Справа № 333/3895/19
Пр. № 2/333/222/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2020 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого-судді Кулик В.Б.,

за участю секретаря судового засідання Носаченка О.С.,

позивача ОСОБА_1 , її представника адвоката Яма Д.М., відповідача ОСОБА_2 , його представника адвоката Смола І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дітей, -

В С Т А Н О В И В:

В липні 2019 року ОСОБА_1 в особі представника адвоката Фумельова І.О. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Комунарської РА ЗМР, як орган опіки та піклування, відповідно до якого, просить суд визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , саме за нею ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 768,40 грн. стягнути з відповідача на її користь.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що перебуваючи у зареєстрованому шлюбі із відповідачем з 20.12.2014 року, у них народились діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На даний час, позивач та відповідач сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, мають різні погляди на сімейне життя. В суді перебуває на розгляді позов про розірвання шлюбу. ОСОБА_1 зазначила, що під час спільного проживання сторін, ОСОБА_2 вчиняв стосовно неї психологічне насильство, ображав, зневажав та принижував честь та жіночу гідність. Скандали, які виникали у родині відбувалися в присутності дітей, які травмували їх, вони лякалися та плакали. Відповідач, за весь час подружнього життя зловживав алкоголем та вів себе неадекватно в стані алкогольного сп`яніння, чим дуже лякав позивача та дітей, нецензурно ображав позивача в присутності дітей.

На час звернення до суду із зазначеною позовною вимогою, їхні діти проживають разом із відповідачем у зв`язку з тим, що останній вигнав ОСОБА_1 із квартири та наразі перешкоджає у спілкуванні з дітьми та не надає можливості з ними бачитися, про що позивач направляла відповідні скарги до поліції та органу опіки та піклування. ОСОБА_2 з 16.06.2019 року не надає можливості позивачу увійти до квартири, яка є спільним місцем проживання, не надає можливості забрати особисті речі та документи. Крім того, за час, коли діти залишились на утриманні у відповідача, ОСОБА_4 потрапив у лікарню вперше в житті, що підтверджує те, що батько не здатний доглядати за дитиною. Позивачу місцезнаходження дитини ОСОБА_2 категорично відмовився повідомити. ОСОБА_5 з червня 2019 року нерегулярно відвідує дитячий садочок без будь-яких причин та попереджень. ОСОБА_2 приводить дитину до дитячого садочка у нетверезому вигляді, що можуть підтвердити вихователі дитячого садочка. Відповідач працює за графіком, який унеможливлює виховання та догляд за двома малолітніми дітьми, а саме робочий день у нього проходить з 10.00 години до 23.00 години. На весь час відсутності відповідача вдома, він залишає дітей на дядька, який взагалі не зацікавлений у догляді за дітьми та в якого присутні всі ознаки психічно хворої людини. Враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що для якнайкращих інтересів дітей, для забезпечення їх розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, діти повинні проживати разом з матір`ю (Т. 1 а.с. 2-6, 53).

15.07.2019 року ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання (Т. 1 а.с. 27).

30.07.2019 року відповідач ОСОБА_2 надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що перебуваючи у шлюбі у них народилося дві дитини ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . У лютому 2019 року їхні подружні стосунки фактично припинились. 29 травня 2019 року позивач залишила місце проживання і виїхала за межі України не погодивши ці дії із відповідачем. Малолітніх дітей залишила із ОСОБА_2 . Останній звернувся із запитами до Державної прикордонної служби України з метою недопущення її виїзду за кордон. Натомість звернення результатів не дали. У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 ухилилась від виконання своїх батьківських обов`язків, судовим наказом Коммунарського районного суду м. Запоріжжя від 27.06.2019 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуті аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з 19.06.2019 року до досягнення дітьми повноліття. Окрім того, в провадженні Комунарського районного суду м. Запоріжжя вирішується питання щодо розірвання шлюбу із ОСОБА_1 .

Відповідач по справі ОСОБА_2 у відзиві також зазначив, що з листопада 2018 року місце проживання їхніх дітей є кв. АДРЕСА_2 . 18.06.2019 року, 2/3 частки зазначеної квартири належить ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі договору дарування.

16.06.2019 року ОСОБА_1 повернулась до України та стала вимагати передачі дітей для проживання разом із нею. Зважаючи на ту обставину, що після повернення позивача в Україну з місць, де вона перебувала впродовж тривалого часу, нормальний стан її психічного і фізичного здоров`я викликали сумніви, відповідач обмежив ОСОБА_1 можливості у побаченнях з дітьми.

В кінці червня 2019 року позивач звернулась до районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району із заявою щодо встановлення їй порядку побачень з дітьми. Розпорядженням голови районної адміністрації від 11.07.2019 року № 400 р. позивачу встановлено побачення з малолітніми дітьми щосуботи з 16-00 год. до 19-00 год. та щонеділі з 10-00 год. до 13-00 год., або в будь-який інший день та час за домовленістю між батьками. Побачення з дітьми проводити в присутності батька, за місцем проживання дітей.

Посилання позивача у позовній заяві на обставини, які негативно характеризують відповідача як особу, якій не можна довірити опіку над дітьми, не відповідають дійсності. Оскільки відповідач має вищу освіту. З 06.10.2018 року по теперішній час працює у ТОВ «Ренноваціо» барменом, позитивно характеризується за місцем роботи. До будь якого виду відповідальності не притягувався. ОСОБА_2 не оспорюючи право позивача на участь у вихованні дітей, спілкуванні з ними, вважає, що в інтересах дітей з урахуванням їх віку, психо-емоціональних особливостей, з урахуванням побутових умов, діти мають бути залишені для постійного проживання разом із ним. Також, ОСОБА_2 зазначив, що умови за фактичним місцем проживання та за зареєстрованим місцем проживання позивача не відповідають мінімальним вимогам щодо проживання малолітніх дітей. Позивач не працює, не має за собою самостійного та систематичного доходу (Т. 1 а.с. 37-39).

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13.08.2019 року, замінено неналежну третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Службу у справах дітей Комунарської районної адміністрації Запорізької міської ради на належну районну адміністрацію Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування (Т. 1 а.с. 82-83).

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10.12.2019 року, прийнято до розгляду заяву про зміну предмету позову від 12.08.2019 року, надану адвокатом Войтовичем Є.М. в інтересах позивача ОСОБА_1 , та вважати наступними позовні вимоги позивача, а саме визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 разом із матір`ю ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 . Також зазначеною ухвалою вирішено розгляд інших клопотань сторін (Т. 1 а.с. 129-131, зворот).

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13.05.2020 року, відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 , про забезпечення позову по цивільній справі № 333/3895/19, шляхом зобов`язання ОСОБА_2 передати її малолітніх дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , на її цілодобове утримання з можливістю відвідування їх батьком ОСОБА_2 у будь-який зручний для нього часу з урахуванням стану здоров`я дітей (Т. 2 а.с. 41).

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01.07.2020 року, відмовлено у задоволені заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по даній справі, шляхом визначення до закінчення розгляду справи та/або виконання судового рішення порядок участі матері ОСОБА_1 у вихованні малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , зазначивши графік відвідувань, побачень та прийняття участі у їх вихованні (Т. 2 а.с. 214-216), яка постановою Запорізького апеляційного суду від 24.11.2020 року, залишена без змін.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07.07.2020 року, клопотання представника відповідача адвоката Смола І.В. задоволено, призначено у справі судово-психологічну експертизу, виконання якої доручено експертам КУ «ОКПЛ» ЗОР (Т. 2 а.с. 237-240), яка постановою Запорізького апеляційного суду від 24.11.2020 року, залишена без змін.

03.08.2020 року ухвала суду першої інстанції, повернулася до суду з медичного закладу без виконання, оскільки у закладі проводяться психіатричні та комплексні психолого-психіатричні експертизи предметом якої є, дослідження закономірностей і особливостей функціонування психічної діяльності людини. Експертиза яка призначена судом потребує довготривалого спостереження експертом за батьками та дітьми (їх взаємовідносинами, сімейною ситуацією, способом життя у побуті), де предметом досліду є сімейні обставини і тому виконати її не є можливим (Т. 3 а.с. 14-17).

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26.11.2020 року, клопотання продюсерки лінійна «Управління виробництва регіонального контенту» ОСОБА_9 про дозвіл на відео- та аудіо запису у відкритому судовому засіданні по даній справі задоволено, надано кореспондентці філії ПАТ «НСТУ» «Запорізька РД» Ларіоновій О., та відео оператору даної філії ОСОБА_10 , дозвіл на здійснення відео- та аудіо запису під час цивільних засідань до даній справі (Т. 3 а.с. 183, 190-191).

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26.11.2020 року, у задоволені клопотання позивача ОСОБА_1 про притягнення особи, а саме представника третьої особи ОСОБА_11 до відповідальності за зловживання процесуальними правами по даній справі відмовлено (Т. 3 а.с. 186-189).

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Яма Д.М. підтримали позовні вимоги у повному обсязі, просили суд їх задовольнити. ОСОБА_1 додатково пояснила, що дітей забрали без її волі, та діти повинні бути із матір`ю. Позивач поїхала у відпустку (про яку відповідач знав) і вже не змогла попасти додому. Це був подарунок на її день народження. У поїздку їхали і спільні друзі сторін. У відпустці вона перебувала 2 тижня. Коли їхала залишила ключі, оскільки повинна була приїхати та доглядати дітей мати відповідача. Приїхавши, ОСОБА_1 вже не впустили додому, потім вона дізналась про стягнення з неї аліментів. Чому так сталось їй невідомо, відповідач не надає цьому пояснень. Сварок не було. Непорозуміння були часто. Наразі їй встановлений графік побачень із дітьми. На даний час дітей виховує батько дітей. Діти садок відвідують нерегулярно, з пояснень батька це відбувається через хворобу дітей. Вважає, що діти не можуть проживати із батьком оскільки останній має хронічне захворювання, яке передалось і позивачу. ОСОБА_1 проживає в орендованій квартирі, в якій є усі належні умови для проживання дітей.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Яма Д.М. додатково зазначив, що з висновком органу опіки та піклування вони не згодні. Вважає, що мати матеріально більш забезпечена, аніж батько, має кращі умови проживання. Діти є ще дуже маленькі, їх не можна розлучати з матір`ю, оскільки таке розлучення завдасть розвитку дітей непоправної шкоди, а позивача позбавить права на виявлення материнської турботи, без будь-яких підстав. ОСОБА_1 соціально активна, позитивна особистість, здатна належно виховувати дітей і підготувати їх до життя у суспільстві.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Смола І.В., заперечували проти задоволення позову з обставин викладених у відзиві. ОСОБА_2 додатково пояснив, що вважає, що дітям бути краще проживати із ним, у дітей добрий розвиток, вони ходять до дитячого садочка. Вони проживають у квартирі, яка відповідає умовам для їх розвитку. Під час спільного проживання він займався забезпеченням дітей, тому їх багато часу не бачив. Коли дружина зібрала валізи та покинула їх, допомагали у догляді за дітьми батьки позивача, також батьки відповідача та друзі. Наразі він працює, графік роботи налаштований під дітей. Окрім того у квартирі проживає і брат позивача ОСОБА_1 , який допомагає відповідачу у догляді за дітьми. Згоди на поїзду ОСОБА_1 він не надавав. У травні 2019 року в двері подзвонив невідомий йому чоловік, який не представився, він прийшов на прохання подруги ОСОБА_12 , вона зібрала речі та поїхала. За цим фактом він звертався до поліції, вони додзвонились дружині, про що остання повідомила, що пішла з власної волі. Особисто додзвонитись дружині він не зміг. Вона казала на початку року, що хоче поїхати до ОСОБА_13 , подруга хотіла їй зробити такий подарунок. Він проти такої поїздки заперечував, пояснівши позивачу, що діти ще зовсім малі залишатися на два тижня без мами. 16.06.2019 року вона приїхала, з нею він особисто не спілкувався. Спілкувався дядько відповідача, який запропонував їй пройти медогляд, оскільки невідомо, де вона і з ким перебувала у відпустці у Парижі та в Італії без власних коштів.

Пояснив, що ОСОБА_1 не сплачує аліменти на утримання дітей, є тільки поштові переводи із невеликим сумами. ОСОБА_1 не провідує дітей в установлений їй графік побачень, зазначаючи про хворобу або просто не змогу прийти. Зазначає про відсутність захворювання (на яке посилається позивач) у дітей та у позивача. Алкоголем не зловживає. Окрім того, заборони щодо відвідування матір`ю батьківських зборів або свят не було. Лише писав заяву завідуючій дитячого садочку про передачу дітей особисто ОСОБА_2 або у його присутності.

З висновком РА ЗМР по Комунарському району щодо розв`язання спору про визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 погоджуються, вважають його таким, що відповідає дійсності.

Представник третьої особи РА ЗМР по Комунарському району, як орган опіки та піклування у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Від заступника голови РА ЗМР по Комунарському району до суду надійшла заява про розгляд цивільної справи без участі представника органу опіки та піклування, просить ухвалити законне рішення в інтересах малолітніх дітей. Письмовий висновок органу опіки та піклування щодо розв`язання спору про визначення місця проживання дітей ОСОБА_3 , 2015 року народження, та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до суду було надано (Т. 3 а.с. 194).

Суд, вислухавши пояснення сторін, їх представників, під час розгляду справи допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного.

За вимогами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Крім того, відповідно до ч ч. 2, 8, 9, 10 ст. 7 СК сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

З 20.12.2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (дівоче прізвище ОСОБА_14 ) перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 1310 (Т. 1 а.с. 10).

Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 428) та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , видане Комунарським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 345) (Т. 1 а.с. 11-12).

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29.10.2019 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано. Дане рішення суду набуло законної сили 29.11.2020 року (Т. 1 а.с. 224).

На момент розлучення батьків діти проживали із батьком за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується актом від 18.06.2019 року, складений провідним фахівцем сектору по роботі з абонентами ТОВ «КК «Мрія», відповідно до якого у зазначеній квартирі проживають ОСОБА_2 , 1981 року народження, ОСОБА_3 , 2015 року народження, ОСОБА_4 , 2017 року народження (Т.1 а.с. 41) та довідкою Департаменту реєстраційних послуг ЗМР від 11.07.2019 року, в якій зазначено місце реєстрації ОСОБА_2 за вказаною адресою з 18.06.2019 по теперішній час (Т. 1 а.с. 26). 2/3 частини зазначеної квартири належить ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 18.08.2019 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Масловець Л.С., зареєстрований за № 787 (Т. 1 а.с. 49-51), про що видано Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію власності (Т. 1 а.с. 51).

Працівниками служби (управління) у справах дітей відділу по Комунарському району ЗМР 24.02.2020 року обстежено умови проживання помешкання малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у кв. АДРЕСА_2 , про що складено відповідний акт. За цією адресою проживають: ОСОБА_2 , 1981 року народження., його малолітній діти ОСОБА_6 , 2015 року народження та ОСОБА_7 , 2017 року народження, та тимчасово проживає рідний дядько дітей ОСОБА_15 , 1987 року народження. З`ясовано, що зазначене житло з усіма зручностями, оснащене меблями та побутовою технікою. У дітей окрема кімната, для розвитку та навчання створено необхідні умови. Діти забезпеченні одягом, взуттям, іграшками, розвиваючими книжками. (Т. 2 а.с. 84).

Натомість працівники служби (управління) у справах дітей відділу по Комунарському району ЗМР декілька разів намагалися обстежити умови проживання ОСОБА_1 в орендованому нею житлі в кв. АДРЕСА_4 , однак, умови проживання не з`ясовано, оскільки вдома нікого не було, умови для проживання та виховання дітей не з`ясовано, про що складено відповідні акти від 21.01.2020 року, 21.02.2020 року, 10.03.2020 року (Т. 2 а.с. 175, 176, 178).

Згідно з розпорядження голови РА ЗМР по Комунарському району від 11.07.2019 року за № 400р, розглянуто заяву ОСОБА_1 щодо встановлення їй порядку побачень з дітьми. ОСОБА_1 встановлено побачення із дітьми ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , щосуботи з 16-00 год. до 19-00 год. та щонеділі з 10-00 год. до 13-00 год., або в будь-який інший день та час за домовленістю між батьками. Побачення із дітьми проводити у присутності батька (Т. 1 а.с. 42).

Відповідно до розпорядження голови РА ЗМР по Комунарському району від 19.09.2019 року розглянуто скаргу ОСОБА_1 щодо встановлення їй тимчасових побачень із дітьми. ОСОБА_1 встановлено побачення із дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щоп`ятниці з 17-00 год. до 20-00 год., щосуботи з 16-00 год. до 19-00 год. та щонеділі з 10-00 год. до 13-00 год., або в будь-який інший день та час за домовленістю між батьками. Побачення із дітьми проводити у присутності батька (Т. 2 а.с. 50-51).

11.11.2019 року відбулось засідання комісії з питань захисту прав дитини РА ЗМР по Комунарському району, на якому Розпорядження голови РА ЗМР по Комунарському району від 19.09.2019 р. № 503/р «Про встановлення ОСОБА_1 порядку побачень із дітьми» вирішено визначений графік побачень матері ОСОБА_1 залишити без змін.

Відповідно до листа завідуючого ДНЗ (ясла-садок) № 2 «Зайчатко» від 19.03.2020 року за № 01-08/46 рішення органу опіки та піклування щодо визначення способів участі у вихованні дитини та спілкування з нею того з батьків, хто проживає окремо від дитини, виконує в повній мірі (Т. 2 а.с. 19).

Судовим наказом Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27.06.2019 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у розмірі 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Судовий наказ набрав законної сили 27.06.2019 року (Т. 1 а.с. 43).

На підставі зазначеного судового наказу 17.07.2019 року постановою державного виконавця Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області, відкрито виконавче провадження з примусового його виконання ВП № 59562104 (Т.1 а.с. 44, Т. 3 а.с. 52-55).

Згідно з розрахунків заборгованості державного виконавця Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області, ОСОБА_1 має заборгованість зі сплати аліментів за виконавчим листом № 333/3513/19, від 09.12.2019 року, станом на 30.11.2019 року з червня 2019 року по листопад 2019 року у розмірі 10 674,00 грн. (Т. 1 а.с. 90); від 10.03.2020 року, станом на 29.02.2020 року, з червня 2019 року по лютий 2020 року у розмірі 16 011,00 грн. (Т. 3 а.с. 146); від 23.03.2020 року, станом на 29.02.2020 року, з червня 2019 року по лютий 2020 року у розмірі 12 296,00 грн. (Т. 3 а.с. 29).

Позивач ОСОБА_1 надала суду докази про оплату аліментів з червня 2019 року по жовтень 2020 року (Т. 3 а.с. 30-38). Однак, як вбачається з розрахунку заборгованості державного виконавця від 10.03.2020 року станом на 29.02.2020 року заборгованість складає 16 011,00 грн. (Т. 3 а.с. 146).

Позивач ОСОБА_1 в червні 2019 року звернулася до суду із заявою про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, після перегляду декілька разів судом першої інстанції свого рішення, остаточно ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06.02.2020 року в задоволені заяви ОСОБА_2 відмовлено, яка постановою Запорізького апеляційного суду від 27.05.2020 року, залишена без змін (Т. 2 а.с. 21-23, Т. 2 а.с. 194-195).

Матеріалами справи встановлені наступні обставини відносно позивача по справі ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором оренди від 19.06.2019 року (Т. 1 а.с. 66-67). Зазначений договір було продовжено до 20.06.2021 року (Т. 2 а.с. 58).

За станом здоров`я ОСОБА_1 не перебуває на диспансерному обліку у лікаря психіатра та нарколога, що підтверджується відповідними довідками КУ «ОКПЛ» ЗОР та КУ «ОКНД» ЗОР від 27.06.2019 року (Т. 1 а.с. 61, 62).

Згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, ОСОБА_1 на праві спільній сумісній власності в частці належить житлове приміщення АДРЕСА_5 (Т. 1 а.с. 68).

01.08.2019 року ОСОБА_1 було припинено виплати допомоги при народженні дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі пропозиції ЗМЦ соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді ЗМР з урахуванням акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, відповідно до абз. 31, 32 п. 13 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою КМУ від 27.12.2001 року № 1751 (Т. 1 а.с. 124, 125-126).

Також, позивачем ОСОБА_1 було надано суду висновок фахівця-психолога від 25.05.2020 року, з якого вбачається, що результати експериментального обстеження показали, що інтелект ОСОБА_1 відповідає отриманій освіті і життєвому досвіду, структура особи випробуваної є варіантом жіночого нормотипу, патопсихологічних включень не виявлено, протипоказань до виконання нею ролі матері немає. Необхідності в жодному виді контролю її зустрічей з дітьми з боку чоловіка немає. Дітям цього віку (3 і 5 років) потрібне постійно проживання з матір`ю. Спеціаліст зазначає наслідки виховання дітей двома чоловіками можуть зумовити деформацію особистості дітей у вигляді подальших сексуальних девіацій поведінки. За даними наукової літератури, що узагальнює численні зарубіжні дослідження, об`єм батьківської турботи усюди значно менше, ніж у матерів. На розлучення особливо хворобливо реагують 5-7 річні діти, і передусім хлопчики (Т. 2 а.с. 120-124).

Даний висновок фахівець психолог склав на підставі бесіди з матір`ю та опрацювання різної літератури, однак психологом не було проведено дослідження методом бесіди з дітьми, спостерігання за їх поведінкою, бесідою з батьком дитини, тому суд вважає, що даний висновок неповний, досліджений тільки зі сторони матері та психологічної літератури.

Відтак, зважаючи на викладені обставини суд приходить до висновку, що батьки мають достатній рівень можливості для забезпечення дітей. Обоє із батьків беруть участь у вихованні та житті дітей, цікавляться їх розвитком, успіхами. Крім того позивач та відповідач є фізично самодостатніми за станом здоров`я.

Окрім того, як позивач, так і відповідач, мають постійне місце роботи, задовільний стан здоров`я, стабільний дохід та позитивні характеристики, що надає їм рівноправну можливість для матеріального забезпечення та належного виховання дітей.

Позивач ОСОБА_1 є фізичною особою підприємцем, яка надає послуги з комп`ютерного програмування, консультаційні послуги з питань інформатизації, послуги з тестування, встановлення, налагодження та підтримки інформаційних систем, що підтверджується відповідним Договором про надання таких послуг № ТЕКМ-9018 від 19.07.2019 року та Заявкою до даного договору про оплату позивачу за надані нею послуги № 1 від 19.07.2019 року (Т. 1 а.с. 63-65). Згідно з довідки Державної податкової служби ГУ ДПС у Запорізькій області від 23.01.2020 року, ОСОБА_1 за період з І по ІІІ квартал 2019 року (01.01.2019 року по 30.09.2019 року) отримала наступні доходи: УСЗН ЗМР 2 580,00 грн.; УСЗН ЗМР 1 720,00 грн.; ТОВ «ТЕКМ ГРУП» 14 800,00 грн. (Т. 1 а.с. 203-204), що підтверджується також випискою АТ КБ «ПРИВАБАНК» (Т. 1 а.с. 123). Як вбачається з податкової декларації платника єдиного податку ФОП, дохід ОСОБА_1 за перший квартал 2020 року складає 81 570,00 грн. (Т.2 а.с. 27, 28).

Відповідач ОСОБА_2 має вищу освіту та працює в ТОВ «РЕННОВАЦІО», барменом. Як вбачається з характеристики з місця роботи від 08.07.2019 року, ОСОБА_2 , зарекомендував себе позитивно, як фахівець у певній галузі виробництва, має позитивну характеристику, спокійний, урівноважений, в колективі користується повагою та авторитетом, у порушені техніки безпеки помічений не був, скарги від клієнтів не надходили, тільки позитивні відгуки, завжди надає можливу допомогу колегам, доброзичливий, чуйний (Т. 1 а.с. 40, 48).

