розміру страхового відшкодування було враховано факт порушення пішоходом ОСОБА_3 вимог п.п.4.4, 4.14 г) Правил дорожнього руху України, що стало причиною виникнення ДТП, тому розмір страхового відшкодування визначено ним шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість відповідальних за заподіяння шкоди осіб. Позивач не погоджується із виплаченим розміром страхового відшкодування, оскільки у ДТП 15 вересня 2017 року брав участь тільки один забезпечений транспортний засіб, а тому цивільно-правова відповідальність за заподіяну шкоду покладається у повному обсязі виключно на водія забезпеченого транспортного засобу. У позовній заяві ОСОБА_1 також просив стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн.

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 24 жовтня 2019 року у задоволенні позову відмовлено. Рішення суду мотивовано тим, що виплата страхового відшкодування була здійснена страховиком у порядку, передбаченому Законом України « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та виходячи з приписів ст.1187 ЦК України .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить зазначене рішення суду скасувати і прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог. Апеляційна скарга мотивована тим, що положення пункту 36.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» застосуванню не підлягають, оскільки у ній йдеться про поділ розміру заподіяної шкоди між особами, цивільно-правова відповідальність яких застрахована. Проте, цивільно-правова відповідальність пішохода ОСОБА_3 не була і не могла бути застрахована у відповідності до норм вказаного Закону.

У відзиві на апеляційну скаргу ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Відповідач вказує, що до правовідносин, які склались між сторонами, підлягає застосуванню саме спеціальний Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яким встановлений порядок виплати страхового відшкодування. За доводами ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», з урахуванням наявності двох відповідальних осіб, сукупними діями яких завдано шкоди та які були учасниками ДТП, страховиком було застосовано п.36.3 ст.36 вказаного Закону щодо поділу розміру заподіяної шкоди на кількість відповідальних осіб. Відповідач наголошує, що зміст статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не містить обмежень щодо застосування цієї норми у випадку, якщо відповідальними за завдання шкоди є, в тому числі, фізичні особи (пішоходи). Крім того, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» вважає, що заявлені позивачем витрати на правову допомогу відшкодуванню не підлягають, оскільки їх оплата здійснена не позивачем, а ОСОБА_4 , і такі дії як копіювання та надсилання апеляційної скарги з додатками в суд не мають впливу на хід розгляду справи, є суто технічними, не потребують професійних навиків і, як наслідок, не є видом правової допомоги та не підлягають вартісній оцінці.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону не відповідає судове рішення суду першої інстанції.

По справі встановлено, що 15 вересня 2017 року, приблизно о 23 годині, на автодорозі «Київ-Чернігів-Нові Яриловичі» в с.Красне Чернігівського району Чернігівської області ОСОБА_2., керуючи автомобілем марки «Renault Kangoo», р.н. НОМЕР_1 , здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 . Внаслідок ДТП ОСОБА_3 від отриманих тілесних ушкоджень помер (а.с.13).

За вказаним фактом дорожньо-транспортної пригоди до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Постановою слідчого управління Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 20 лютого 2018 року зазначене кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення (а.с.9-12).

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Renault Kangoo», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 станом на 15 вересня 2017 року була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (далі - ПрАТ «СК ««Арсенал Страхування») (а.с.24).

ОСОБА_1 є батьком загиблого ОСОБА_3 , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження (а.с. 16). ОСОБА_5 є сином загиблого ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.14) і копією свідоцтва про зміну імені (а.с.15).

28 лютого 2019 року представником ОСОБА_1 та ОСОБА_5 - ОСОБА_6 було направлено на адресу ПрАТ «СК ««Арсенал Страхування» повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.7), а також від імені ОСОБА_1 - заяву на виплату страхового відшкодування, пов`язаного із заподіяною моральної шкодою, у розмірі 19 200 грн (а.с.8).

Страхова компанія повідомила заявників про прийняте рішення щодо виплати їм страхового відшкодування за вказаним випадком в сумі 21 109,11 грн, з яких: 9600 грн - відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 , 9600 грн - відшкодування моральної шкоди ОСОБА_5 , 1909,11 грн - відшкодування витрат на поховання (а.с.22).

Страхову виплату у розмірі 9600 грн було виплачено згідно з платіжним дорученням №33745075 від 13 червня 2019 року (а.с.45).

Не погоджуючись із визначеним розміром моральної шкоди, ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом, посилаючись, що розмір шкоди повинен становити 19 200 грн.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Статтею 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до ст.999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ст.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

У статті 3 вказаного Закону визначено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожнього-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, є шкода, пов`язана зі смертю потерпілого (п.23.1 ст.23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Встановивши, що цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 , який здійснював експлуатацію джерела підвищеної небезпеки, була застрахована у ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», а дорожньо-транспортна пригода, яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_1 року, внаслідок якої загинув ОСОБА_3 , є страховим випадком, відповідач прийняв рішення про виплату страхового відшкодування батьку і сину загиблого.

З положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вбачається, що цей Закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Пунктом 27.3 статті 27 вказаного Закону встановлено, що страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

За змістом п.36.3 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», на який посилався страховик для визначення розміру належної до виплати відшкодування моральної шкоди, у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

Колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що положення вказаної норми права до спірних правовідносин застосуванню не підлягають, оскільки у ній йдеться про поділ розміру заподіяної шкоди між особами, цивільно-правова відповідальність яких застрахована, а цивільно-правова відповідальність пішохода ОСОБА_3 не була і не може бути застрахована відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Крім того, відповідно до п.36.1 ст.36 вказаного Закону страховик, керуючись нормами Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). При цьому Законом не передбачена можливість прийняття рішення страховиком про зменшення розміру страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, і врахування дій потерпілого, життю якого заподіяно шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу.

Враховуючи викладене, висновок суду першої інстанції про здійснення відповідачем виплати страхового відшкодування у відповідності до вимог Закону не ґрунтується на нормах матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

На день настання страхового випадку розмір мінімальної заробітної плати було встановлено згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» у розмірі 3200 грн.

Загальний розмір страхового відшкодування, пов`язаного із заподіяною моральною шкодою у зв`язку із смертю ОСОБА_3 , становить 38 400 грн (3200 грн х 12). Оскільки особами, на користь яких підлягає відшкодуванню вказана шкода, є батько загиблого - ОСОБА_1 і син загиблого - ОСОБА_5 , то зазначений розмір страхового відшкодування підлягає поділу між ними у рівних частинах, тобто по 19 200 грн (38 400 грн : 2) кожному. Враховуючи, що ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» прийнято рішення про виплату, зокрема ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди у розмірі 9600 грн, з відповідача на користь позивача належить стягнути 9600 грн (19 200 грн - 9600 грн) страхового відшкодування, пов`язаного із заподіяною моральною шкодою.

У зв`язку з викладеним, оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з ч.1, 2, 6 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема у разі задоволення позову - на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Відповідно до п/п 1 п.1 ч.2 ст. 4 Закону України „Про судовий збір" ставка судового збору за подання фізичною особою до суду позовної заяви майнового характеру встановлюється в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи, що у даній справі 1% ціни позову є менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, при зверненні до суду з позовом підлягав стягненню судовий збір у розмірі 768,4 грн (1921 грн х 0,4). Отже, вказану суму судового збору належить стягнути з ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» на користь держави за розгляд справи в суді першої інстанції.

За подання апеляційної скарги підлягав сплаті судовий збір у відповідності до положень п/п 6 п.1 ч.2 ст.4 Закону України „Про судовий збір" у розмірі 150% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, а саме: 1152,6 грн (768,4 грн х 150%), які також належить стягнути з відповідача на користь держави за апеляційний розгляд справи.

У позовній заяві ОСОБА_1 просив стягнути з ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» 3000 грн витрат на правову допомогу.

Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з довіреністю від 22 січня 2019 року ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_6 та/або ОСОБА_7 та/або ОСОБА_8 та/або ОСОБА_9 та/або ОСОБА_4 бути його представником в усіх без винятку установах, організаціях, незалежно від їх підпорядкування та підприємствах всіх форм власності з питань виключно по дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 15.09.2017 року, внаслідок ДТП громадянин ОСОБА_3 отримав смертельну травму (а.с.23). Вказаною довіреністю надано право представнику, зокрема в разі необхідності укладати від імені довірителя договори про надання правничої допомоги з адвокатами чи юридичними компаніями щодо представлення та захисту інтересів по вищевказаному випадку, сплачувати за такими договорами грошові кошти в разі необхідності. Строк дії довіреності - до 22 січня 2022 року.

05 серпня 2019 року ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 уклав договір про надання правової допомоги №0098-ц з Адвокатським об`єднанням «Гранд Груп Партнерс», за умовами якого Адвокатське об`єднання бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу по стягненню в судовому порядку страхового відшкодування по факту дорожньо-транспортної пригоди, що відбулась 15.09.2017 року, на автодорозі Київ-Чернігів-Нові Яриловичі в с.Красне Чернігівського району Чернігівської області відбулася ДТП за участю автомобіля марки «Renault Kangoo» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 , який скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_3 , в результаті якої пішохід ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження, від яких помер (а.с.28).

Додатком до вказаного договору визначено плату за надані адвокатом послуги - 1000 грн за одну годину роботи (а.с.29).

Згідно з детальним розрахунком робіт (наданих послуг), виконаних для надання правничої (правової) допомоги, від 06 серпня 2019 року загальна кількість витраченого часу на надання правової допомоги замовнику становить 3 години 00 хвилин, відповідно вартість наданих послуг, при вартості однієї нормогодини в розмірі 1000 грн, становить 3000 грн (а.с.30).

Адвокатським об`єднанням «Гранд Груп Партнерс» адвокату Стефківському В.І. видано ордер на надання правової допомоги ОСОБА_1 (а.с.27).

25 вересня 2019 року ОСОБА_1 було сплачено 3000 грн за надання правової допомоги (а.с.53).

Доводи відповідача щодо повторного укладення договору про надання правової допомоги не заслуговують на увагу, оскільки довіреностю, виданою ОСОБА_1 , передбачено право представників позивача укладати договори про надання правничої допомоги з адвокатами чи юридичними компаніями. При цьому укладений договір не можна вважати таким, що укладений між двома представниками однієї і тієї ж особи, враховуючи, що договір №0098-ц від 05 серпня 2019 року підписано ОСОБА_4 від імені ОСОБА_1 і ОСОБА_8 саме як керуючим партнером Адвокатського об`єднання, в той час як ордер на надання правової допомоги видано адвокату Стефківському В.І. Відсутність у договорі про надання правової допомоги посилань на реквізити та сторін судової справи не може свідчити, що правова допомога надавалась в іншій справі, оскільки предметом позову у даній справі є стягнення страхового відшкодування, пов`язаного із заподіяною моральною шкодою у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, яка трапилась 15.09.2017 року, в результаті якої помер ОСОБА_3 , що співпадає з предметом договору №0098-ц про надання правової допомоги від 05 серпня 2019 року.

Колегія суддів вважає, що розмір понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу визначений у сумі 3000 грн згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт, є співмірним із складністю справи, обсягом виконаних адвокатом робіт та наданих послуг, часом, витраченим адвокатом на виконання таких робіт та значенням справи для сторони.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 також просив стягнути з відповідача витрати на правову допомогу, пов`язану з підготовкою, написанням та поданням апеляційної скарги. До апеляційної скарги додано Детальний розрахунок робіт (наданих послуг), виконаних для надання правничої (правової) допомоги від 30.10.2019 року, згідно з яким на підставі Договору про надання правової допомоги №0098-ц від 05.08.2019 року Адвокатське об`єднання «Гранд Груп Партнерс» надало ОСОБА_1 правничу (правову) допомогу шляхом підготовки та подання апеляційної скарги у наступному обсязі: правовий аналіз рішення суду - 1000 грн (витрачена 1 година), написання, підготовка, копіювання та надсилання апеляційної скарги з додатками в суд - 2000 грн (витрачено 2 години), всього 3000 грн (а.с.73).

15 листопада 2019 року ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_4 і Адвокатським об`єднанням «Гранд Груп Партнерс» підписано Акт виконаних робіт (а.с.76). У той же день ОСОБА_4 від ОСОБА_1 здійснено оплату правової допомоги у розмірі 3000 грн, що підтверджується квитанцією (а.с.75).

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою у суді апеляційної інстанції, апеляційний суд враховує вимоги частини четвертої статті 137 ЦПК України, бере до уваги, що розгляд справи проводився судом у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, і вважає вартість правової допомоги з правового аналізу рішення суду, копіювання та надсилання апеляційної скарги з додатками в суд завищеною. Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за можливе частково задовольнити клопотання позивача і стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1500 грн у зв`язку з поданням апеляційної скарги.

Таким чином, загальний розмір витрат на професійну правничу допомогу, становить 4500 грн (3000 грн - у суді першої інстанції + 1500 грн - в апеляційному суді).

Доводи ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» щодо оплати правової допомоги не позивачем, а ОСОБА_4 , не заслуговують на увагу і не можуть розцінюватися як підстава для відмови у відшкодуванні таких витрат, оскільки згідно з довіреністю від 22 січня 2019 року ОСОБА_1 уповноважив своїх представників в тому числі сплачувати за договорами про надання правничої допомоги грошові кошти в разі необхідності.

Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 376 ч.1 п.4, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоводьнити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 жовтня 2019 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (місцезнаходження: 03056, м.Київ, вул.Борщагівська, б.154, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) страхове відшкодування, пов`язане із заподіяною моральною шкодою, у розмірі 9600 (дев`ять тисяч шістсот) грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (місцезнаходження: 03056, м.Київ, вул.Борщагівська, б.154, ) на користь держави 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 40 коп. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 1152 (одна тисяча сто п`ятдесят дві) грн 60 коп. судового збору за апеляційний розгляд справи.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (місцезнаходження: 03056, м.Київ, вул.Борщагівська, б.154, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4500 (чотири тисячі п`ятсот) грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом 30 днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Судді: