Номер провадження по справі 2/387/475/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2020 року смт Добровеличківка

Добровеличківський районний суд Кіровоградської області, в складі :

головуючого судді Майстер І. П.

за участю секретаря судового засідання Поляруш С.Ю.

представника позивача ОСОБА_1

позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Добровеличківського районного суду Кіровоградської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином, в якому зазначив, що вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 04.08.2020 ОСОБА_3 визнано винним та засуджено за ч. 1 ст. 125 КК України, за те що він 07.09.2019 близько 13 години прибув до володіння, яке розташоване по АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_4 , яка є рідною сестрою ОСОБА_3 . На подвір`ї цього домоволодіння також перебував знайомий ОСОБА_2 . У зазначений час на ґрунті різко виниклих неприязних відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 виникла сварка під час якої у ОСОБА_3 винник умисел на спричинення ОСОБА_2 тілесних ушкоджень. Реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно наніс ОСОБА_2 удар кулаком правої руки в ділянку грудей, після чого наніс два удари кулаком правої руки в ділянку обличчя зліва, та один удар правою ногою в область паху. В результаті нанесення вказаних ударів, потерпілий впав на землю, пошкодивши протез лівої руки та через деякий час підвівся на ноги. В подальшому ОСОБА_3 продовжуючи свої протиправні дії направлені на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_2 , наніс кулаком правої руки два - три удара в ділянку лівого ока та скроні. Відповідно до висновку експерта у ОСОБА_2 виявлено тілесні ушкодження, які мають ознаки легких. Зважаючи на ті обставини, що відповідач ухиляється від відшкодування спричиненої матеріальної шкоди на загальну суму 48 611,17 гривень, позивач вимушений захищати свої інтереси в суді. Крім того ОСОБА_2 вважає, що має право вимагати відшкодування відповідачем моральної шкоди, спричиненої йому внаслідок злочину, розмір якої позивач оцінює в сумі 20000 гривень .

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засідання позовні вимоги підтримав повністю та просив задовольнити мотивуючи тим, що ОСОБА_2 звернувся до суду з позовними вимогами до відповідача ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок отримання легких тілесних ушкоджень 07.09.2019 року, під час якого отримав руйнування протезу лівого передпліччя, та який неможливо використовувати в подальшому так як став незручний при носінні. Вина відповідача підтверджується вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 04.08.2020 про нанесення ним тілесних ушкоджень, тому позивач вважає, що має право на відшкодування шкоди внаслідок умисного протиправного діяння та відшкодування моральної шкоди. Матеріальну шкоду оцінює в розмірі 44 874,70 грн, а моральну шкоду в розмірі 20 000 гривень. Внаслідок ушкодження здоров`я в подальшому відчуває фізичний біль, незручності під час носіння протезу, тому просить стягнути на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 48 611 гривень 17 копійок та моральну шкоду в розмірі 20000 гривень. Моральна шкода полягає в перенесені ОСОБА_2 фізичного болю та погіршення стану здоров`я позивача. Протез виданий позивачу в 2018 році та термін придатності такого протезу становив від 3 до 3,5 років та ще й перебував на гарантії. У зв`язку із вчиненням відносно ОСОБА_2 кримінального правопорушення, а тому такий випадок не є гарантійним. Зазначені проблеми змушують позивача вирішувати дане питання за власні кошти. Протез потребує заміни внаслідок його руйнування. Вина відповідача підтверджується вироком суду. Позивач звертався за консультацією до лікаря де зазначено, що позивач отримав забій лівого ліктьового суглоба. Протез підлягає лише заміні та ремонту не підлягає.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та пояснив, що до моменту нанесення йому ушкоджень, протез в нього був робочий, а після цього випадку став не робочий, він ним робив все по господарству та рубав дрова. Із протезом у 2018 році жодних незручностей не виникало, а після зазначених подій він не придатний до роботи. Також відповідач коли заподіював йому тілесні ушкодження топтався по протезу, внаслідок чого він отримав ушкодження. Лікар написав, що потрібно замінити протез, вартість протезу на сьогоднішній день йому не відома. Також сімейний лікар, в якого він перебуває не обліку, проживає у м.Помічній Добровеличківського району Кіровоградської області у зв`язку з цим ОСОБА_2 їздив до м. Помічної та там також купував ліки, а тому і витрачав свої кошти на пальне.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні стосовно позовних вимог заперечував та надав відзив, згідно з яким вважає, що відзив безпідставний та необґрунтований оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів, що є підставою для відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Позивач повинен надати докази як на підтвердження протиправних дій чи бездіяльності відповідача, так і докази спричинення їй моральної шкоди, а також наявності причинного зв`язку між діями, безпідставністю заподіювача та спричиненою шкодою. Надані копії квитанцій без будь якого підтвердження, що стосується протезування, всі додатки з 2018 року. Підтвердження того, що саме ним заподіяно шкоду протезу немає. Новоукраїнським районним судом Кіровоградської області 04.08.2020 винесено вирок у кримінальній справі та ухвалено покарання у виді штрафу в сумі 850 гривень 00 копійок. Також в судовому засідання пояснив, що його сестра проживає з позивачем. Позивач схильний до обману. Також позивач міг пошкодити протез раніше коли їздив автомобілем. Також немає доказів, що саме цьому протезу завдано шкоди, а не іншому. Щодо витрат на пальне, яке заявив до відшкодування позивач, то ОСОБА_2 часто таксує, а тому відповідач вважає, що він заправляв авто саме для цих цілей.

Представник відповідача ОСОБА_5 в судовому засіданні стосовно позовних вимог заперечувала та пояснила, що позивач і відповідач у справі мають родинні стосунки. Позивач неодноразово провокував відповідача для бійки. Докази, які надані позивачем просить не приймати до уваги. Ушкодження, які були нанесені позивачу були легкими, а тому в позовних вимогах необхідно відмовити.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши позиції сторін, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог з таких підстав.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено, що згідно з вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 04 серпня 2020 року, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначено покарання у виді штрафу. Як вбачається зі змісту вищевказаного вироку суду, 07.09.2019 близько 13 год. більш точного часу ні слідством, ні судом не встановлено, ОСОБА_3 прибув до володіння, яке розташоване по АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є рідною сестрою обвинуваченому. На подвір`ї цього домоволодіння також перебував знайомий ОСОБА_4 - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 . У вказаний час на ґрунті різко виниклих неприязних відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 виникла сварка, під час якої у ОСОБА_3 винник умисел на спричинення ОСОБА_2 тілесних ушкоджень. ОСОБА_3 реалізовуючи свій злочиний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно наніс ОСОБА_2 удар кулаком правої руки в ділянку грудей, після чого наніс два удари кулаком правої руки в ділянку обличчя зліва, та один удар правою ногою в область паху. В результаті нанесення вказаних ударів, потерпілий впав на землю, пошкодивши протез лівої руки. В подальшому ОСОБА_3 продовжуючи свої протиправні дії направлені на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_2 , наніс кулаком правої руки два - три удара в ділянку лівого ока та скроні. Відповідно до висновку експерта у ОСОБА_2 , 1964 р.н., виявлено тілесні ушкодження у вигляді: ссадних ран в ділянці лівої скули, нижньої щелепи справа, гематоми лівої біля орбітальної ділянки, субконюктивального крововиливу лівого ока, ссадна в ділянці підборіддя зліва, забійної рани в ділянці ліктьового суглобу зліва, які згідно пункту 2.3.5 «Правил визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 від 17.01.1995, мають ознаки легких.

Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується особою, яка таку шкоду заподіяла.

Відповідно до ч.2 ст. 127 КК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно ч.1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Враховуючи вищевказане, а також висновки, до яких прийшов Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області при розгляді справи № 387/989/19 (провадження №1-кп/396/90/20), викладені у вироці від 04 серпня 2020 року, суд доходить до висновку про спричинення позивачу відповідачем шкоди внаслідок скоєння ним кримінального правопорушення.

