Справа №639/399/20
Провадження №2-з/639/5/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про забезпечення позову

28 січня 2020 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі судді Баркової Н.В., розглядаючи у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

24.01.2020 року ОСОБА_1 , до подачі позовної заяви, звернулася до Жовтневого районного суду м. Харкова із заявою за вх. №2420 про забезпечення позову, в якій просить суд заборонити будь-яким особам та органам, що є суб`єктами державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії, спрямовані на відчуження (зміну власника) нерухомого майна, яке належить ОСОБА_1 , паспорт НОМЕР_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , а саме: будинок за адресою : АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 вказує, що 20.01.2020 року вона звернулася до Новобаварського відділу поліції ГУ національної поліції у Харківській області з заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 та ч.1 ст. 357 КК України, вчиненого у відношенні до заявниці. Дана заява була зареєстрована. 04.01.2020 року приблизно о 19 год 15 хв. ОСОБА_1 поверталася додому з роботи. Коли вона зайшла в будинок то побачила що все речі розкидані, а також було розбите вікно у залі. Заявник вийшла у двір і зустріла сусіда ОСОБА_2 , який розповів, що бачив, як її донька - ОСОБА_3 , 1993 року народження з її цивільним чоловіком - ОСОБА_4 приходили до заявника. Коли речі були розкладені по місцям, заявник виявила, що відсутні документи на будинок - технічний паспорт, домова книга, а також зник заповіт та свідоцтво про смерть її батька. Також зникли копії її паспорту та ІПН. Заявник і її мама ОСОБА_5 є співвласниками будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30.05.2003 року. На підстави викрадення оригіналів документів на будинок існує досить висока ймовірність того факту, що ОСОБА_5 в зговорі з іншими особами можуть в будь-який момент здійснити відчуження житлового будинку на користь інших осіб, без згоди заявника. В подальшому заявник вказує, що має намір звернутися до суду з позовом про встановлення порядку користування будинком.

У зв`язку з викладеним, заявник вимушена звернутися до суду з вказаною заявою.

Суд, дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову вважає її такою, що задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами

Згідно з п. п. 1, 2, 10 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як зазначено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (Зі змінами, внесеними згідно з Постановою № 2 від 12.06.2009 року) забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пунктом 6 зазначеної постанови передбачено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви, аналогічну правову позицію висловлює Верховний Суд у постанові №183/5864/17-ц від 17 жовтня 2018 року.

Отже, лише одне припущення заявника, що ОСОБА_5 , яка також є власником частини будинку, в зговорі з іншими особами можуть в будь-який момент здійснити відчуження житлового будинку на користь інших осіб, без згоди заявника, не є підтвердженням наміру реалізувати майно, і взагалі не свідчить про неможливість в подальшому виконати рішення суду про встановлення порядку користування будинком. Крім того заявник за наявності не розглянутого по суті кримінального провадження, про що ОСОБА_1 не надано суду жодних доказів, звертаючись із заявою про забезпечення позову, не повідомляє суд, чи не скористалась вона своїм правом на подачу клопотання про арешт майна обвинуваченого (підозрюваного) під час кримінального провадження.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.).

На підставі наведеного та враховуючи те, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову є недостатньо обґрунтованою та її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому, окрім того заявником не наведено належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження існування обставин, які свідчать про реальну неможливість виконання рішення суду про встановлення користування будинком або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона має намір звернутися до суду в майбутньому.

За таких умов суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 149-153, 189, 197, 198, 200, 260, 261 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя Н.В. Баркова