Провадження № 2/734/562/20 Справа № 734/1349/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07 грудня 2020 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді - Анохіна А.М.,

за участю секретаря - Колоколуші Н.В., Дідовець М.І.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду у смт. Козелець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом та просить суд зобов`язати ОСОБА_3 за його власний рахунок усунутиперешкоди у користуванні ОСОБА_1 належною йому напідставі наказу № 25-11949/14-17-сг від 07.08.2017, виданого ГУ Держгеокадаструу Чернігівській області і згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04.09.2017 № 96162212 земельною ділянкою, що розташована на території Сираївської сільської ради Козелецького району Чернігівської області з Кадастровим номером::74:104:0008, шляхом знесення із земельної ділянки самочинно збудованої господарської будівлі (сараю), звільнення земельної ділянки від розміщеного на ній сміття, шиферу та будівельних матеріалів.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що є власником квартири АДРЕСА_1 в одноповерховому будинку, що розташований за адресою: Чернігівська обл., Козелецький р-н, с. Сираї. Нерухоме майно є приватною власністю позивача і належить йому на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно виданого 18.06.2015 року Органом приватизації при Виконавчому комітеті Сираївської сільської ради.

Вказує, що навпроти квартири позивача знаходиться земельна ділянка площею 0,04 га з цільовим призначенням: для індивідуального садівництва, яка належить позивачеві та його дружині - ОСОБА_4 .

На вищезазначеній земельній ділянці знаходиться господарська будівля - сарай, який належить ОСОБА_3 , який проживає по сусідству з позивачем в квартирі АДРЕСА_2 в одноповерховому будинку, що розташований за адресою: Чернігівська обл., Козелецький р-н, с. Сираї.

Зазначає, що відповідач обмежує використання належної позивачу земельної ділянки, використовувати її в повній мірі, захаращує її шифером, сміттям, та будівельними матеріалами.

Крім того, ОСОБА_3 в цій будівлі утримує домашніх птахів - курей, які псують ділянку і заважають родині позивача її використовувати за прямим призначенням - розміщенням саду.

Позивач звертався за захистом своїх порушених прав до Сираївської сільської ради та до Козелецького відділення поліції.

20 вересня 2016 року відповідача згідно з пунктом 2 Рішення № 28 Виконкому Сираївської сільської ради Козелецького району Чернігівської області було зобов`язано перенести цей сарай на його земельну ділянку, однак ОСОБА_3 відмовився його демонтувати, при цьому нічим не обгрунтовуючи таку відмову.

Відповідач не має жодного правовстановлюючого документу на цю господарську будівлю, що знаходиться на земельній ділянці позивача.

З урахуванням наведеного, просить задовольнити позовні вимоги.

19.05.2020 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу було передано до провадження головуючому судді Анохіну А.М.

Ухвалою суду від 21.05.2020 у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 23.07.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити з наведених вище підстав.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином у порядку, визначеному ч. 1 ст. 130 ЦПК України. Про причину неявки суд до відома не поставив. Відзив на позовну заяву до суду не подано.

Відповідно до ч. 3, 5, 7, 8 ст. 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.

Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання.

У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Враховуючи вимоги даної норми закону суд вважає повідомлення відповідача про час розгляду справи належним.

За таких обставин суд визнав можливим провести розгляд справи за відсутності відповідача.

Суд, заслухавши позивача та його представника, допитавши свідків, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 в одноповерховому будинку, що розташований за адресою: Чернігівська обл., Козелецький р-н, с. Сираї. Нерухоме майно є приватною власністю позивача і належить йому на підставі Ссідоцтва про право власності на нерухоме майно виданого 18.06.2015 року Органом приватизації при Виконавчому комітеті Сираївської сільської ради (а.с.7).

Як встановлено, земельна ділянка площею 0,04 га з цільовим призначенням: для індивідуального садівництва належить ОСОБА_1 та його дружині - ОСОБА_4 згідно з Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від04.09.2017 № 96162212 та № 96162278. Кадастровий номер земельної ділянки: :74:104:0008. Підставою виникнення права власності є наказ № 25-11949/14-17-сг від 7.08.2017, виданий ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області (а.с.12-14).