Слід зазначити, що дії відповідача ОСОБА_3 є такими що порушують особисті майнові та немайнові права позивача, які підлягають поновленню, шляхом відшкодування йому за рахунок відповідача нанесеної матеріальної та моральної шкоди.

Стосовно розміру матеріальної шкоди, завданої йому кримінальним правопорушенням, слід зазначити наступне.

Відповідно до Преамбули Загальної Декларації прав людини (стаття 17) закріплено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Статтями 28, 68 Конституції України закріплено що кожен має право на повагу до його гідності та ніхто не може бути підданий такому поводженню, що принижує його гідність. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що збитками, які підлягають відшкодуванню у повному обсязі, є «...витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права....»

Відповідно до вимог статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до вимог статті 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Частиною 6 статті 82 ЦПК України щодо підстав звільнення від доказування встановлено: «Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою»

Таким чином, Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області при розгляді справи № 387/989/19 (провадження №1-кп/396/90/20) дії ОСОБА_3 кваліфікував за ч. 1 ст. 125 КК України, що полягають у вчиненні умисного легкого тілесного ушкодження.

Суд дослідивши амбулаторну картку, а також виписані лікуючим лікарем медичні препарати, в судовому засіданні лише підтвердилася потреба у таких медичних препаратах, а саме: бисопролол, зналаприл на суму 58 гривень 11 копійок. Щодо інших медичних препаратів, які відображені в квитанціях наданих позивачем, суду не доведена їх приналежність до заподіяних ОСОБА_2 тілесних ушкоджень.

Також зі змісту чеків "АЗС" про придбання позивачем пального на загальну суму 2711,88 суд зазначає, що квитанції, які стосуються витрат на пальне для поїздок до м.Новоукраїнки Кіровоградської області в судові засідання у кримінальній справі, то дані витрати пов`язані з розглядом кримінальної справи, відтак, мають підлягати стягненню у такій, а не у цивільній справі як майнова шкода. Що стосується затрат на поїздки до лікуючого лікаря та аптеки у м.Помічну то суду не надані докази затрат пального та кількості поїздок, які пов`язані з лікуванням позивача. Отже в цій частині позовні вимоги до задоволення не підлягають за недоведеністю.

Щодо заподіяної матеріальної шкоди внаслідок пошкодження протезу лівої руки суд доходить до таких висновків.

Із наявного в матеріалах справи замовлення на виготовлення протезно-ортопедичних виробів №401 від 30.03.2018 встановлено, що замовником являється ОСОБА_2 ,1964 року народження ( а.с.12,14). Зі змісту постанови фонду соціального страхування України від 22.06.2018 №1105/50017/50017/18 встановлено, що потерпілий ОСОБА_2 перебуває на обліку з 25 травня 2001 року має зареєстрований страховий випадок трудове каліцтво, що стався 06 лютого 2001 року. Згідно з висновком МСЕК від 25 травня 2011 року потерпілому встановлена стійка втрата професійної працездатності 50% та 2 група інвалідності, безстроково ( а.с.13). Відповідно до заяви ОСОБА_2 звертався до Добровеличківського відділення управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Кіровоградській області щодо забезпечення його протезом з функцією захвата на куксу лівого передпліччя на рівні в/3 чохлами та перчатками ( а.с.15). Зі змісту направлення №1 для забезпечення протезно-ортопедичними виробами від 12.02.2018 № 03-13-103 встановлено, що направлення надано для забезпечення заміни протезу з функцією захвата на куксу лівого передпліччя на рівні в/3, чохли та перчатки ( а.с.16). Згідно із звітом-затвердження до акту здачі-прийняття робіт ( надання послуг) за період з 0105.2018 по 31.05.2018 по направленням, виданих потерпілим внаслідок трудового каліцтва виконавчою дирекцією в Добровеличківському районі Кіровоградської області встановлено, що ОСОБА_2 видано технічні засоби реабілітації, а саме протез передпліччя, рукавиці, чохли на верхні кінцівки ( а.с.18).