Крім того, наразі ОСОБА_2 з 06.02.2020 року працює в ТОВ «Рембуд-Запоріжжя», на посаді менеджер (управитель) зі збуту (Т. 2 а.с. 191), з місця роботи характеризується позитивно, що підтверджується Службовою характеристикою від 25.05.2020 року (Т. 2 а.с. 192). Як вбачається з довідки ТОВ «Рембуд-Запоріжжя» від 16.06.2020 року, має посадовий оклад 4 750,00 грн., та заробітна плата відповідача за шість місяців склала 5 994,04 грн. (Т. 2 а.с. 193).

При цьому за наданими доказами до правоохоронних та компетентних органів, долучених до матеріалів справи, вбачається що між колишнім подружжям не досягнуто згоди про місце проживання дітей. Численні звернення до виконавчих органів влади свідчать про наявність конфлікту між батьками.

Судом вивченні матеріали справи звернень сторін до органів поліції щодо вчинення злочинів один до одного, інших осіб, та звернення відповідача до контактного центру Державної прикордонної служби України, які були переадресовані до головного центру обробки спеціальної інформації (Т. 1 а.с. 13-19, Т. 1 а.с. 143-193, Т. 1 а.с. 234, Т. 2 а.с. 36-37, Т. 2 а.с. 46-49, Т. 2 а.с. 46-499, 60-79, Т. 1 а.с. 45-47, 69).

Також, судом проаналізовано документи, а саме заяви ОСОБА_1 до РА ЗМР по Комунарському району щодо усунення перешкод в реалізації її прав бачитись з дітьми, про загрозу життю та здоров`я (Т. 1 а.с. 55-57, 107-108, 110-111, 215-216, Т. 2 а.с. 34-35). Однак, після проведення перевірки факти зазначені в заявах не були підтверджені (Т. 1 а.с. 109, 112-113, 214).

Окрім того, позивачем додано звернення гр. ОСОБА_18 до Служби (управління) у справах дітей ЗМР від 16.04.2020 року до Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області від 13.04.2020 року, стосовно нібито жорстокого поводження ОСОБА_2 зі своїми малолітніми дітьми, неналежного догляду за ними та ін. (Т. 2 а.с. 103-107). Однак суд не бере до уваги викладені нею обставини в заявах, оскільки суду не надано докази, що вони під час досудового розслідування знайшли своє підтвердження. Крім того, позивачем не було ініційовано та докладено зусиль до того, щоб гр. ОСОБА_18 з`явилася до суду та надала пояснення по даному факту.

Також, позивачем надано довідку з ДНЗ № 262 «Олімпієць» ЗМР Запорізької області від 24.06.2019 року, про те що дитина ОСОБА_6 відвідує даний заклад з 01.09.2018 року, дитина чиста і доглянута. До групи дитину приводили мати ОСОБА_1 і батько ОСОБА_2 , але з 03.06.2019 року частіше дитину приводить бабуся. На всіх заходах, які проводились в саду була присутня мама, яка приймає активну участь у житті групи та закладу (Т. 1 а.с. 21).

Відповідно до довідки ДНЗ № 262 «Олімпієць» від 03.07.2017 року, ОСОБА_1 дійсно приводила дитину ОСОБА_8 в період з лютого по травень 2019 року, про що свідчить запис в Зошиті прийому дітей до групи (Т. 1 а.с. 59).

З наданих психолого-педагогічних характеристик дітей ДНЗ № 274 «Зайчатко» ЗМР Запорізької області від 30.01.2020 року встановлено, що діти показали себе з позитивного боку, вони доброзичливі, охайні, товариські, самостійні. Стосунки із батьком довірливі, доброзичливі, емоційно-позитивні. Зовнішній вигляд дітей чистий та охайний (Т. 1 а.с. 212, 213).

Відповідно до наданої відповідачем інформаційної довідки ДНЗ № 274 «Зайчатко» від 04.02.2020 року за № 01-08/14, дітей до дитячого закладу приводить та забирає батько, оплату за перебування дітей в ДНЗ здійснює батько, батьківські збори, святкові заходи відвідує тільки батько дітей. Вихователі та адміністрація закладу ДНЗ в питаннях освіти і догляду за дітьми за період перебування їх у ДНЗ співпрацюють з батьком дітей. За період відвідування дошкільного закладу мати ОСОБА_1 не цікавилась станом здоров`я та розвитком дітей. Педагогічний колектив ДНЗ № 274 робить висновок, що догляд, виховання та матеріальне забезпечення дітей в повній мірі здійснює батько ОСОБА_2 (Т. 1 а.с. 211).

Також судом вивчено надані й журнали відвідування групи дітей ДНЗ № 274, з яких вбачається що діти відвідують навчальні заклади (Т. 1 а.с. 98-105), невідвідування відбувається через хворобу або інші причини, або у зв`язку із не відвідуванням садочка усієї групи дітей (Т. 1 а.с. 57, 58, 99, 103, 106; Т. 2 а.с. 3-4, 5-12).

Крім того, із наданих представником третьої особи довідки директора з експертизи тимчасової непрацездатності КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6» від 30.10.2020 року, діти ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , перебувають з народження у них на обліку, декларація укладена з дільничним лікарем педіатром, встановлено діагноз: соматично здорові (Т. 3 а.с. 156). А також з Листа повідомлення ДНЗ № 274 «Зайчатко» від 02.11.2020 р. вбачається, що діти відвідують садок, іноді не відвідують через карантинні обмеження або хворобу, вихователі та адміністрація садку співпрацюють з батьком дітей, мати ОСОБА_1 не цікавилась станом здоров`я та розвитком дітей. У ОСОБА_3 зникла емоційна сукупність, почала підвищуватись загальна динаміка розвитку. За час відвідування діти показали себе як спокійні, доброзичливі, самостійні діти. Під час перебування дітей у садочку про маму не згадують та ознак занепокоєння не виявляють, зовнішній вигляд дітей чистий та охайний (Т. 3 а.с. 154).

У зв`язку з чим зазначене спростовує слова матері ОСОБА_1 про неналежне виконання батьком ОСОБА_2 своїх обов`язків, невідвідування дітей ДНЗ та щодо загального стану дітей.

