ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 595/2067/19Головуючий у 1-й інстанції Содомора Р.О.
Провадження № 22-ц/817/1019/20 Доповідач - Шевчук Г.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2020 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Шевчук Г.М.

суддів - Костів О. З., Міщій О. Я.,

секретаря судового засідання Іванюти О. М.,

за участі:

відповідача ОСОБА_1 ,

представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,

представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 595/2067/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 09 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Городоцький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_3 звернулась до Бучацького районного суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Позивачка просила суд стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у сумі 15005 грн., мотивуючи тим, що на підставі судового наказу 595/766/14-ц, виданого Бучацьким районним судом Тернопільської області, відповідач ОСОБА_1 зобов`язаний виплачувати в її користь аліменти на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі тридцяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із 15 квітня 2014 року і до досягнення дітьми повноліття, а на підставі виконавчого листа, виданого Бучацьким районним судом Тернопільської області від 30 жовтня 2019 року у справі №595/1164/18 відповідач ОСОБА_1 повинен сплачувати аліменти на дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн на кожну дитину щомісячно, починаючи від дня набрання законної сили рішенням суду і до досягнення дітьми повноліття. Проте, відповідач не сплачував вказані суми аліментів, в зв`язку з чим виникла заборгованість, тому просила стягнути в її користь пеню.

Рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 09 вересня 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Городоцький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішення суду першої інстанції, позивачка ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просила оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким стягнути з ОСОБА_1 на її користь 15005 грн. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 15.04.2014 по 01.08.2019 на утримання дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Вказує, що суд першої інстанції, приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, не дослідив належним чином усіх доказів у справі та не надав їм вірну оцінку, у зв`язку з чим прийняв незаконне та необґрунтоване рішення.

Мотивуючи свої доводи апелянт зазначає, що оскільки відповідач ОСОБА_1 не виконував судовий наказ Бучацького районного суду Тернопільської області від 16 квітня 2014 року №595/776/14-ц щодо сплати аліментів на утримання їхніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 щомісячно, починаючи з 15 квітня 2014 року і до досягнення дітьми повноліття, тому за прострочення сплати аліментів утворилась неустойка (пеня) в сумі 15005 грн.

Стверджує, що місцевий суд безпідставно взяв за основу свого рішення докази щодо переказу ОСОБА_1 з-за кордону грошових коштів, оскільки кошти, які він пересилав, - повернення старого боргу, який виник між ними під час їхнього шлюбу і ніякого відношення до аліментів не мають.

При цьому, як зазначає апелянт, будь-яких даних, що вказані кошти пересилались з метою сплати аліментів матеріали справи не містять, не зазначено таких відомостей і в реквізитах по призначенні платежу під час їх переказу.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Даним вимогам рішення суду не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони є батьками неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі судового наказу Бучацького районного суду Тернопільської області від 16 квітня 2014 року (справа №595/776/14-ц) з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_3 у розмірі тридцяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15 квітня 2014 року і до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Бучацького районного суду від 07.09.2018 змінено розмір аліментів, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням суду законної сили до досягнення дітьми повноліття.

У провадженні Городоцького РВ ДВС ГТУЮ у Л/о перебувають виконавчі провадження №59517967, 58534068 із примусового виконання виконавчих листів за №595/776/14-ц від 16.04.2014 та №595/1164/18 від 30.10.2018 відповідно.

Із наданого розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 20.09.2019 по виконавчому листі №595/1164/18 від 30.10.2018 вбачається, що в період з жовтня 2018 року по вересень 2019 року утворилась заборгованість зі сплати аліментів, яка ОСОБА_1 погашена у повному обсязі.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 20.09.2019 по виконавчому листі №595/776/14-ц від 16.04.2014 в період з квітня 2014 по жовтень 2018 року заборгованість зі сплати аліментів склала 16 282, 80 грн.

Обґрунтовуючи своє рішення суд першої інстанції виходив з того, що за період з 01.01.2009 по 01.11.2018 відповідачем ОСОБА_1 на користь позивачки здійснювались грошові перекази, які в своїй сумі є дещо більшими за розмір аліментів, який підлягав до сплати, у зв`язку із чим, дійшов висновку, що позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Однак, з таким висновком суду колегія суддів не може погодитись.

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

За змістом ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України та ст.196 СК України неустойка (пеня) є способом забезпечення виконання зобов`язання, що має на меті сприяти належному виконанню зобов`язання.

Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках неустойка стягується за весь час прострочення сплати аліментів.

Таким чином, під час вирішення питання про стягнення пені за прострочення сплати аліментів боржником, необхідно брати до уваги фактичні обставини, що зумовили виникнення заборгованості, можливість та обізнаність боржника про необхідність утримувати дитину, у тому числі і на підставі відповідного судового рішення, участь боржника у вихованні дитини, що сприятиме його обізнаності щодо потреб дитини, пов`язаних з її матеріальним забезпеченням.

Обов`язок утримувати дитину не залежить від звернення до суду, адже відповідач був обізнаний про свій обов`язок щомісячно сплачувати аліменти на дитину, тому повинен був прийняти міри для своєчасного перерахування аліментів.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідач був обізнаний про необхідність утримувати дитину, у тому числі і на підставі відповідного судового рішення. Проте свої зобов`язання вчасно не виконував.

Як вбачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 20.09.2019 по виконавчому листі №595/776/14-ц від 16.04.2014 в період з квітня 2014 по жовтень 2018 року заборгованість зі сплати аліментів склала 16 282, 80 грн.

З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 20.09.2019 по виконавчому листі №595/1164/18 від 30.10.2018, вбачається, що ОСОБА_1 , починаючи з жовтня місяці 2018 року по липень місяць 2019 року не здійснював сплату аліментів внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 30 000 грн.

В серпні та вересні 2019 року відповідач здійснив оплату заборгованості у розмірі 30 000 та 6 000 грн.

17.09.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Городоцького районного відділу державної виконавчої служби з заявою про зарахування в рахунок погашення заборгованості грошових платежів які були здійснені на оплату аліментів.

05 грудня 2019 року ОСОБА_1 на його заяву було надано відповідь начальником відділу Городоцького районного відділу державної виконавчої служби, відповідно до якої пред`явлені ОСОБА_1 квитанції про грошові перекази не можуть бути зараховані, як платежі по аліментах, оскільки вони не містять доказів того, що ці платежі були здійсненні на оплату аліментів.

Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач у встановленому законом порядку звертався до суду із скаргою на дії державного виконавця щодо складання довідки-розрахунку заборгованості по аліментах.

Доводи відповідача, що кошти, які він переказував на ім`я позивачки ОСОБА_3 , були спрямовані на оплату аліментів, є необґрунтованими, оскільки не підтверджені належними доказами. Наявні в матеріалах справи витяги з банківських установ про переказ грошових коштів відповідачем з РФ на ім`я позивачки ОСОБА_3 не є доказом платежів по аліментах, оскільки вони не мітять реквізитів щодо призначення платежу (переказу), а саме, що ці платежі були здійсненні на оплату аліментів.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про те, що заборгованість за аліментами відсутня у зв`язку з переказом ОСОБА_1 коштів в рахунок сплати аліментів ОСОБА_3 , є помилковими.

Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів, суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець установив розмір пені 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, яка викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18).

Так, згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 20.09.2019 по виконавчому листі №595/776/14-ц від 16.04.2014 в період з квітня 2014 по жовтень 2018 року заборгованість зі сплати аліментів склала 16 282, 80 грн., з них:

- за квітень 2014 року 309, 60 грн. (заборгованість по аліментах) х 1% х кількість днів прострочення, тобто до ухвалення судом рішення у жовтні місяці 2018 року, що становить 1650 днів = 5108, 40 грн;

- травень 2014 року 309, 60 грн. х 1% х 1620 днів = 5015,52 грн.;

- червень 2014 року 309, 60 грн. х 1% х 1590 днів = 4922,64 грн.;

- липень 2014 року - 309, 60 грн. х 1% х 1560 днів = 4829,76 грн.;

- серпень 2014 року - 309, 60 грн. х 1% х 1530 днів = 4736,88 грн.;

- вересень 2014 року - 309, 60 грн. х 1% х 1500 днів = 4644 грн.;

- жовтень 2014 року - 309, 60 грн. х 1% х 1470 днів = 4551,12 грн.;

- листопада 2014 року - 309, 60 грн. х 1% х 1440 днів = 4458,24 грн.;

- грудень 2014 року - 309, 60 грн. х 1% х 1410 днів = 4365,36 грн.

