Єдиний унікальний номер судової справи: 225/3998/20
Номер провадження: 2/225/786/2020
07 грудня 2020 року м. Торецьк
Дзержинський міський суд Донецької області у складі:
головуючого - судді Довженко О.В.,
за участю секретаря судового засідання Пузиревської Ю.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Дзержинського міського суду Донецької області цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, йому належить будинок АДРЕСА_1 .
За вказаною адресою також зареєстрована відповідач ОСОБА_2 , яка родинних зв`язків з позивачем не має і з вересня 2010 року за цією адресою не проживає, виїхала проживати в інше місце, при цьому не знявшись з реєстрації в будинку позивача. Особистих речей відповідачки в будинку немає, про житло остання не піклується, комунальні платежі не сплачує, поточні ремонти не здійснює.
Наведене вище стало приводом для звернення позивача до суду за захистом порушеного права шляхом визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, з підстав зазначених у позові наполягав на їх задоволенні, проти заочного розгляду справи на підставі ст. 280-282 ЦПК України не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з`явилась з невідомих причин, про дату час і місце розгляду справи був належним чином повідомлена. Заяви про розгляд справи за його відсутністю суду не надала, про причини неявки не інформувала. Відзив на позов не поданий.
Приймаючи до уваги відсутність з боку позивача заперечень проти ухвалення заочного рішення, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, згідно вимог ст.ст. 280-283 ЦПК України.
Вислухавши позивача, свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для задоволення заяви, судом встановлено наступне:
будинок АДРЕСА_1 , відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07.12.2009 року, виданого державним нотаріусом Дзержинської державної нотаріальної контори, р. 3411, а також, згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №61633042 від 11.09.2020 року, на праві приватної власності належить ОСОБА_1 (позивач у справі) (а.с. 21).
За даними довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 6942, виданої Військово-цивільною адміністрацією міста Торецьк від 21.07.2020 року, в будинку АДРЕСА_1 зареєстрована, зокрема, ОСОБА_2 , яка родинних зв`язків з позивачем не має (а.с. 8).
Факт того, що відповідачка з вересня 2010 року у вказаному житловому приміщенні не проживає, власних речей не зберігає, обов`язки з утримання житла не виконує, підтверджується також Актом вуличного комітету «Про фактичне проживання/не проживання особи» № 8268 від 02.09.2020 року, засвідченого зав. СРМПВЦА м. Торецьк Донецької області ОСОБА_3 , та підписаним у присутності трьох свідків (сусідів) ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 23).
Свідок ОСОБА_7 , яка є матір`ю позивача, в судовому засіданні під присягою повністю підтвердила викладені в позовній заяві факти. Зокрема, свідок зазначила, що ОСОБА_2 не є членом сім`ї позивача, з вересня 2010 року в будинку АДРЕСА_1 не проживає. Більш того, з відповідачкою вона не знайома особисто і ніколи її не бачила. Зазначила, що, зі слів сина (позивача у справі), їй відомо, що відповідачка є донькою колеги позивача, який у 2010 році просив позивача тимчасово зареєструвати відповідачку за адресою належного йому будинку АДРЕСА_1 . Однак на теперішній час на зв`язок ані він, ані відповідачка не виходять. Отже, іншим шляхом, аніж шляхом звернення до суду з відповідним позовом, зняти відповідача з реєстрації позивач не може.
Свідок ОСОБА_8 , яка є сестрою позивача, в судовому засіданні під присягою також повністю підтвердила викладені в позовній заяві факти. Покази даного свідка повністю співпадають з показами іншого свідка - матері позивача, та самого позивача у справі, а саме, з приводу того, що відповідачка близько десяти років в будинку АДРЕСА_1 не проживає, до членів сім`ї позивача у справі не належить, спільне господарство з ним не веде.
Вирішуючи питання наявності правових підстав для задоволення позову, суд виходив з наступного:
відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно зі ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні.
В свою чергу, за змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Стаття 47 Конституції України проголошує, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.
При цьому, реалізуючи право на житло, людина може користуватись тільки тим житлом, право користування яким у неї виникло з правочину або на підставі закону.
Відповідно до законодавства, таке право виникає у власника житла (глава 28 Цивільного кодексу (ЦК) України, членів його сім`ї (ст. 405 ЦК, ст. 156 Житлового кодексу (ЖК) Української РСР, орендаря (наймача) житла (ст. 810 ЦК, 61 ЖК), членів його сім`ї (ст. 816 ЦК, ст. ст. 64, 160 ЖК) тощо.
При цьому, суд звертає увагу на те, що законодавство розрізняє зняття з реєстрації особи, що є членом сім`ї власника, та зняття з реєстрації особи, що членом сім`ї власника не являється.
Відповідно до норм Житлового кодексу України, до членів сім`ї власника житлового приміщення належать: чоловік або дружина власника, їхні діти та батьки; членами сім`ї власника жилого приміщення може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
Отже, якщо особа, яка не є членом сім`ї власника, не погоджується на добровільне зняття з реєстрації місця проживання, власник житлового приміщення може звернутися до вищевказаних органів із заявою та документами, які підтверджують, що саме він є власником житлового приміщення (свідоцтво про право власності на нерухоме майно, інформаційна довідка та ін.).
Документи, які підтверджують право власності на житлове приміщення, є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання.
Окрім цього, власник житлового приміщення в будь-який час може звернутися до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, що і було зроблено позивачем.
Після набрання судового рішення законної сили, власнику житлового приміщення необхідно звернутися з рішенням суду та заявою про зняття з реєстрації місця проживання особи до органів реєстрації: до виконавчого органу сільської, селищної або міської ради, за місцезнаходженням житлового приміщення, або до центру надання адміністративних послуг за місцезнаходженням житлового приміщення, в якому зареєстрована особа.
На підставі викладеного, враховуючи, що позивачу належить на праві власності будинок АДРЕСА_1 , тоді як відповідач родинних зв`язків з позивачем не має, до кола осіб, які постійно проживають разом з позивачем і ведуть з ним спільне господарство не відноситься, суд приходить висновку щодо обґрунтованості позову та наявності правових підстав для його задоволення шляхом визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Враховуючи задоволення позову, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 263, 280 -
Позовну заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування будинком АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.
Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Донецького апеляційного суду з урахуванням вимог п. 15.5 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення виготовлений 14.12.2020 року.
Суддя О.В. Довженко