Крім того, судом в судовому засіданні були переглянуті надані позивачем відео та аудіо записи. Суд приходить до висновку, що відео, на якому міститься зображення приїзду патрульної поліції на виклик ОСОБА_1 за адресою мешкання відповідача з дітьми, не має доказового значення по даній справі, оскільки свідчить лише про неприязні відносини, що склалися між сторонами по справі. Крім того, як вбачається з пояснень, які надає ОСОБА_2 на даному відео патрульним поліцейським, позивачу розпорядженням органу опіки та піклування встановлено побачення з дітьми, із зазначенням дня тижня та часу, або в будь-який інший день та час за домовленістю батьків. Остання про зустріч з дітьми з відповідачем не домовлялась, з`явилась поза межами встановленого їй графіка побачень з дітьми.

Суд не приймає до уваги аудіо запис телефонної розмови представника ГОА «Безмежність» зі співробітником ДНЗ № 274 «Зайчатко» 13.08.2020 року, оскільки встановити з ким саме розмовляв даний представник, яку посаду займає дана людина, чи компетентна вона надавати інформацію та чи володіє вона нею, не виявляється можливим. Інших підтверджень на предмет того, що практичний психолог ОСОБА_19 , яка 30.01.2020 року склала та разом із вихователями ДНЗ № 274 підписала психолого-педагогічну характеристику ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , не працює в даному закладі понад два роки, суду надано не було.

Стосовно переглянутого відео вечірнього виписку новин «Суспільного ТБ» 12.11.2020 року суд зазначає, що останнє містить лише коментарі посадових осіб органів опіки та піклування, які мають право надавати пояснення стосовно даної справи, а також коментарі лише позивача та ОСОБА_20 , яка є свідком з її боку.

З прослуханої у судовому засіданні стенограми засідання комісії з питань захисту прав дитини 10.11.2020 року, судом встановлено, що членами комісії були заслухані обидві сторони, останнім була надана можливість надати пояснення та відповісти на поставлені до них питання, що на думку суду, свідчить про те, що до вирішення питання щодо розв`язання спору про визначення місця проживання дітей, члени комісії віднеслися уважно, та ретельно вивчили взаємовідносини сторін, причини виниклого конфлікту, їх відносини з дітьми, взаємозв`язок з ними.

Суд також зазначає, що надані позивачем докази листування з ОСОБА_2 електронною поштою та журнал телефонних викликів, свідчать лише про те, що між сторонами відбувається спілкування стосовно питань, пов`язаних з дітьми.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу України.

Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Згідно зі ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 160, ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них будуть проживати малолітні діти, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітніх дітей беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дітей до кожного з них, вік дітей, стан їх здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_20 пояснила суду, що вона є знайомою сторін по справі. Відповідача знає більше 10 років, вони знаходились у одній компанії, їздили на фестивалі, із позивачем знайомі біля року, познайомились на концерті, на який вона приїхала із відповідачем. Відповідач завжди розповідав про свою дружину позитивно, він її дуже любить, дозволяє проводити дозвілля, знала, що вона не працює, займається дітьми. Після народження дітей відповідач продовжував відвідувати заходи у різних містах України. Юля їздила зі свідком у відпустку, це вона її запросила, почувши, що остання, за час декрету, дуже стомилася. У ОСОБА_20 є подруга в Італії, яка надіслала запрошення, повідомила про готовність усіх документів. Свідок ОСОБА_20 планувала подорож зі своїм чоловіком та дитиною, проте оскільки були вільні місця у машині, запропонувала запросити когось із друзів. У березні запропонувала ОСОБА_21 поїхати у поїздку, від позивача дізналась, що її чоловік не бажає подорожувати, але він не заперечував якщо ОСОБА_1 поїде одна. ОСОБА_2 допоміг зробити дружині закордонний паспорт, страховку допомагала зробити свідок. Окрім того, відповідач домовився щоб приїхала його мати із ОСОБА_22 допомогти йому у догляді за дітьми, поки дружина буде у відпустці.

