КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ справи: 362/5150/18
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/1541/2020
Головуючий у суді першої інстанції: Марчук О.Л.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2020 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Немировської О.В.

суддів - Чобіток А.О., Оніщука М.І.,

при секретарі - Шепель К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінгер-Авто» про визнання недійсним договору та стягнення грошових коштів,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 вересня 2019 року,

встановив:

у вересні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати недійсним договір, укладений між ним та відповідачем 24 квітня 2018 року, та стягнути на його користь сплачений аванс в розмірі 20 000 грн.

Заочним рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 вересня 2019 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказував, що 24.04.2018 він уклав з ТОВ «Вінгер-Авто» Договір №700064, згідно якого він як замовник з метою отримання транспортного засобу доручав відповідачу як виконавцю здійснити пошук транспортного засобу, представляти його інтереси при укладанні договорів щодо отримання транспортного засобу, представництво інтересів замовника у відносинах з третіми особами з питань виконання умов укладених договорів. Назва та вартість транспортного засобу була визначена в Додатках до договору - «Fiat Doblo», 1.6, Active Lungo, 110 000 грн. В якості авансу на придбання автомобіля ним було сплачено 20 000 грн., однак автомобіль він придбати не зміг, оскільки за повідомленням працівника відповідача автомобіль було неможливо поставити не облік, а йому було запропоновано оглянути інший автомобіль. Оскільки він відмовився від придбання іншого автомобіля, позивач просив повернути йому сплачений аванс, про що направив заяву 04.05.2018. Відповідач відмовився повертати аванс, посилаючись на те, що вказані кошти були внесені в якості оплати за надані інформаційно-консультаційні послуги - складання Аналітичного висновку. Позивач вважає, що при укладенні вказаного Договору його було введено в оману щодо прав та обов`язків сторін, його було позбавлено права на одержання необхідної, доступної та достовірно інформації про продукцію, а тому він просив визнати вказаний Договір недійсним та сягнути на його користь з відповідача сплачені кошти.

Заочним рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 вересня 2019 року в задоволенні позову було відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено, що відповідач навмисно ввів його в оману та здійснив правочин з використанням нечесної підприємницької діяльності.

Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та послався на положення Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 216, 229, 230 ЦК України.

Висновок суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні вимоги про визнання недійсним договору є законним та обґрунтованим, відповідає встановленим по справі обставинам. Суд першої інстанції правильно визнав безпідставними доводи позивача про те, що він сприймав укладений Договір як договір купівлі-продажу вказаного автомобіля, оскільки відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну суму.

Укладаючи вказаний договір, позивач погодився з його істотними умовами.

Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

При цьому законодавством визначено декілька наслідків невідповідності правочину нормам актів цивільного законодавства: недійсність правочину або його нікчемність у випадках, визначених законом (стаття 215 ЦК України).

В ч. 1 ст. 230 ЦК України закріплено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.

Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

В Розділі 1 Предмет договору було зазначено, що замовник з метою отримання транспортного засобу доручає виконавцю здійснити пошук належного транспортного засобу. Представляти інтереси замовника при укладенні договорів при отриманні транспортного засобу, представляти інтереси замовника у відносинах з третіми особами.

В розділі 5 Договору було встановлено порядок отримання транспортного засобу замовником, місце передачі транспортного засобу, його огляд замовником, право замовника відмовитись від підписання Акту приймання-передачі транспортного засобу.

Відповідно до п. 4.3 вказаного Договору для укладення договору, отримання транспортного засобу від імені та за рахунок замовника останній надає виконавцю кошти на вчинення юридичних дій.

Тому в даному випадку не встановлено факту введення в оману позивача щодо істотних умов договору.

Однак висновок суду першої інстанції щодо вимоги про стягнення коштів на користь позивача не відповідає встановленим по справі обставинам.

Суд першої інстанції не звернув уваги на ту обставину, що позивачем було сплачено відразу при укладенні Договору 24.04.2018 20 000 грн., які вказані в Платіжному дорученні №3745363 в розділі «Призначення платежу» як аванс за автомобіль. При цьому в Додатку №1 до Договору вказано марку та модель автомобіля, рік випуску та його вартість - 110 000 грн.

Вказана сума не може вважатись оплатою за надання інформаційно-консультаційних послуг, оскільки такі послуги надаються протягом 15 днів з моменту укладання договору, а вартість послуги становить 10% від суми, вказаної в Додатку №1 до Договору. Оскільки вказана сума значно перевищує визначену договору вартість послуги, вказані кошти не є оплатою послуги, а їх слід розцінювати як аванс в рахунок оплати за автомобіль. В п. 9.4. Договору передбачено право замовника відмовитись від Договору в односторонньому порядку, про що письмово повідомити виконавця направленням рекомендованого листа на адресу виконавця з чітким волевиявленням щодо відмови від Договору та зазначенням банківських реквізитів. Такий лист був направлений відповідачу позивачем 04.05.2018.

Враховуючи викладене, оскільки позивач відмовився від Договору в односторонньому порядку, на його користь має бути стягнуто внесені кошти в сумі 20 000 грн.

Відповідно до частин 1 ст. 376 ЦПК України однією з підстав для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

Таким чином, рішення суду першої інстанції в частині вирішення вимог про стягнення коштів підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення - про задоволення позовних вимог.

В частині вирішення вимог про визнання договору недійсним рішення слід залишити без змін. Також з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за подачу апеляційної скарги у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 вересня 2019 року скасувати в частині вирішення вимог про стягнення коштів та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінгер-Авто» про стягнення грошових коштів задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінгер-Авто» на користь ОСОБА_1 20 000 грн.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінгер-Авто» на користь держави судовий збір в розмірі 1762 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 28 січня 2020 року.

Головуючий

Судді