Листом Добровеличківського відділення Фонду соціального страхування України від 18.11.2020 №15.3.01-09-1137 підтверджено факт виготовлення лівого протезу для ОСОБА_2 , який коштував 44874 гривень 70 копійок. Зі змісту вироку Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 04 серпня 2020 року, суд встановив, що ОСОБА_3 в результаті нанесених ударів ОСОБА_2 пошкодив протез лівої руки. Відповідно до наявного висновку ЛКК Новоукраїнської ЦРЛ від 13.11.2020 №479 з`ясовано, що у ОСОБА_2 мала місце ампутація кукса лівого передпліччя на рівні. Хворий потребує заміни протезу лівої верхньої кінцівки у зв`язку із заміною антропометричних даних та руйнуванням ортопедичного виробу.

Суд не приймає до уваги доводи відповідача щодо можливого пошкодження протезу позивачем за інших обставин, так як це все зводиться до припущень, які суду жодним чином не доведені.

Згідно з ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже оцінюючи наявні докази в їх сукупності, суд доходить до висновку, що руйнування протезу ОСОБА_2 внаслідок вчинення відносно нього кримінального правопорушення доведена, а тому заподіяна ОСОБА_3 майнова шкода підлягає відшкодуванню у повному обсязі в сумі 44874,70 гривень.

Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає такі обґрунтування.

Статтею 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Право кожної фізичної особи на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх прав і свобод та законних інтересів, гарантоване статтями 32, 56, 62 Конституції України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Цивільне законодавство України, під моральною шкодою розуміє втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до ч. 1, п. 1, п. 2 ч. 2, ч. 3, ч. 4 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пунктах 3, 5, 9 постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивачка оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілої, тяжкість вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд ознайомившись із подіями викладеними у вироці Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 04 серпня 2020 року зазначає, що ОСОБА_3 07.09.2019 близько 13 год. на ґрунті різко виниклих неприязних відносин між із ОСОБА_2 виникла сварка, під час якої ОСОБА_3 діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно наніс ОСОБА_2 удар кулаком правої руки в ділянку грудей, після чого наніс два удари кулаком правої руки в ділянку обличчя зліва, та один удар правою ногою в область паху. В результаті нанесення вказаних ударів, потерпілий впав на землю, пошкодивши протез лівої руки. В подальшому ОСОБА_3 продовжуючи свої протиправні дії направлені на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_2 , наніс кулаком правої руки два - три удара в ділянку лівого ока та скроні. Відповідно до висновку експерта у ОСОБА_2 , 1964 р.н., виявлено тілесні ушкодження у вигляді: ссадних ран в ділянці лівої скули, нижньої щелепи справа, гематоми лівої біля орбітальної ділянки, субконюктивального крововиливу лівого ока, ссадна в ділянці підборіддя зліва, забійної рани в ділянці ліктьового суглобу зліва, які згідно пункту 2.3.5 «Правил визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 від 17.01.1995, мають ознаки легких.

Суд зазначає, що внаслідок протиправних дій відповідача можуть мати місце психічні травми в залежності від тривання і динаміки розвитку, а саме шокова травма раптова подія, гостра травма це травма, яка розвивається після того як подія сталася, хронічна травма, яка виникає в результаті тривалої дії. Дати оцінку, які саме психічні травми мали місце у позивача суд не може, так як ці обставини встановлюються відповідними експертними висновками.

