Провадження № 2-з/522/747/20
УХВАЛА

18 грудня 2020 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого- судді Чернявської Л.М.,

за участю секретаря судових засідань Пейкова О.О.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позову,

ВСТАНОВИВ:

15 грудня 2020 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позову. Заявник просить відсторонити ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) від виконання повноважень директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Укрвтормет» (, місце знаходження: вул. Ольгіївська, буд 27/2, місто Одеса, Одеська область, 65029) та призначити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце знаходження: АДРЕСА_2 ) тимчасово виконуючим обов`язки директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Укрвтормет» (Код ЄДРПОУ 3017382, місцезнаходження: вул. Ольгіївська, буд. 27/2, місто Одеса, Одеська область, 65029).

В обґрунтування заяви зазначено, ОСОБА_1 є учасником Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Укрвтормет», , місцезнаходження: вул. Ольгіївська, буд. 27/2, місто Одеса, Одеська область, 65029.

Частки в статутному капіталі Товариства розподіляються наступним чином:

ОСОБА_2 належить 208 721,49грн., що складає 40 % статутного капіталу Товариства;

ОСОБА_1 належить 104 360,74 грн., що складає 20 % статутного капіталу Товариства;

ОСОБА_3 належить 104 360,74 грн., що складає 20 % статутного капіталу Товариства;

ОСОБА_4 належить 104 360,74 грн., що складає 20 % статутного капіталу Товариства;

Директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Укрвтормет» є ОСОБА_2 , який без відома учасників Товариства уклав ряд правочинів. З укладенням вказаних правочинів Товариство взяло на себе зобов`язання з повернення грошових коштів у розмірі, що значно перевищує встановлений статутом Товариства ліміт 100 000 гривень.

Укладаючи вказані правочини директор Товариства діяв з перевищенням повноважень, зловживаючи службовим становищем та в порушення інтересів як Товариства так і його учасників.

Забезпечення позову викликано потребою запобігти подальшим діям ОСОБА_2 , що негативно позначаються на фінансовому становищі Товариства та можуть призвести до втрати майна.

Ухвалою від 16 грудня 2020 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову призначено до розгляду.

В порядку ст. 153 ЦПК України, заяву про забезпечення позову розглянуто судом без повідомлення учасників справи.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 3 статті 150 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до вимог п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пунктом четвертим постанови передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 повідомила про осіб, які можуть набути статусу учасників справи, а саме:

Позивачі:

- ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання АДРЕСА_3 );

- ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 );

- ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 )

Відповідач:

- ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ).

Також вбачається, що заявник має намір подати позовну заяву до ОСОБА_2 про припинення повноважень директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Укрвтормет».

Управління товариством здійснюють його органи - загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом (частини перша, друга статті 97 ЦК України). У товариствах, в яких законом передбачено утворення виконавчого органу, здійснення управлінської діяльності покладено на нього.

У постановах від 30 січня 2019 року у справі № 145/1885/15-ц (провадження № 14-613цс) та від 10 квітня 2019 року у справі № 510/456/17 (провадження № 14-1цс19) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що нормами ЦК України (статті 99, 145, 147, 159, 161), Господарського кодексу України (стаття 89), Закону України «Про господарські товариства» (статті 47, 62, 63), Закону України «Про акціонерні товариства» (статті 52, 58, 59, 60, 61) визначено, що виконавчий орган товариства вирішує всі питання, пов`язані з управлінням поточною діяльністю товариства, крім питань, що є компетенцією загальних зборів учасників товариства або іншого його органу. Здійснюючи управлінську діяльність, виконавчий орган реалізує колективну волю учасників товариства, які є носіями корпоративних прав. Керівник та інші члени виконавчого органу, здійснюючи управління товариством у межах правил, встановлених статутними документами, зобов`язані діяти виключно в інтересах товариства та його учасників.

Підставою набуття виконавчим органом товариства повноважень є факт його обрання (призначення) загальними зборами учасників (акціонерів) як вищого органу управління товариством або, як зазначено у частині п`ятій статті 58 Закону України «Про акціонерні товариства», укладення з членом виконавчого органу товариства трудового договору, який від імені товариства може підписувати голова наглядової ради чи особа, уповноважена на те наглядовою радою.

Усунення членів виконавчого органу товариства від виконання обов`язків або відсторонення голови виконавчого органу товариства від виконання повноважень за своєю правовою природою, предметом регулювання правовідносин і правовими наслідками відрізняється від відсторонення працівника від роботи на підставі статті 46 КЗпП України. Саме тому можливість уповноваженого органу товариства відсторонити члена виконавчого органу від виконання ним обов`язків міститься не в приписах КЗпП України, а у статті 99 ЦК України, тобто не є предметом регулювання нормами трудового права.

Реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, відкликання членів виконавчого органу цього об`єднання стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Хоча такі рішення уповноваженого на це органу можуть мати наслідки і в межах трудових правовідносин, але визначальними за таких обставин є корпоративні правовідносини.

У зв`язку з цим відсторонення відповідно до частини третьої статті 99 ЦК України є дією уповноваженого органу товариства, спрямованою на унеможливлення здійснювати членом його виконавчого органу повноважень у сфері управлінської діяльності. Необхідність такої норми зумовлено специфічним статусом члена виконавчого органу, який отримав від уповноваженого органу товариства право на управління. За природою корпоративних відносин учасникам товариства має бути надано можливість у будь-який час оперативно відреагувати на дії особи, яка здійснює представницькі функції зі шкодою для інтересів товариства, шляхом позбавлення її відповідних повноважень.

Зважаючи на це, зміст положень частини третьої статті 99 ЦК України надає право компетентному (уповноваженому) органу товариства усунути члена виконавчого органу від виконання обов`язків, які він йому визначив, у будь-який час, на свій розсуд, з будь-яких підстав.

Така форма захисту є специфічною дією носіїв корпоративних прав у відносинах з особою, якій вони довірили здійснювати управління товариством, і не може розглядатися в площині трудового права, зокрема в аспекті статті 46 КЗпП України.

Конституційний Суд України у Рішенні від 12 січня 2010 року № 1-рп/2010 у справі за конституційним зверненням Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний фінансово-правовий консалтинг» про офіційне тлумачення частини третьої статті 99 ЦК України (у попередній редакції, яка діяла до набрання чинності Законом України від 13 травня 2014 року № 1255-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав інвесторів») зазначив, що реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, відкликання членів виконавчого органу цього об`єднання стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Такі рішення уповноваженого на це органу мають розглядатися не в межах трудових, а саме корпоративних правовідносин, що виникають між товариством та особами, яким довірено повноваження з управління ним.

З урахуванням встановлених обставин справи, суд вважає, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає, у зв`язку з тим, що позовна заява, з якою ОСОБА_1 має намір звернутися до суду, не підсудна Приморському районному суду м. Одеси, так як належить до корпоративних спорів і підлягає вирішенню господарськими судами.

На підставі викладеного та керуючись ст.149-154, 353-355 ЦПК України, суд

постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд міста Одеси протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя Л. М. Чернявська