Свідок спілкувалась із ОСОБА_2 особисто щодо поїздки. Згодом вирішили не їхати на відпочинок машиною, а вирішили летіти. Квитки були не дорогі, тоді з ними полетіли й інші друзі, подружня пара. ОСОБА_23 (подруга, яка також летіла на відпочинок) особисто спілкувалась із чоловіком ОСОБА_12 , який був обізнаний всіх обставин поїздки (як саме будемо добиратись, дати від`їзду та приїзду). Подорож тривала десь два тижня. ОСОБА_1 писала чоловіку перебуваючи у поїздці, проте він не відповідав. У зв`язку з чим вони шукали способи зв`язатись із відповідачем, через інших подруг, та через вихователів у дитячому садочку. Після того, як вони повернулися їй стало відомо, що відповідач не пустив дружину до дому, та діти залишились мешкати з ним. Вона намагалась дізнатись у ОСОБА_2 чому склалась така ситуація, писала йому смс-повідомлення, проте відповіді не отримала.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснив, що він є братом позивача. 28.05.2019 року приїхав до подружжя у гості, ОСОБА_2 розповів йому про ситуацію із поїздкою, яка склалась, а саме, що позивач хоче поїхати у довготривалу подорож за кордон, а відповідач проти цього заперечує. Напередодні від батька йому стало відомо, що ОСОБА_1 сказала, що буде розлучатися з чоловіком. Свідок в той день залишився з ночівлею у подружжя. Наступного дня його сестра весь час проводила у телефоні, переписувалась зі своєю подругою. Дітям належна увага з її боку не приділялась. Він запитав у сестри щодо розлучення та дізнався від неї про інші її відносини, з жінкою. Ставив питання щодо проживання дітей після розлучення, на що не отримав від неї конкретної відповіді. Зазначила лише, що втомилась від відносин із чоловіком. Про якісь проблеми із чоловіком вона ніколи йому не повідомляла. Він часто бував у гостях у сестри, ніколи не бачив, щоб ОСОБА_2 якімсь чином принижував або ображав його сестру. Заперечував проти зловживання ОСОБА_2 алкоголем, бійок, сварок. Відповідач працював, позивач займалася хатнім господарством, та дітьми. Вважає, що батько ОСОБА_2 належно виконує свої обов`язки щодо розвитку та утримання дітей, що не робила мати ОСОБА_1 . До поїздки свідок мав із сестрою дружні стосунки. Стосунки погіршились через її подругу. Як подружжя ОСОБА_21 не планували поїздку. Наразі свідок допомагає ОСОБА_2 із доглядом за дітьми. ОСОБА_2 сам запропонував йому прожити з ним і дітьми, оскільки йому була потрібна допомога, а свідок працює неподалік від місця проживання відповідача, тому він погодився. Відповідач турботливо ставиться до виховання та розвитку дітей, весь свій вільний час проводить з дітьми. Діти відвідують дитячий садок, якщо боліють, то залишаються вдома зі свідком, або з батьком. Також часто приїжджає та допомагає з дітьми бабуся, мати свідка.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_24 пояснила, що вона є матір`ю позивача. Їй зателефонував її колишній чоловік та повідомив про розлучення доньки з чоловіком. Поїхавши до них, пробула у них вдома увесь день, донька ніякої причини не повідомила, сиділа грала у телефон. Під час їх спільного проживання ніяких нарікань на чоловіка з боку доньки не було. Усі її відмовляли від цієї поїздки, і батьки, і брат, і чоловік ОСОБА_1 , через вік дітей, проте, вона не погодилась, мовчки зібрала речі та поїхала. Відповідач на два тижня залишився з маленькими дітьми, вона приїжджала і допомагала йому з ними. Після повернення з поїздки донька додому не повернулась, зупинилась у якихось друзів, про що сама зазначила свідку, а потім вже свідок дізналась, що вона приходила із поліцією до помешкання дітей зі своєю подругою. Додому її не пустив власник квартири у якій мешкають діти. Повернутись до квартири вона хотіла щоб забрати дітей, куди не відомо. По спеціальності донька є перукарем, не працювала за фахом, в взагалі, працювала зі свідком десь рік, потім познайомилась із ОСОБА_25 , завагітніла і перестала працювати. Забезпечував сім`ю завжди ОСОБА_25 . Вдома по господарству ОСОБА_2 наразі допомагає син свідка ОСОБА_26 , брат позивача. Вважає, що проживання дітей із матір`ю ОСОБА_1 не буде кращим для них. Батько ОСОБА_2 є належним батьком для своїх дітей. Про доньку зараз їй нічого не відомо, вона із нею перестала спілкуватись після того, як зрозуміла, що свідок спілкується з відповідачем, підтримує його. Батько дітей бачитись свідку із дітьми не перешкоджає, вона постійно відвідує онуків. Донька на побачення із дітьми приходить сама. Діти під час побачень граються біля неї. Категорично заперечує проти проживання дітей із матір`ю та сторонніми людьми, вважає, що дітям необхідно залишитися проживати з батьком.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_27 зазначила, що вона є знайомою сторін по справі з моменту їх реєстрації шлюбу. Мати завжди була поруч із дітьми, а батько небагато часу приділяв дітям. У родині були конфлікти через заборони та обмеження зі сторони ОСОБА_2 по відношенню до своєї дружини. Вона нікуди не виходила, постійно перебувала вдома із дітьми. Про подорож до закордону ОСОБА_2 знав, оскільки надав їй гроші для оформлення закордонного паспорту. Про поїздку було відомо ще у березні 2019 року. Власних коштів у неї не було. Все зазначене знає зі слів позивача, окрім того зі слів позивача ОСОБА_1 знає про обмеження побачень із дітьми, а також про створення неприязних ситуацій у родині. ОСОБА_2 не відпускав свою дружину одну на прогулянку. Вважає, що у дітей більша прив`язаність до матері.

Суд не бере до уваги покази свідка ОСОБА_27 , оскільки свідчення, які остання надала в судовому засіданні, надані лише зі слів позивача, ОСОБА_27 не є свідком вказаних подій.

Натомість, суд враховує покази свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_24 , які кожний окремо, пояснили, що позивач не зважаючи на незгоду відповідача, поїхала у поїздку за кордон на відпочинок, залишився на два тижні малолітніх дітей чоловіку. З показів свідків ОСОБА_24 вбачається, що позивач після повернення додому до малолітніх дітей не повернулася, пішла проживати до якихось своїх друзів, згодом приходила з поліцією щоб забрати дітей. Крім того, вказані свідки зазначили, що ОСОБА_2 здійснює належне виховання своїх дітей. Діти доглянуті, охайні, відповідач займається їх духовним та фізичним розвитком.

Будь-яких даних про зацікавленість свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_24 , у матеріалах справи не міститься і суду учасниками процесу надано не було, а тому їх покази суд вважає найбільш об`єктивними і правильними. Крім того, суд вважає, що дані свідки, які є бабусею та дядьком малолітніх дітей, надаючи показання у судовому засіданні, виважено пояснили суду, чому діти повинні залишитися проживати із батьком, тобто діють у якнайкращих інтересах дітей, піклуючись насамперед про стан їх психологічного здоров`я.

Суд не приймає до уваги показання свідка ОСОБА_20 , оскільки вони спростовуються показами, наданими свідками ОСОБА_15 , ОСОБА_24 , поясненнями, наданими у судовому засіданні відповідачем ОСОБА_2 .

Оскільки на день розгляду справи дітям: ОСОБА_3 виповнилося 5 років, ОСОБА_4 3 роки, то вони в судовому засіданні не допитувалися.

Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

Згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України», вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Під час розгляду судом спорів щодо місця проживання дитини, відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 19 СК України обов`язковою є участь і органів опіки і піклування, який також подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті дослідження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших доказів, що стосуються справи.

Оскільки на час розгляду справи малолітні діти постійно проживають з батьком за адресою: АДРЕСА_3 , висновок про визначення місця проживання дітей складений органом опіки та піклування за місцем проживання дітей.

Згідно з висновком РА ЗМР по Комунарському районі № 2828/01-37/05 від 19.11.2020 року щодо розв`язання спору про визначення місця проживання дітей ОСОБА_3 , 2015 року народження, та ОСОБА_4 , 2017 року народження, комісія дійшла висновку, що за доцільне визначити місце проживання вказаних малолітніх дітей, разом із батьком ОСОБА_2 (Т. 3 а.с. 149-151).