За підсумками загальна сума нарахованої пені за несплату аліментів у 2014 році становить 37 523, 52 грн.

В 2015 році:

- січень 2015 року - 309, 60 грн. х 1% х 1380 днів = 4272,48 грн.;

- лютий 2015 року - 309, 60 грн. х 1% х 1350 днів = 4179,6 грн.;

- березень 2015 року - 309, 60 грн. х 1% х 1320 днів = 4086,72 грн.;

- квітень 2015 року - 309, 60 грн. х 1% х 1290 днів = 3993,84 грн.;

- травень 2015 року 309, 60 грн. х 1% х 1260 днів = 3900,96 грн.;

- червень 2015 року 309, 60 грн. х 1% х 1230 днів = 3808,08 грн.;

- липень 2015 року - 309, 60 грн. х 1% х 1200 днів = 3715,2 грн.;

- серпень 2015 року - 309, 60 грн. х 1% х 1170 днів = 3622,32 грн.;

- вересень 2015 року - 309, 60 грн. х 1% х 1140 днів = 3529,44 грн.;

- жовтень 2015 року - 309, 60 грн. х 1% х 1110 днів = 3436,56 грн.;

- листопада 2015 року - 309, 60 грн. х 1% х 1080 днів = 3343,68 грн.;

- грудень 2015 року - 309, 60 грн. х 1% х 1050 днів = 3250,8 грн.

За підсумками загальна сума нарахованої пені за несплату аліментів у 2015 році становить 45 139,68 грн.

В 2016 році:

- січень 2016 року - 350, 10 грн. х 1% х 1020 днів = 3571,02 грн.;

- лютий 2016 року - 350, 10 грн. х 1% х 990 днів = 3465,99 грн.;

- березень 2016 року - 350, 10 грн. х 1% х 960 днів = 3360,96 грн.;

- квітень 2016 року - 350, 10 грн. х 1% х 930 днів = 3255,93 грн.;

- травень 2016 року 350, 10 грн. х 1% х 900 днів = 3150,90 грн.;

- червень 2016 року 350, 10 грн. х 1% х 870 днів = 3045,87 грн.;

- липень 2016 року - 350, 10 грн. х 1% х 840 днів = 2940,84 грн.;

- серпень 2016 року - 350, 10 грн. х 1% х 810 днів = 2835,81 грн.;

- вересень 2016 року - 350, 10 грн. х 1% х 780 днів = 2730,78 грн.;

- жовтень 2016 року - 350, 10 грн. х 1% х 750 днів = 2625,75 грн.;

- листопада 2016 року - 350, 10 грн. х 1% х 720 днів = 2520,72 грн.;

- грудень 2016 року - 350, 10 грн. х 1% х 690 днів = 2415,69 грн.

За підсумками загальна сума нарахованої пені за несплату аліментів у 2016 році становить 35 920, 26 грн.

В 2017 році:

- січень 2017 року 506,70 грн. х 1% х 660 днів = 3344,22 грн.;

- лютий 2017 року - 506,70 грн. х 1% х 630 днів = 3192,21 грн.;

- березень 2017 року - 506,70 грн. х 1% х 600 днів = 3040,20 грн.;

- квітень 2017 року - 506,70 грн. х 1% х 570 днів = 2888,19 грн.;

- травень 2017 року 506,70 грн. х 1% х 540 днів = 2736,18 грн.;

- червень 2017 року 506,70 грн. х 1% х 510 днів = 2584,17 грн.;

- липень 2017 року - 506,70 грн. х 1% х 480 днів = 2432,16 грн.;

- серпень 2017 року - 506,70 грн. х 1% х 450 днів = 2280,15 грн.;

- вересень 2017 року - 506,70 грн. х 1% х 420 днів = 2128,14 грн.;

- жовтень 2017 року - 506,70 грн. х 1% х 390 днів = 1976,13 грн.;

- листопада 2017 року - 506,70 грн. х 1% х 360 днів = 1824,12 грн.;

- грудень 2017 року - 506,70 грн. х 1% х 330 днів = 1672,11 грн.

За підсумками загальна сума нарахованої пені за несплату аліментів у 2017 році становить 30 097,98 грн.

В 2018 році:

- січень 2018 року 558 грн. х 1% х 300 днів = 1674 грн.;

- лютий 2018 року - 558 грн. х 1% х 270 днів = 1506,60 грн.;

- березень 2018 року - 558 грн. х 1% х 240 днів = 1339,20 грн.;

- квітень 2018 року - 558 грн. х 1% х 210 днів = 1171,80 грн.;

- травень 2018 року 558 грн. х 1% х 180 днів = 1004,40 грн.;

- червень 2018 року 558 грн. х 1% х 150 днів = 837 грн.;

- липень 2018 року - 558 грн. х 1% х 120 днів = 669,60 грн.;

- серпень 2018 року - 558 грн. х 1% х 90 днів = 502,20 грн.;

- вересень 2018 року - 558 грн. х 1% х 60 днів = 334,80 грн.

За підсумками загальна сума нарахованої пені за несплату аліментів у 2018 році становить 9040 грн.

Загалом, в період з квітня 2014 року по жовтень 2018 року сума нарахованої пені за несплату аліментів становить 157 721, 44 грн.

Разом з тим, частиною 1 ст. 196 СК України передбачено, що одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Враховуючи те, що заборгованість відповідача по сплаті аліментів за виконавчим листом №595/776/14-ц від 16.04.2014. станом на жовтень місяць 2018 року, тобто до ухвалення судом рішення про зміну розміру аліментів становить 16282, 80 грн, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у відповідності до ч.1 ст. 196 СК у розмірі 16282, 80 грн.

Аналогічний розрахунок пені слід проводити і по виконавчому листі №595/1164/18 від 30.10.2018.

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах від 20 вересня 2019 року у виконавчому провадженні №58534068, станом на липень місяць 2019 року включно заборгованість по сплаті аліментів ОСОБА_1 починаючи з жовтня 2018 року становила 30 000 грн., тобто за кожен місяць по 3 000 грн.

Таким чином:

- жовтень 2018 року 3000 грн. х 1% х 300 днів = 9 000 грн.;

- листопад 2018 року 3000 грн. х 1% х 270 днів = 8 100 грн.;

- грудень 2018 року 3000 грн. х 1% х 240 днів = 7 200 грн.;

- січень 2019 року 3000 грн. х 1% х 210 дні = 6 300 грн.;

- лютий 2019 року 3000 грн. х 1% х 180 днів = 5 400 грн.;

- березень 2019 року 3000 грн. х 1% х 150 днів = 4 500 грн.;

- квітень 2019 року 3000 грн. х 1% х 120 днів = 3 600 грн.;

- травень 2019 року 3000 грн. х 1% х 90 днів = 2 700 грн.;

- червень 2019 року 3000 грн. х 1% х 60 днів = 1 800 грн.;

- липень 2019 року 3000 грн. х 1% х 30 днів = 900 грн..

За підсумками загальна сума нарахованої пені за несплату аліментів за період з жовтня 2018 року по липень 2019 року становить 49 500 грн.

Враховуючи те, що заборгованість відповідача по сплаті аліментів за виконавчим листом №595/1164/18 від 30.10.2018 станом на липень місяць 2019 року становить 30 000 грн, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у відповідності до ч.1 ст. 196 СК в розмірі 30 000 грн.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Оскільки позивач ОСОБА_3 як у своїй позовній заяві, так і її представник в суді апеляційної інстанції заявляли вимогу щодо сплати ОСОБА_1 пені в сумі 15 005 грн. за прострочення по сплаті аліментів за період прострочених виплат на утримання дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , тому саме вказана сума підлягає стягненню в межах заявлених позовних вимог .

Відповідач, відповідно до вимог ст.ст.77,81 ЦПК України не надав суду доказів, що заборгованість по аліментах утворилась з незалежних від нього причин. Відповідачем не доведено належними та допустимими доказами відсутність його вини у простроченні сплати аліментів, а тому повинен нести цивільну відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції слід скасувати та винести в цій частині нову постанову про задоволення зазначених вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 840, 80 грн.за подачу позовної заяви до суду першої інстанції та 1261 грн ,20 коп за подачу апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 09 вересня 2020 року скасувати.

Постановити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з квітня 2014 року по серпень 2019 року у розмірі 15 005 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 2102грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 грудня 2020 року.

Головуючий

Судді