Водночас надаючи оцінку в сукупності усім доказам суд зазначає, що вказані дії ОСОБА_3 мають очевидний психотравмуючийхарактер так як крім тілесних ушкоджень він отримав і ушкодження протезу лівої руки, який відповідно до висновку ЛКК Новоукраїнської ЦРЛ від 13.11.2020 №479 потребує заміни протезу лівої верхньої кінцівки у зв`язку із заміною антропометричних даних та руйнуванням ортопедичного виробу. Отже суд вважає, що зазначені події зумовили у позивача тривалі негативні душевні переживання (страждання), що є психологічною передумовою для кваліфікації моральної шкоди. Суд зазначає, що тілесні ушкодження відповідачем заподіяні особі, яка мала інвалідність ІІ групи із 50% втрати професійної працездатності. Отже сама ситуація багаторазового фізичного насильства від фізично переважаючої особи для позивача була стресогенною, несподіваною, враховуючи спосіб та характер заподіяння шкоди здоров`ю потерпілому у причиновому зв`язку із наявними тілесними ушкодженнями невеликої тяжкості. Зазначені травми зумовили для позивача сильний фізичний біль, а в подальшому тривалий розлад здоров`я, що вказує на очевидний психотравмуючий характер для потерпілого. Суд також враховує факт тривалого користування позивачем пошкодженим протезом та наявністю тілесних ушкоджень заподіяних ОСОБА_3 . Суд вважає очевидним, що такі події для позивача зумовили глибокі страждання у співвідношенні із значним стресовим протиправним впливом ОСОБА_3 під час заподіяння тілесних ушкоджень. Отже на думку суду мають місце втрати потерпілим соціального благополуччя та певних концептуальних цінностей для належної самоорганізації особистості, а саме: нівелювання своєї фізичної захищеності та безпеки в суспільстві (страх незахищеності від посягань); тривале позбавлення забезпечення нормальних особистих фізіологічних умов життя та погіршення функціонального стану організму потерпілого внаслідок заподіяння шкоди протезу; порушений рівень стабільності життя потерпілого, у зв`язку із наявними фізичними ушкодженнями та можливості подальшого належного або покращеного забезпечення своїх потреб; необхідність затрат потерпілим часу та зусиль для відновлення його попереднього стану. Зазначені немайнові втрати потерпілим, на думку суду, призвели до заподіяння йому значних душевних страждань, що у своїй сукупності призвело до моральної шкоди.

Суд надаючи оцінку обставинам справи вважає, що вирок Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 04 серпня 2020 року, який набрав законної сили, має преюдиційне значення так як обставини, які були встановленні процедурно іншим судом не потребують доказування.

Під час вирішення позовних вимог у цій частині, суд також вважає можливим застосувати практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення від 28.05.1985 у справі « Справа Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі », в якому зазначається, що «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які…зіткнулися з проблемами...можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин. Крім того, моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

У п. 52 рішення ЄСПЛ у справі «Ромашов проти України» від 27.07.2004 зазначено, що завдана позивачу моральна шкода не може бути виправлена лише шляхом констатації самого факту порушення.

З урахуванням викладеного, розмір моральної шкоди заявленої позивачем підлягає до задоволення, оскільки при визначенні розміру моральної шкоди суд виходить зі ступеня вини заподіювача шкоди, характеру та обсягу заподіяних потерпілому моральних страждань, які виразились у погіршенні його стану здоров`я, отримання тілесних ушкоджень, від яких він лікувався, а тому суд вважає за необхідне розмір моральної шкоди визначити в сумі 20 000 гривень, який відповідає інтенсивності і тривалості психічних переживань позивача, характеру негативних наслідків, заподіяних діями відповідача та засадам виваженості, розумності та справедливості.

Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає майнова та моральна шкода, завдана кримінальним правопорушенням, та, згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, пропорційно розміру задоволених позовних вимог сплачений позивачем судовий збір.

Керуючись ст.ст. 141, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, в розмірі 44 932 (сорок чотири тисячі дев`ятсот тридцять дві ) гривні 81 копійка та моральну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням в розмірі 20 000 (двадцять тисяч ) гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 1617 (одна тисяча шістсот сімнадцять) гривень 97 копійок.

В порядку п.4. ч.5 ст.265 ЦПК України зазначаються такі реквізити сторін та інших учасників справи:

позивача -ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с.Помічна Новоукраїнського району Кіровоградської області, жителя АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ;

відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Добровеличківський районний суд Кіровоградської області.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений 18.12.2020.

Суддя Добровеличківського районного суду

Кіровоградської області Майстер І.П.