Провадження № 2/127/2224/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2020 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Ан О.В.,

за участю секретаря Власюк І.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

представника відповідача Вінницької міської ради - Кріпак Олени Миколаївни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Вінницької міської ради про визнання незаконним рішення в частині приватизації житла та визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Вінницької міської ради та просив: визнати незаконним рішення виконкому Вінницької міської ради № 1751 від 30.12.1999 року «Про приватизацію державного житлового фонду в м. Вінниці» в частині оформлення документів на приватизацію квартири АДРЕСА_1 з безоплатною передачею її у власність ОСОБА_3 та членам сім`ї ОСОБА_4 , ОСОБА_1 ; визнати недійсним Свідоцтво про право власності житло, видане 30.12.1999, яке посвідчує, що квартира АДРЕСА_1 , належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_1 в рівних частках. Позовні вимоги мотивував тим, що не підписував заяву на підставі якої рішенням Виконавчого комітету Вінницької міської ради 30.12.1999 року в порядку приватизації йому передано у спільну часткову власність квартиру АДРЕСА_1 . Вказане рішення позбавляє позивача права на приватизацію іншого житла, що й стало підставою звернення до суду.

Ухвалою суду від 24.06.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Витребувано із КП «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» матеріали інвентаризаційної справи на квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 23.09.2019 року витребувано: з архівного відділу Вінницької міської ради оригінал заяви ОСОБА_3 від 21.10.1999 року до виконкому Вінницької міської ради про оформлення передачі йому та членам його сім`ї квартири АДРЕСА_1 у приватну спільну часткову власність; з Центрального територіального управління внутрішнього аудиту Департаменту внутрішнього аудиту Міністерства оборони України особову справу № 23 підполковника ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 09.10.2019 року з метою визначення чи підписував ОСОБА_1 заяву про приватизацію від 21.10.1999 року у справі призначено судову почеркознавчу експертизу. На час проведення експертизи провадження у справі зупинено.

Ухвалою суду від 08.01.2020 року провадження у справі поновлено.

Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позов з підстав викладених у ньому та просили суд задовольнити позовні вимоги, судові витрати просили суд залишити за позивачем.

Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги визнали та не заперечували проти їх задоволення.

Представник відповідача Вінницької міської ради при розгляді справи поклалась на думку суду.

Судом встановлено, що 21.10.1999 року ОСОБА_3 звернувся до Виконкому Вінницької міської ради з заявою про оформлення передачі в приватну спільну власність квартири АДРЕСА_1 . При оформленні квартири у власність просив передбачити рівний розподіл часток власності між членами його сім`ї. Вказана заява містить підписи ОСОБА_3 його дружини ОСОБА_4 та сина ОСОБА_1 , які на той момент постійно проживали у вказаній квартирі (на 16 а.с.).

Рішенням Виконавчого комітету Вінницької міської ради № 1751 від 30.12.1999 року «Про приватизацію державного житлового фонду в м. Вінниці» передано в приватну спільну власність ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 . Склад його сім`ї три особи, в тому числі дружина та син (на 12-14 а.с.).

На підставі даного рішення видано свідоцтво на право власності на житло від 30.12.1999 року, згідно якого квартира АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_3 у розмірі 1/3 частки, та членам його сім`ї ОСОБА_4 у розмірі 1/3 частки, ОСОБА_1 у розмірі 1/3 частки (на 18 а.с.).

Також встановлено, що ОСОБА_1 не підписував заяву про приватизацію від 21.10.1999 року, що підтверджується висновком експерта № 344 від 20.12.2019 року (на 101-108 а.с.).

За змістом ч. 3 ст. ст. 48 ЖК України, громадяни, які одержали житло у державному фонді, мають право на його приватизацію відповідно до вимог чинного законодавства.

Згідно ст. 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

Відповідно до положень ст. 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до членів сім`ї наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають в квартирі (будинку) разом з наймачем або за якими зберігається права на житло.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку).

Відповідно до ст. 64 ЖК України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач і члени його сім`ї.

Згідно ст. 65-1 ЖК України наймачі жилих приміщень у будинках державного чи громадського житлового фонду можуть за згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з ними, придбати займані ними приміщення у власність на підставах, передбачених чинним законодавством.

Згідно ч. 1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Виходячи з аналізу змісту Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» у поєднанні з нормами ст. ст. 1, 6, 9, 61, 65, 65-1 ЖК України, ст. 29 ЦК України, місцем постійного проживання особи є жиле приміщення, в якому особа постійно проживає, має передбачені ст. 64 ЖК України права користування цим приміщенням і на яке за особою зберігається це право і при тимчасовій відсутності, а відтак і право на приватизацію разом з іншими членами сім`ї.

Умовою для здійснення приватизації житла є обов`язкова письмова згода всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, яка оформляється спільною заявою, а тимчасово відсутні дають письмове підтвердження. Наслідком порушення вимог ч. 2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» може бути визнання приватизації недійсною.

Згідно ч. 11 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та кімнат (гуртожитків) державного житлового фонду, вирішуються судом.

Згідно положень ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Частиною 1 ст. 21 ЦК України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Враховуючи, що на час приватизації позивач проживав у квартирі АДРЕСА_1 та не давав письмової згоди на приватизацію житла, яке підлягало передачі у спільну власність, рішенням Виконавчого комітету Вінницької міської ради № 1751 від 30.12.1999 року порушено його право на приватизацію житла. Таким чином наявні підставі для задоволення позовних вимог про визнання незаконним рішення в частині приватизації житла.

Оскільки свідоцтво про право власності на житло видане на підставі незаконного рішення Виконавчого комітету Вінницької міської ради, позовні вимоги в частині визнання недійсним свідоцтва також підлягають задоволенню.

Судові витрати суд вважає за можливе залишити за позивачем враховуючи його клопотання.

На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 7, 12, 13, 81, 89, 141, 244, 263, 273 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Вінницької міської ради про визнання незаконним рішення в частині приватизації житла та визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло - задовольнити.

Визнати незаконним рішення Виконавчого комітету Вінницької міської ради № 1751 від 30.12.1999 року «Про приватизацію державного житлового фонду в м. Вінниці» в частині оформлення документів на приватизацію квартири АДРЕСА_1 з безоплатною передачею її у власність ОСОБА_3 та членам сім`ї ОСОБА_4 , ОСОБА_1 .

Визнати недійсним Свідоцтво про право власності житло, видане Виконкомом Вінницької міської ради 30.12.1999 року згідно з рішенням від 30.12.1999 року № 1751, яке посвідчує, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_1 в рівних частках.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 27.01.2020 року.

Позивач ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач Вінницька міська рада, адреса: м. Вінниця, вул. Соборна, 59, .

Суддя: