Справа № 567/847/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2020 рокум. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Назарук В.А.

при секретарі - Гічиновська Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ТОВ «РІВНЕГАЗ ЗБУТ» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення до примусового виконання судового наказу №567/847/16-ц

встановив:

ТОВ «РІВНЕГАЗ ЗБУТ» звернувся до суду із заявою в якій просить суд поновити пропущений строк для пред`явлення до виконання судового наказу від 20.09.2016 року по справі №567/847/16-ц.

В обґрунтування заяви ТОВ «РІВНЕГАЗ ЗБУТ» посилається на те, що Острозьким районним судом 20.09.2016 видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з газопостачання та судових витрат.

Заява мотивована тим, що судовий наказ було отримано стягувачем лише 10.01.2020 року, тобто після закінчення строку пред`явлення судового наказу до виконання.

За вказаних обставин заявник вважає, що строки пред`явлення виконавчого документу до виконання пропущені з поважних причин, заборгованість згідно судового наказу на даний час боржником не погашена та просить поновити пропущений строк пред`явлення даного виконавчого документа.

Сторони в судове засідання не з`явились, про час та дату розгляду заяви повідомлялись судом у встановленому законом порядку.

Суд вважає за можливе розглянути заяву про поновлення пропущеного строку для предявлення судового наказу до виконання за відсутності учасників справи, що передбачено вимогами ч.3 ст.433 ЦПК України.

Дослідивши надані матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

20.09.2016 року Острозьким районним судом Рівненської області видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «РІВНЕГАЗ ЗБУТ» 2268,10 грн. заборгованості за надані послуги з газопостачання та 689 грн. судового збору.

Судовий наказ набрав законної сили 07.10.2016.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення встановлено, що представник заявника, згідно поданої заяви, отримав судовий наказ №567/847/16-ц 10.01.2020 року.

Стаття 120 ЦПК України визначає, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Згідно п.2 ч.1 ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин), виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Тобто, в даному випадку строк пред`явлення до виконання виконавчого документа сплив 07.10.2017 року.

Згідно ч.6 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до п.17.2 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів, оформлення і видача судових рішень, якими вносяться зміни до виконавчих документів (у тому числі про виправлення помилки у виконавчому документі; визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; стягнення на користь боржника безпідставно одержаного стягувачем за виконавчим документом; поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання; відстрочку чи розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання; зупинення виконання судового рішення; заміну сторони виконавчого провадження), здійснюється в паперовій формі судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ст.433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Поновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, яким останній користується виходячи із поважності причин пропуску строку та наявності обставин, які об`єктивно перешкоджали стягувачу реалізувати своє право на пред`явлення наказу до виконання протягом законодавчо встановленого терміну.

Водночас, норми ст.433 ЦПК України, не пов`язують право суду поновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку, тобто, у кожному випадку, з урахуванням конкретних обставин пропуску строку, підлягають оцінці доводи, що наведені на обґрунтування заяви про його відновлення, та представлені на їх підтвердження докази.

Враховуючи докази, надані стягувачем, суд дійшов висновку, що з урахуванням обставин, на які посилається стягувач, строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання був пропущений ним з поважних причин.

Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч.3 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов"язковість рішень суду.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Згідно статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують під час розгляду справ Конвенцію та практику суду, як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Глоба проти України" №15729/07 від 05.07.2012, пункт 1 статті 6 Конвенції (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції.

Тобто, відмова стягувачу в поновленні пропущеного процесуального строку фактично позбавить стягувача права на виконання рішення суду, яке набрало законної сили, оскільки це суперечило б основоположному принципу обов`язковості виконання судових рішень.

Враховуючи викладене, оскільки судовий наказ був отриманий представником стягувача лише 10.01.2020 року, тобто після закінчення строку пред`явлення його до виконання, а заборгованість боржником не погашена, суд дійшов до висновку про задоволення заяви та поновлення строку пред`явлення судового наказу №567/847/16-ц до примусового виконання.

Керуючись ст.ст.3, 160, 433 ЦПК України, п.17.2 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України, ст.ст.3,12,22 Закону України «Про виконавче провадження»

постановив:

заяву ТОВ «РІВНЕГАЗ ЗБУТ» (м.Рівне вул.І.Вишенського,4, ) про поновлення пропущеного строку для пред"явлення до примусового виконання судового наказу №567/847/16-ц задоволити.

Поновити ТОВ «РІВНЕГАЗ ЗБУТ» строк пред`явлення до виконання судового наказу №567/847/16-ц від 20.09.2016 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з газопостачання та судових витрат.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п"ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Суддя Острозького районного судуНазарук В.А.