Провадження № 2-к/537/3/2020
Справа № 537/127/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2020 року до Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) надійшла заява Міністерства по податкам і зборам Республіки Білорусь по Солігорському району про відкриття виконавчого провадження по виконавчому листу № 2-651/2018, виданого на основі рішення суду Солігорського району Мінської області Республіки Білорусь від 12.03.2018 року, про стягнення з гр. ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , суми заборгованості по державному миту в розмірі 175 білоруських рублів 48 копійок, у зв`язку з тим, що боржник проживає на території України.

Суддя перевіривши матеріали клопотання приходить до наступного.

Згідно ст. 462 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності. У разі якщо визнання та виконання рішення іноземного суду залежить від принципу взаємності, вважається, що він існує, оскільки не доведено інше.

Рішення іноземного суду може бути пред`явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути пред`явлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки (ст. 463 ЦПК України).

Питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника. Якщо боржник не має місця проживання (перебування) або місцезнаходження на території України, або його місце проживання (перебування) чи місцезнаходження невідоме, питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцезнаходженням в Україні майна боржника. (ст. 464 ЦПК України).

Клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається до суду безпосередньо стягувачем (його представником) або відповідно до міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, іншою особою (її представником). Якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, передбачено подання клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду через органи державної влади України, суд приймає до розгляду клопотання, що надійшло через орган державної влади України. (ст. 465 ЦПК України).

Згідно ч.1 ст. 470 ЦПК України на підставі рішення іноземного суду та ухвали про надання дозволу на його примусове виконання, що набрала законної сили, суд видає виконавчий лист, який пред`являється для виконання в порядку, встановленому законом.

З вищезазначених норм, вбачається, що для звернення до примусового виконання в Україні рішення іноземного суду, необхідно звертатись до суду з клопотанням про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, за наслідками розгляду якого, в разі його задоволення, на підставі рішення іноземного суду та ухвали про надання дозволу на його примусове виконання, що набрала законної сили, суд видає виконавчий лист, який пред`являється для виконання в порядку, встановленому законом.

Як вбачається з поданої заяви, вона адресована компетентному відділу судових виконавців Держави Україна.

Таким чином, вбачається, що Міністерство по податкам і зборам Республіки Білорусь по Солігорському району зверталося до компетентного відділу судових виконавців Держави Україна, однак Північно-Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) дана заява була направлена до суду, як клопотання про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення білоруського суду відносно ОСОБА_1 на підставі Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах 1993 року.

Згідно ч.4 ст. 466 ЦПК України суд, встановивши, що клопотання і документи, що додаються до нього, не оформлено відповідно до вимог, передбачених цією главою, або до клопотання не додано всі перелічені документи, залишає його без розгляду та повертає клопотання разом з документами, що додані до нього, особі, яка його подала.

Оскільки зі змісту заяви вбачається саме звернення з заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення іноземного суду, а не визнання такого рішення та надання дозволу на його примусове виконання на території України, суддя приходить до висновку, що дану заяву слід залишити без розгляду та повернути заявнику.

Одночасно суд роз`яснює заявнику, про можливість звернення до суду з клопотанням про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду.

Керуючись ст.ст. 462-470 Цивільного процесуального кодексу України, суд

постановив:

Матеріали заяви Міністерства по податкам і зборам Республіки Білорусь по Солігорському району про відкриття виконавчого провадження - повернути особі, яка його подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя : В. І. Хіневич