Відповідно до ч. 6 ст. 19 Сімейного кодексу України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Суд погоджується з висновком органу опіки і піклування щодо доцільності проживання малолітніх дітей з батьком, оскільки він складений з врахуванням інтересів дітей, визначення місця проживання дітей з батьком не буде суперечить інтересам дітей. Як зазначено у висновку, що за спостереженням спеціалістів між батьком та дітьми існує тісний емоційний зв`язок.

Стаття 8 Конвенції гарантує кожному право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції (пункт 1). При цьому зазначена стаття містить застереження, згідно з яким органи державної влади не можуть утручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб (пункт 2).

ЄСПЛ 01.07.2017 року в справі «МС проти України» зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

В силу ч. 1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно вiд того, здiйснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адмiнiстративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню iнтересiв дитини.

В силу ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст. ст. 8, 11, 15 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Згідно зі ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою ВР від 27.02.1991 року, держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання й розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання й розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини.

В усіх рішеннях, які стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків випливає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток і належне виховання, у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків.

За ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дітей не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ст. 141 СК України).

За нормами ст. 150 СК України, передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Згідно з ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст. 155 СК України).

Відповідно до ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Якщо орган опіки та піклування або суд визнав, що жоден із батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, на вимогу баби, діда або інших родичів, залучених до участі у справі, дитина може бути передана комусь із них. Якщо дитина не може бути передана жодній із цих осіб, суд на вимогу органу опіки та піклування може постановити рішення про відібрання дитини від особи, з якою вона проживає, і передання її для опікування органу опіки та піклування.

Статтею 162 СК України передбачено, що якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання. Дитина не може бути повернута лише тоді, коли залишення її за попереднім місцем проживання створюватиме реальну небезпеку для її життя та здоров`я або обставини змінилися так, що повернення суперечить її інтересам.

Згідно із п. 4 ст. 18 Міжнародного пакту про громадські та політичні права від 16 грудня 1966 року, держави, які беруть участь у цьому пакті, зобов`язуються поважати свободу батьків і у відповідних випадках опікунів, забезпечувати релігійне і моральне виховання своїх дітей відповідно до своїх власних переконань.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Під час вирішення даного спору про місце проживання двох малолітніх дітей, суд виходить з принципу пріоритетності прав та інтересів дітей, приймає до уваги встановлені в судовому засіданні факти, бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дітей до кожного з них, вік дітей, стан їх здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, а також норми Конституції України та законодавства, що регулює ці питання.

Так, статтею 21 Конституції України проголошено вільність і рівність усіх людей у своїй гідності та правах. Ця вихідна конституційна засада конкретизована у статті 24 Конституції України: громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом, не може бути привілеїв чи обмежень, в тому числі за ознаками статі. У частині 3 цієї статті Конституції України закріплено конституційні гарантії, якими забезпечується рівність прав жінки і чоловіка.

Право на свободу вибору місця проживання кожному гарантоване ст. 33 Конституції України а також закріплено у багатьох міжнародних актах: Загальною декларацією прав людини від 10 грудня 1948 року (ст. 13), Міжнародним пактом про громадянські та політичні права від 16 грудня 1966 року (ст. 12), Протоколом N 4 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод від 16 вересня 1963 року (ст. 2) та іншими.

У Принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір`ю лише у винятковій ситуації, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що передбачено ст. 141 СК України та витікає зі змісту Конвенції про права дитини.

Тим більше, що поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки і піклування, або за судовим рішенням.

Разом з тим, вирішуючи справу за наданими доказами суд виходить зі ступеню батьківської залученості до життя дітей, їх контакту з батьками, потребу дітей у психологічному та особистісному розвитку.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Такі ж рекомендації містяться і в Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року.

Згідно з визначеними Декларацією принципами дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом. Дитина повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Проте принцип, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір`ю лише у винятковій ситуації, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини.

Згідно з ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Сукупність обставин про справі свідчить про те, що діти проживають разом з батьком, який проводить з сином та донькою майже весь свій вільний час, маючи на це можливість, приділяє їм належну увагу та повноцінно займається розвитком дітей. Під час тривалого проживання дітей з батьком, діти виглядають охайно, доглянуті, відвідують дитячий дошкільний заклад. Проте з матір`ю, діти втратили усталені батьківські зв`язки. Батько офіційно працевлаштований, має стабільну заробітну плату, що на думку суду, буде сприятиме подальшому належному матеріальному забезпеченню дітей, має свою частку нерухомого майна, а саме квартири. В той час як ОСОБА_1 є ФОП, з її пояснень у судовому засіданні та наданої довідки з податкової, вбачається, що остання має нестабільний заробіток, який залежить від замовлень на її роботу та обсягу виконаних робіт.

Принципом 9 Декларації Прав Дитини передбачено «Дитина має бути захищена від усіх форм недбалого ставлення».

Крім того, під час вирішення такої категорії справ судам слід керуватись статтею 51 Конституції України, яка гарантує кожному із подружжя рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Схожа норма міститься також у частині шостій статті 7 Сімейного кодексу України, відповідно до якої рівність прав і обов`язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин. Це узгоджується з практикою ЄСПЛ, який неодноразово наголошував, що батьки повинні мати рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні презумпції, який ґрунтуються на ознаці статі не повинні братися до уваги ( Рішення ЄСПЛ у справі «Земмерфельд проти Німеччини» від 08. 07.2003 року, «Цаунеггер проти Німеччини» від 03.12.2009 року).

З урахуванням обставин справи та інтересів дітей щодо забезпечення їх розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, діючи в якнайкращих інтересах дітей, суд приходить до висновку щодо доцільності залишення позову ОСОБА_1 без задоволення.

Враховуючи те, що в задоволені позову відмовлено, судовий збір відповідно до ст. 141 ЦПК України необхідно залишити за рахунок позивача.

Керуючись ст. ст. 19, 141, 150, 153, 157, 160, 161, 162 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 5, 12, 13, 76-83, 141, 258, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дітей відмовити.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення в порядку визначеному ст. ст. 354-356 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 18 грудня 2020 року.

Суддя: В.Б. Кулик