Дата документу 28.01.2020
Справа № 501/2082/19

28 січня 2020 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:
головуючого судді Пушкарського Д.В.,
за участю:
секретаря судового засідання Тимко М.Л.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Іллічівського міського суду Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання, -
До Іллічівського міського суду Одеської області звернулась ОСОБА_2 з позовом в якому просить розірвати договір довічного утримання, укладений 10 лютого 2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Іллічівського міського нотаріального округу Одеської області Бурлаченко І.К., за реєстровим номером 166 (а.с.2-4).
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до умов спірного договору відповідач взяв на себе зобов`язання довічно утримувати позивача, доглядати за нею, забезпечувати харчуванням, одягом, необхідними медикаментами, тощо. А позивач, в свою чергу, передала у власність відповідачу належну їй квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Однак з березня 2018 року відповідач перестав належним чином виконувати свої зобов`язання, передбачені умовами договору, зокрема, не забезпечує необхідним доглядом, харчуванням, одягом, ліками, не сплачує комунальні послуги, що призводить до важких наслідків для здоров`я позивача. Позивач неодноразово зверталась з проханнями до відповідача підтвердити виконання ним умов договору, але відповіді вона не отримала. Зазначені умови є істотними, а тому їх невиконання є підставою для розірвання договору довічного утримання, у зв`язку з чим позивач і звернулась до суду з вказаним позовом.
В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити.
Відповідач в судове засідання не прибув повторно, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.42, 45), про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав.
Відповідно до положень ст.280 ЦПК України, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши та перевіривши докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 10 лютого 2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Іллічівського міського нотаріального округу Одеської області Бурлаченко І.К., за реєстровим номером 166 (а.с.8-11).
Згідно пункту 1 Договору позивач передала у власність відповідачу квартиру АДРЕСА_2 , а відповідач взяв на себе зобов`язання забезпечувати позивача утриманням та доглядом довічно на умовах цього Договору.
Відповідно до п.п.5,6 Договору, Набувач зобов`язаний забезпечити Відчужувача житлом шляхом збереження права на довічне проживання у відчужуваній квартирі, харчуванням, одягом, необхідними ліками, доглядом та необхідною допомогою. Матеріальне забезпечення з утримання (догляду), яке щомісячно має надаватись Відчужувачу, оцінюється сторонами в сумі 1000,00 (одна тисяча) гривень на місяць за їх взаємною згодою. Така оцінка підлягає індексації у порядку, установленому законом.
Також умовами Договору визначено, що Набувач зобов`язується здійснювати оплату комунальних послуг, інших платежів, пов`язаних з проживанням ОСОБА_4 в зазначеній квартирі.
Відповідно до пункту 13 Оскаржуваного договору, він може бути розірваний за рішенням суду: на вимогу Відчужувача, у разі невиконання або неналежного виконання Набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини; на вимогу Набувача.
Отже, Договором передбачено як майнові (матеріальне забезпечення, оплата комунальних послуг) так і немайнові (догляд та опікування) обов`язки набувача перед відчужувачем (позивачем), які мають виконуватись набувачем (відповідачем) у повному обсязі.
Згідно довідки, виданої КНП «Чорноморська лікарня», ОСОБА_2 перебуває під наглядом сімейного лікаря (а.с.38).
Суду були надані письмові пояснення свідка ОСОБА_5 (а.с.48-49) в яких вона підтвердила факт невиконання ОСОБА_3 умов договору довічного утримання.
В ході розгляду справи жодних письмових доказів на підтвердження виконання відповідачем свого обов`язку щодо щомісячного грошового утримання в розмірі 1000,00 гривень, проведення передбаченої індексації таких платежів, оплати комунальних послуг, забезпечення позивача необхідним доглядом, харчуванням, одягом, ліками, стороною відповідача надано не було.
Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Припис ст.629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
За договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно (ст. 744 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст.749 ЦК України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. А згідно ч.2 цієї ж статті, якщо обов`язки набувача не були конкретно визначені або у разі виникнення потреби забезпечити відчужувача іншими видами матеріального забезпечення та догляду спір має вирішуватися відповідно до засад справедливості та розумності.
Відповідно до ч.1 ст.755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: 1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини; 2) на вимогу набувача.
Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Згідно з ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 6 статті 81 ЦПК України).
Частиною 4 статті 12 ЦПК України закріплено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Враховуючи встановлені судом факти неналежного виконання відповідачем ОСОБА_3 своїх обов`язків перед позивачем ОСОБА_2 , визначених умовами договору довічного утримання, який був укладений між сторонами, то суд дійшов висновку, що цей договір підлягає розірванню.
Керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання задовольнити.
Розірвати договір довічного утримання, укладений 10 лютого 2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Іллічівського міського нотаріального округу Одеської області Бурлаченко І.К., за реєстровим номером 166.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя