Справа № 485/2090/19
Провадження № 2/485/170/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2020 року м.Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі

головуючого судді Квєтка І.А.,

секретар судового засідання Шеремет Ю.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Снігурівка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за аліментами та додаткових витрат на дитину,

встановив:

У грудні 2019 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом. Свої вимоги мотивувала таким.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 грудня 2016 року відповідача зобов"язано сплачувати на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно.

Згідно з наданим Снігурівським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (далі - Снігурівський РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області) розрахунком, заборгованість відповідача за аліментами за виконавчим листом 2/487/2652/16-ц, виданим Заводським районним судом міста Миколаєва 26 грудня 2016 року, становить 15 187,51грн.

18 вересня 2019 року Снігурівським районним судом Миколаївської області постановлено рішення, яким змінено спосіб стягнення аліментів та стягнуто з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач не надає допомоги у додаткових витратах на доньку, якій за станом здоров`я потрібно періодично проходити санаторно-курортне лікування, а також дитина ходить на додаткові розвиваючі заняття за програмою "Монтесорі" та інші. Крім того, головною статтею витрат на дитину є купівля їй одягу, зокрема верхньої одежі та взуття, а також з повноцінного харчування.

З урахуванням викладеного, просить стягнути з відповідача заборгованість за аліментами у розмірі 15 187,51грн. та додаткові витрати на дитину у розмірі 2500,00грн. щомісяця і до досягнення дитиною повноліття.

В судове засідання сторони не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно.

Позивачка у позовній заяві просила справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю та просила про їх задоволення (вх. № 316/20-вх. від 20.01.2020).

Відповідач в судове засідання не з`явився, подав суду письмову заяву, в якій просив справу слухати в його відсутність, позовні вимоги не визнав, пославшись на відсутність заборгованості по аліментам та непідтвердження позивачкою потреби дитини у додаткових витрат (вх. № 571/20-вх. від 29.01.2020).

У зв"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до такого.

Судом встановлено, що сторони з 14 лютого 2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 17 лютого 2017 року розірвано. Після розірвання шлюбу ОСОБА_4 (позивачці у справі) залишено дошлюбне прізвище " ОСОБА_5 " (а.с.8). За даними актового запису про зміну імені №21 від 19.10.2017 року складеного Заводським районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, ОСОБА_6 (позивачка у справі) змінила прізвище на " ОСОБА_7 " (а.с.17).

Від вказаного шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується записами даних про батьків у свідоцтві про народження, серії НОМЕР_1 виданого 08 грудня 2015 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, із зазначенням батька - ОСОБА_2 , та матері - ОСОБА_4 (а.с.9).

Дитина проживає разом з матір"ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , про що нею надано довідку ТОВ "Миколаївдомсервіс" №4085 від 19 грудня 2019 року (а.с.16).

Рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 13 грудня 2016 року на користь позивача з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 500 грн. щомісяця, починаючи з 28.10.2016 року, до досягнення дитиною повноліття (а.с.10-11).

18 вересня 2019 року рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області змінено спосіб стягнення аліментів та стягнуто з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_3 аліменти у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання судовим рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. (а.с.19-21).

Згідно з наданим Снігурівським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (далі - Снігурівський РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області) розрахунком, заборгованість відповідача за аліментами за виконавчим листом 2/487/2652/16-ц, виданим Заводським районним судом міста Миколаєва 26 грудня 2016 року за період з 28 жовтня 2016 року по 30 листопада 2019 року становить 15187,51грн. (а.с.13-14).

Вирішуючи питання про стягнення заборгованості за аліментами суд виходить з такого.

Згідно із частиною третьою статті 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» і відповідно до частини восьмої цієї статті суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір.

Системний аналіз вказаних норм права дає підстави дійти висновку, що законодавець визначив обов`язок державного виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами і водночас імперативно закріпив, що у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) державним виконавцем розміром заборгованості за аліментами, спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Оскільки розмір заборгованості сторонами, зокрема відповідачем, не оспорений, суд приходить до висновку, що заборгованість за аліментами, визначена державним виконавцем, має стягуватися на підставі Закону «Про виконавче провадження» державним виконавцем без ухвалення рішення суду щодо стягнення цієї заборгованості.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 червня 2018 року в справі № 756/13754/14-ц.

Крім того, повторне стягнення з боржника суми, яка має бути ним виплачена у порядку виконання рішення суду про стягнення аліментів недопустиме.

Враховуючи вище зазначене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення заборгованості за аліментами, а відтак в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Також, відповідно до статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Згідно роз`яснень, викладених у пункті 18 постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», до передбаченої статтею 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Причому, якщо причина, що зумовила додаткові витрати, є триваючою (тяжка хвороба або каліцтво) додаткові витрати можуть фінансуватися наперед із вказівкою або без вказівки кінцевого терміну їх виплати.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.

Зазначений висновок суду ґрунтується також на правовій позиці Верхового Суду України, висловленій 24 лютого 2016 р. у справі № 6-1296цс15, відповідно якої, виходячи з аналізу ст. 185 СК України, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

За змістом ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Позивачка просить стягнути з відповідача по 2500,00 грн. щомісяця і до досягнення дитиною повноліття, як додаткові витрати, що пов`язані з лікуванням, відвідуванням занять за програмою "Монтесорі", придбанням одягу та взуття. На підтвердження чого нею надано довідку №141 сімейного лікаря Комунального закладу Миколаївської міської ради "Центр первинної медико-санітарної допомоги №1" (а.с.15), ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , часто хворіє, має невеликий словарний запас, у зв`язку з чим потребує фізичного оздоровлення та розумового розвитку.

Однак, позивачка не зазначила, які фактичні витрати на утримання доньки, викликані особливими обставинами вона здійснила, або, які витрати у майбутньому необхідно їй буде понести. Позивачкою не надано суду медичних підтверджень розрахунку необхідних витрат на лікування дитини, підтвердження оплати за розвиваючі заняття, тобто, не доведено наявності таких додаткових витрат та їх розмір. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

За такого, вимоги позивачки про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину не підлягають до задоволення.

Позивач не позбавлена можливості за наявності особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, звернутися до суду з обгрунтованим позовом про стягнення таких витрат.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" ОСОБА_4 звільнена від сплати судового збору при подачі позову за вимогу майнового характеру про стягнення додаткових витрат на дитину.

За такого, судовий збір при подачі позову ОСОБА_1 за вимогу майнового характеру про стягнення додаткових витрат на дитину компенсується за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 4, 13, 81, 263-265, 141, 268 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за аліментами та додаткових витрат на дитину, - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Снігурівський районний суд.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення - 29.01.2020.

Суддя