ОСОБА_3 та його дружині ОСОБА_5 належить квартира АДРЕСА_2 в одноповерховому будинку, що розташований за адресою: Чернігівська обл., Козелецький р-н, с. Сираї, що підтверджується інформацією з Державного реєстру прав на нерухоме мано та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с.22-23).

Судом встановлено, що відповідач обмежує використання належної позивачу земельної ділянки, використовувати її в повній мірі, захаращує її шифером, сміттям, та будівельними матеріалами у зв`язку з чим, ОСОБА_1 звертався за захистом своїх порушених прав до Козелецького відділення поліції (а.с.10,11).

Як вбачається з матеріалів справи, рішення Виконкому Сираївської сільської ради Козелецького району Чернігівської області № 28 від 20 вересня 2016 року ОСОБА_3 було зобов`язано перенести сарай на його земельну ділянку (а.с.9).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що він працював головоюСираївської сільської ради Козелецького району Чернігівської області Йому відомо про конфліктну ситуацію між позивачем та відповідачем з приводу знаходження будівлі ОСОБА_3 на земельній ділянці ОСОБА_1 . По даному приводу Сираївською сільською радою Козелецького району Чернігівської області було прийнято рішення яким зобов`язано ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що їй вона працювала секретарем Сираївської сільської ради Козелецького району Чернігівської області. Сираївською сільською радою Козелецького району Чернігівської області приймалося рішення яким зобов`язано ОСОБА_3 перенести вказаний сарай на свою ділянку.

Під час судового розгляду суд знайшов своє підтвердження той факт, що відповідачем чиняться перешкоди позивачу в користуванні земельною ділянкою шляхом самовільно встановленого сараю на частині земельної ділянки, яка перебуває у власності ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю гарантується Конституцією України.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з положеннями ст.ст. 16, 391, 386 ЦК України власник у праві звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право, зокрема шляхом знесення споруд в разі порушення прав власника і неможливості усунення цих порушень іншим способом.

Згідно п «г» ч.1 ст. 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

За змістом добросусідства, власники та користувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання відповідно до їх цільового призначення при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей. Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані співпрацювати при вчинені дії, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них (ст. 103 ЗК України).

Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року №2) «Про практику застосування судами земельного законодавства» при розгляді цивільних справ суди повинні враховувати, що з 1 січня 2002 року відповідно до статті 125 ЗК право користування земельною ділянкою виникало після одержання її власником або землекористувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування або укладення договору оренди, їх державної реєстрації та встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а з 2 травня 2009 року у відповідності із Законом України від 5 березня 2009 року №1066-VI право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Статтею 152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до ч. 2 ст. 212 ЗК України приведення земельних ділянок у придатний для використання за цільовим призначенням стан, включаючи знесення будівель, будинків і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки.

Таким чином, право на пред`явлення позову про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою має особа, якій право володіння і користування земельною ділянкою належить на законній підставі, що випливає і зі змісту ст. 391 ЦК України.

За вищевказаних обставин, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача в частині усунення відповідачем перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом зобов`язання знесення із земельної ділянки самочинно збудованої господарської будівлі (сараю), звільнення земельної ділянки від розміщеного на ній сміття, шиферу та будівельних матеріалів.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору 840,80 грн.

Керуючись ст.ст. 317, 319, 321, 373, 386, 391 ЦК України, ст.ст. 152, 212 ЗК України, ст. ст. 2, 4, 5, 10, 12, 76 - 83, 128, 133 - 141, 209-211, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою - задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_3 за його власний рахунок усунутиперешкоди у користуванні ОСОБА_1 належною йому напідставі наказу № 25-11949/14-17-сг від 07.08.2017, виданого ГУ Держгеокадаструу Чернігівській області і згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04.09.2017 № 96162212 земельною ділянкою, що розташована на території Сираївської сільської ради Козелецького району Чернігівської області з Кадастровим номером::74:104:0008, шляхом знесення із земельної ділянки самочинно збудованої господарської будівлі (сараю), звільнення земельної ділянки від розміщеного на ній сміття, шиферу та будівельних матеріалів.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (ІПН невідомо, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 ) судовий збір у сумі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення оголошено 17.12.2020.

Суддя: А.М.Анохін