Провадження № 2/760/6154/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2020 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі головуючого - судді Шереметьєвої Л.А., за участю секретаря - Шпори М.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася з позовом до суду і просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньок: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 від всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 01 листопада 2019 року і до досягнення окремо кожною дитиною повноліття.

Посилається в позові на те, що вони з відповідачем є батьками доньок: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після припинення ведення спільного господарства з відповідачем діти проживають з нею та перебувають на її утриманні.

Відповідач не бере участі у вихованні дітей та не надає матеріальної допомоги на їх утримання.

01 листопада 2019 року вона зверталась із заявою про видачу судового наказу на утримання дітей, проте через відсутність достовірної інформації про відповідача у видачі судового наказу було відмовлено.

Тому відповідачу було направлено запит для отримання інформації та пропозицію щодо досудового врегулювання спору між ними, як батьками.

Проте жодної відповіді від останнього не надійшло.

Враховуючи те, що вона звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів 01 листопада 2019 року, просить задовольнити позов.

Ухвалою від 30 червня 2020 року у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками.

Відповідачу був наданий строк для надання відзиву.

02 жовтня 2020 року до суду надійшов відзив від відповідача, в якому останній просить відмовити у задоволенні позову.

Посилається на те, що одна з доньок 20 жовтня 2020 року досягне повноліття, але у зв`язку з тим, що вона є студенткою, він не відмовляється виплачувати аліменти до завершення її навчання у вищому навчальному закладі.

З моменту розірвання шлюбу у судовому порядку він почав виплачувати аліменти у розмірі 1 500, 00 гр. на місяць, але розписок з колишньої дружини не брав, гроші перераховував на її банківську картку Приватбанк.

Виходячи з цього, твердження позивачки не відповідають дійсності, він не має наміру ухилятися від утримання дітей.

Зазначає також, що він офіційно не працює, проживає разом із своєю непрацездатною матір`ю пенсійного віку, що значно ускладнює сплату більшої суми аліментів.

Прирівняння його несистематичних заробітків до середньої заробітної плати по місту Києву у розмірі 15 278, 00 гр. із розрахунком його заборгованості перед позивачем є неправомірним. Максимальна грошова сума аліментів, яку він може надавати позивачу, становить 1 500, 00 гр. на місяць.

Просить прийняти до уваги те, що стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно зі становищем одержувача аліментів, відсутність об`єктивної змоги надавати матеріальну допомогу.

Виходячи з цього, просить відмовити у задоволенні позову.

05 жовтня 2020 року до суду надійшла відповідь позивачки на відзив, в якому остання зазначає, що відповідач не надав доказів того, що він не працює.

Крім того, у переказах коштів на її рахунок не вказано призначення платежу, тому відсутні докази, які підтверджують перерахування їй відповідачем коштів саме в рахунок сплати аліментів.

Не погоджується із зазначеним відповідачем розміром прожиткового мінімуму у сумі 1 109, 00 гр., а тому сума аліментів на утримання 2-х дітей за відсутності обставин, що ускладнюють матеріальне становище відповідача (а такі ним доведені не були), має складати 1/3 від усіх видів заробітку (доходу), що вона і просить у позовній заяві.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивачки, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі, в якому народилося двоє доньок: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після розірвання шлюбу сторонни проживають окремо, діти проживають з матір`ю.

/ а.с. 17 - 18 /

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Обов`язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституційних обов`язків і передбачений ч.2 ст. 51 Конституції України, в якій зазначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Такий обов`язок також передбачений ст. 180 СК України, відповідно до якої батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а в окремих випадках - і своїх повнолітніх дітей.

Чинним законодавством України передбачено декілька способів стягнення аліментів.

Так, виконання батьками обов`язку утримувати дитину може здійснюватися за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні, в грошовій і (або) натуральній формі.

Крім того, батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (розмір аліментів, строки їх виплати тощо) не повинні порушувати її права.

При цьому розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом.

З матеріалів справи вбачається, що домовленості щодо утримання дітей перед зверненням позивачки до суду сторони не досягли.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

За змістом ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Виходячи з викладеного вище, обов`язку батьків утримувати своїх дітей, суд приходить до висновку пр обгрунтованість вимог позивачки.

Що стосується відзиву на позов та првиедених у ньому обгрунтувань з запереченнями проти розміру аліментів, які до стягнення просить позивачка, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Тобто, при зверненні з позовом до суду на позивача покладений тягар доведення обставин заявлених вимог.

Натомість відповідач повинен довести саме свої заперечення проти доводів позивача.

Відповідно статті 229 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обгрунтовують заявлені вимоги чи заперечення, або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За змістом даних норм закону доказування - це діяльність, яка здійснюється в урегульованому цивільному процесуальному порядку і спрямована на з`ясування дійсних обставин справи, прав і обов`язків сторін, встановлення певних обставин шляхом ствердження юридичних фактів, зазначення доказів, а також подання, прийняття, збирання, витребування, дослідження і оцінки доказів.

Це положення є одним із основних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності.

Матеріально-правовий зміст обов`язку подавати докази полягає в тому, що у випадку його невиконання суб`єктом доказування і неможливості отримання доказів суд має право визнати факт, на який посилалася заінтересована сторона, неіснуючим, чи навпаки, як це має місце при використанні принципу змагальності, існуючим, якщо інше не доказано другою стороною.

З виписки по картковому рахунку відповідача АТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що дійсно з 25 жовтня 2019 року він переказував кошти на картку позивачки у розмірі 1 500, 00 гр.на місяць.

/ а.с. 28 - 29 /

В той же час, будь-яких доказів того, що вказані кошти перераховувалися відповідачем саме в рахунок сплати аліментів, відповідачем не надано.

Щодо посилання відповідача на врахування матеріального становища при вирішенні спору, суд виходить з того, що в відзиві на позов відповідач посилається на те, що він лише офіційно не працевлаштований, однак розмір своїх неофіційних доходів також не зазначає.

В свою чергу, суд зважає на те, що відповідач є здоровою та працездатною особою, може працювати та зобов`язаний надавати утримання своїм дітям, а тому не приймає до уваги посилання відповідача в цій частині.

Посилання відповідача на непрацездатну матір також не є підставою для висновку про неможливість надання ним утримання дітям у достатньому на це розмірі виходячи з їх віку та потреб, також не приймається судом до уваги.

В статтях 172, 202 СК України законодавець визначив, що право на утримання від повнолітніх дітей батьки мають за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги.

З точки зору закону необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків.

Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Тобто, батьків слід визнавати такими, що потребують матеріальної допомоги.

Навіть посилаючись на вказані обставини, відповідач будь-яких доказів цьому також не надає.

За змістом ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд вважає, що визначений законом мінімальний розмір аліментів на одну дитину не є підставою для їх сплати саме в такому розмірі та висновку про неможливість сплати аліментів у бульшому розмірі особою, яка не працює без будь-якого обгрунтування причин непрацездатності, передбачених законом.

Відповідно до ст.ст.12,13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Враховуючи дане правове обґрунтування та приведене вище, відсутності доказів, які б свідчили про неможливість сплати позивачем аліментів на утримання дітей, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачки.

Звертаючись до суду, позивачка просить стягнути з відповідача аліменти з 01 листопада 2019 року, посилаючись на те, що вона зверталася до суду з заявою про видачу судового наказу, однак у його видачі судом було відмовлено.

У зв`язку з цим відповідачу був направлений адвокатський запит для досудового врегулювання спору.

Оскільки відповідач відповіді на звернення адвоката не надав, вважає, що таким чином він ухилявся від сплати аліментів.

Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач надасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати.

У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної 06 серпня 2018 року в справі №748/2340/17, аналіз статті 191 СК України свідчить, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести: (а) вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача; (б) ухилення відповідача від надання утримання дитині.

Ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладання договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи, та інші подібні дії.

Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність вжиття саме позивачем заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останньою від їх сплати.

З наданого позивачкою витягу з веб-сайту Судової влади вбачається, що 01 листопада 2019 року вона зверталася до суду з заявою про видачу судового наказу.

Ухвалою суду від 03 січня 2020 року в видачі судового наказу було відмовлено.

Будь-яких-доказів про підстави відмови у видачі судового наказу позивачкою при зверненні до суду надано не було.

Крім того, не надано і будь-яких доказів, визначених ст.191 СК України, які б свідчили про вжиття нею заходів для отримання аліментів та ухилення відповідача від їх сплати.

З урахування цього, суд не знаходить підстав для звернення з відповідача аліментів з 01 листопада 2019 року.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

З урахуванням цього з відповідача підлягають стягненню аліменти в розмірі 1/3 частини, починаючи з 24 червня 2020 року і до досягнення старшою донькою повноліття.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі в справах про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору.

Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, такі судові витрати стягуються з другої сторони.

Виходячи з цього, з відповідача на користь держави підлягає стягненню 840, 80 гр. удового збору.

Керуючись ст.ст.7, 141, 180, 182, 183, 184, 191 СК України, ст.ст.2, 4, 12, 76-81, 141, 258-259, 263-265, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_2 / ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_1 , ІН НОМЕР_1 / на користь ОСОБА_1 / ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_1 , ІН НОМЕР_2 / аліменти на утримання дітей: доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку / доходу /, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24 червня 2020 року і до досягнення старшою донькою повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 / ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_1 , ІН НОМЕР_1 / 840, 80 гр. судового збору на користь держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Л.А. Шереметьєва