Справа № 676/4960/19
Номер провадження 2/676/218/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2020 року Кам`янець-Подільський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючого судді Вдовичинського А.В.,

секретаря судового засідання Боднар Я.В.

за участю представників позивача ОСОБА_1 , адвоката Цвігун Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кам`янець-Подільський справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування витрат на утримання домоволодіння, третя особа ОСОБА_4 , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування витрат на утримання домоволодіння. Ухвалою суду від 22.10.2019 р. залучено в якості третьої особи ОСОБА_4 . В обгрунтування позовних вимог вказує, що вона є співвласником домоволодіння по АДРЕСА_1 згідно договору дарування домоволодіння від 24.11.2015р. В домоволодінні разом із нею зареєстровані (проживають) 7 членів сім`ї - 5 дорослих і 2 малолітніх. Член сім`ї її батько ОСОБА_3 (відповідач по справі) відмовляється брати участь у витратах по утриманню домоволодіння, хоч користується водою, газом, електроенергією, телефоном. Такі свої дії він мотивує тим, що книжки на воду, світло, газ виписані на його прізвище. Відповідно до ч.4 ст. 156 ЖК Української РСР: "Члени сім`ї власника будинку... зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку... Повнолітні члени сім`ї власника з обов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку... і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім`ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку." Отже відповідач зобов`язаний відшкодувати їй 1/7 витрат, які сплачені нею за користування водою, газом, електроенергією, телефоном. За використані послуги згідно показів лічильників нею сплачено: за воду з 03.04.2017 р. по 18.06.2019 р. 3333,62 грн., за газ з 20.07.2017 р. по 26.07.2019 р. 11849,00 грн., за електроенергію з 05.04.2017 р. по 25.07.2019 р. 9877,38 грн., за телефон з 20.07.2017 р. по 26.07.2019 р. 4820,57 грн. Отже відповідач заборгував їй за воду 476,23 грн. (3333,62:7) за березень 2017 - травень 2019, за газ 1692,71 грн. (1 1849,00:7) за червень 2017 - червень 2019, за електроенергію 141 1,05грн.(9877,38:7) за березень 2017 - червень 2019, за телефон 688,65 грн. (4820,57:7) за червень 2017 - червень 2019. Позивач просить суд винести рішення яким: стягнути з відповідача на її користь відшкодування витрат за комунальні послуги в сумі 4268,648 у тому числі: за користування водою 476,23 грн., газом 1692,71 грн., електроенергією 1411,05 грн., телефоном 688,65 грн. В суді представники позивача позовні вимоги підтримали, просять їх задовольнити. Суду представники позивача пояснили, що після укладення набуття права власності на частину будинку позивач не переоформила особові рахунки в підприємствах які надають комунальні послуги та в «Укртелекомі», а тому платежі здійснювалися від імені відповідача, відповідач відмовляється добровільно відшкодовувати вартість послуг яка припадає на його частку; представник позивача ОСОБА_5 суду пояснила, що здійснила проплати через Приватбанк через відповідача за електропостачання 25.07.2019 р. 2346,75 грн. та 164,43 грн., 26.07.2019 р. - 250,00 грн., особові рахунки на водопостачання та електроенергію переоформили на позивача тільки в листопаді 2019 р.

Відповідач та його представник в суді позов не визнали, просять відмовити в його задоволенні, представник відповідача подав відзив на позов(а.с.57-59). Суду представник відповідача пояснив, що його довірителем договір щодо участі у витратах по утриманню будинку і придомової території та проведенню ремонту не укладались, ст. 156 ЖК УРСР на які посилається позивач в обґрунтування позовних вимог не передбачено зобов`язань по оплаті комунальних послуг які фактично позивач просить стягнути з відповідача, а також витрат за послуги «Укртелекому»; з наданих пози вачем квитанцій видно що платежі здійснювалися від імені його довірителя; весною 2019 р. відповідачем було надано позивачу та ОСОБА_4 по 500 доларів США;її довіритель вражав що уклав договір довічного утримання, а не договір дарування. Відповідач в суді не заперечив, що не сплачував комунальні послуги коли проживав в будинку з квітня 2017 р. по липень 2019 р.

Третя особа по справі - ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, направила суду заяву(а.с.69) в якій просить справу розглянути без її участі, позов підтримує.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до договору дарування домоволодіння від 24.02.2015р.(а.с.8-9) ОСОБА_3 подарував ОСОБА_2 , ОСОБА_4 по Ѕ частці кожній належне дарувальнику домоволодіння з прилеглими до нього господарськими та побутовими будівлями та спорудами під номером АДРЕСА_1 .

Право власності позивачки ні Ѕ частину будинку АДРЕСА_1 також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 24.02.2015р.(а.с. 12-13).

Згідно із довідкою виконавчого комітету Кам`янської сільської ради Кам`янець-Подільського району від 09.07.2019р. №659(а.с.14) у домоволодінні АДРЕСА_1 станом на 01.01.2016р. по теперішній час зареєстровані: ОСОБА_6 - власник Ѕ частини будинку; ОСОБА_7 - дочка; ОСОБА_3 - батько; ОСОБА_8 - мати; ОСОБА_4 - сестра, власник Ѕ частини будинку; ОСОБА_9 - чоловік сестри; ОСОБА_10 - племінниця.

Відповідач по справі є батьком позивача.

За період з 2017 р. по 2019 р. по домоволодінню АДРЕСА_1 здійснювалася оплата за комунальні послуги та телефонію. Позивачем надано суду копії квитанцій про сплату від імені відповідача ОСОБА_3 житлово-комунальних послуг: за воду з 03.04.2017 р. по 18.06.2019 р. 3333,62 грн., за газ з 20.07.2017 р. по 26.07.2019 р. 11849,00 грн., за електроенергію з 05.04.2017 р. по 25.07.2019 р. 7116,20 грн., за телефон з 20.07.2017 р. по 26.07.2019 р. 4820,57 грн. Також позивачем було надано в обґрунтування позовних вимог три квитанції про сплату ОСОБА_5 через Приватбанк через відповідача за електропостачання 25.07.2019 р. 2346,75 грн. та 164,43 грн., 26.07.2019 р. - 250,00 грн.(а.с.16 на звороті, а.с.26). Відповідач в суді не заперечив, що жодних з цих проплат він не здійснював.

Відповідно до ст. 156 ЖК УРСР члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім`ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч.2 ст. 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені ст. 162 цього Кодексу.

Приписами ст. 64 ЖК УРСР встановлено, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.

Згідно з ст. 162 ЖК УРСР плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 4 статті 319 ЦК України визначено, що власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України).

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"(в редакції закону від 09.11.2017 р.) в разі, коли жиле приміщення належить особі на праві приватної власності, то учасником правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг щодо такого приміщення є саме ця особа.

Участь інших осіб, які проживають у жилому приміщенні, у таких випадках визначається його власником і обов`язки по оплаті вказаних послуг виникають у них лише перед останнім (ст. 156 ЖК УРСР).

Так, враховуючи, що ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_3 , останній відповідно до приписів житлового законодавства має право на безоплатне користування займаним жилим приміщенням у разі досягнення згоди з позивачем.

Позивачем та його представниками не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності угоди між сторонами про безоплатне користування жилим приміщенням і, відповідно, встановлення оплати за таке користування та визначення частини витрат відповідача на оплату житлово-комунальних послуг за спірний період, що відповідач користувався в цей період зазначеними комунальними послугами, а також послугами телефонії від ПАТ «Укртелеком». З вимогами до суду в порядку ст. 156 ЖК УРСР про розмір участі відповідача у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території позивач не зверталась. Крім того, позивачем та його представниками не доведено належними та допустимими доказами звернення до відповідача з вимогою або пропозицією про відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг за спірний період. Суд також враховує, що витрати в сумі 2761,18 грн. за електропостачання 25.07.2019 р. 2346,75 грн. та 164,43 грн., 26.07.2019 р. - 250,00 грн. здійснено колишньою дружиною відповідача - ОСОБА_5 через Приватбанк через відповідача, що підтверджується копіями квитанцій (а.с.16 на звороті, а.с.26) яка позовних вимог до відповідача не пред`являла. Крім цього надані в обґрунтування вимог копії квитанцій про сплату послуг: КП «Міськтепловоденергія» проведені через пункт прийому платежів підприємства за холодну воду(а.с.17-18) не містять відомостей про платника, номер особового рахунку, адресу; за електропостачання(а.с. 19-24) неналежної якості, та також не містять відомостей про платника, номер особового рахунку, адресу.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 4-13,76-89, 258, 263-265, 268 ЦПК України, ст. 156 ЖК УРСР, суд, -

ухвалив:

в задоволенні позову відмовити.

На рішення учасниками судового розгляду може бути подано апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду виготовлено 28.01.2020 р.

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Вдовичинський А.В