Провадження № 22-ц/802/148/20 Категорія: 116 Доповідач: Осіпук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю.,

з участю секретаря судового засідання - Губарик К. А.,

представника заявника - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_4 про забезпечення позову до його пред`явлення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 грудня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2019 року представник ОСОБА_4 - ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеною заявою до пред`явлення позову.

Покликався на те, що предметом майбутнього позову є відшкодування ОСОБА_4 майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок пожежі, яка трапилася 16 листопада 2019 року і під час якої знищено належне їй нерухоме майно, а саме індивідуальний (садовий) житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідальною особою за нанесені ОСОБА_4 збитки майнового характеру (знищення конструктивних елементів будинку та пошкодження/знищення елементів внутрішнього оздоблення будинку, меблів та інших речей побуту) та завдану моральну шкоду, на думку заявника, є особа, яка надавала послуги будівельного підряду по облаштуванню пічного опалення у вказаному будинку - ОСОБА_2 , який проводив монтаж заводського каміну, розведення повітряного опалення (контуру) від топки каміна (труб, по яких тепле повітря мало поширюватися по будинку для обігріву), обшивав цю систему гіпсокартоном і мурував комин.

Вказував, що внаслідок пожежі ОСОБА_4 завдана значна шкода її майну, в будинку вогнем повністю знищено покрівлю та на 90 % перекриття, пошкоджено меблі, в одній із кімнат - обвалилася стеля. Внаслідок гасіння пожежі були залиті усі приміщення будинку, зіпсовано елементи внутрішнього оздоблення, підлогове покриття, тощо. Будинок без проведення відновлювальних капітальних будівельних робіт не може використовуватися за цільовим призначенням. Ринкова вартість фактично знищеного об`єкту нерухомого майна становить 1 004 932,00 грн.

Розмір заподіяної моральної шкоди в сумі 500 000 грн ОСОБА_4 мотивує тим, що внаслідок непрофесійних дій ОСОБА_2 пожежею було знищено та пошкоджено її майно, під час пожежі вона перебувала у будинку, що становило загрозу її життю та здоров`ю.

Крім того, заявник покликався на те, що у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, який доступний на офіційному сайті Міністерства юстиції України, відсутня інформація щодо зайняття ОСОБА_2 підприємницькою діяльністю, що може свідчити про те, що ОСОБА_2 офіційно не працевлаштований, і у нього відсутній дохід, на який може бути звернено стягнення у випадку ухвалення рішення суду про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок пожежі.

Вважаючи, що викладені обставини можуть істотно ускладнити чи унеможливити у майбутньому виконання рішення суду щодо стягнення з ОСОБА_2 майнової шкоди у розмірі відновлювальної вартості робіт у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який був частково знищений пожежею, та завданої ОСОБА_5 моральної шкоди, заявник просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на належне ОСОБА_2 на праві приватної власності нерухоме майно, а саме: житловий будинок, загальною площею 176,9 кв. м, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 8); земельну ділянку кадастровий номер: :01:001:2881 із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а також заборонити ОСОБА_2 або будь-яким іншим особам, у тому числі уповноваженій особі Липинської сільської ради, здійснювати реєстрацію осіб за місцем проживання в будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 грудня 2019 року заяву ОСОБА_4 задоволено.

Накладено арешт на наступне нерухоме майно: житловий будинок, загальною площею 176,9 кв. м, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 8), який перебуває у власності ОСОБА_2 ; земельну ділянку кадастровий номер: :01:001:2881 із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка перебуває у власності ОСОБА_2

Заборонено ОСОБА_2 або будь-яким іншим особам, в тому числі уповноваженій особі Липинської сільської ради, здійснювати реєстрацію осіб за місцем проживання в будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

У поданій на ухвалу апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просив оскаржувану ухвалу суду скасувати і постановити нову ухвалу, якою у забезпеченні позову відмовити, з підстав неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову до його пред`явлення не відповідають обставинам справи, оскільки твердження заявника щодо можливого рішення суду про задоволення позову є передчасним, а отже забезпечення позову на стадії його пред`явлення є необґрунтованим, незаконним та таким, що порушує його майнові права. Крім того вважає, що у поданій заяві заявник не обґрунтував необхідність забезпечення позову, а посилання на те, що він не визнає майнові претензії ОСОБА_4 , поводиться зухвало, заперечує свою вину та причетність до заподіяння збитків, видалив з усіх сайтів оголошення щодо надання відповідних послуг та приватну сторінку з соціальної мережі Facebook, свідчить про небажання добровільно відшкодувати шкоду та про його наміри уникнути матеріальної відповідальності, не підтверджено належними доказами у справі.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_4 - ОСОБА_1 просив вказану апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін. До відзиву на апеляційну скаргу заявником додано докази на підтвердження подання до місцевого суду відповідного позову ОСОБА_4 , до пред`явлення якого була подана заява про забезпечення позову.

Апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню частково, а ухвала суду в частині забезпечення позову, а саме заборони ОСОБА_2 або будь-яким іншим особам, в тому числі уповноваженій особі Липинської сільської ради, здійснювати реєстрацію осіб за місцем проживання в будинку за адресою: АДРЕСА_2 , скасуванню з відмовою у вжитті зазначеного заходу забезпечення позову з таких підстав. В решті ухвала суду підлягає залишенню без змін.

Постановляючи ухвалу про задоволення заяви про забезпечення позову у даній справі, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання у майбутньому рішення суду в даній справі.

Однак, повністю із зазначеними висновками суду першої інстанції погодитись не можна із таких підстав.

Частинами 1 та 2 ст. 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частинами 1-3 ст. 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, та задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову являє собою обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому задоволених судовим рішенням вимог позивача.

Встановлено, що ОСОБА_4 є власником індивідуального (садового) житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 21 листопада 2019 року і його вартість відповідно висновку спеціаліста-оцінювача станом на 29 листопада 2019 року становить 1 004 932,00 грн (а.с.10-11, 28-29).

Згідно звіту від 18 листопада 2019 року про причину виникнення пожежі, яка мала місце 16 листопада 2019 року в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що внаслідок пожежі вогнем було знищено: покрівлю 100 %, перекриття 90 %, частину меблів; пошкоджено: кімнати дачного будинку, меблі, речі побутового використання. У даному звіті також зазначено, що найбільш ймовірною причиною виникнення пожежі є недолік конструкції, порушення правил монтажу нагрівальних печей (а.с.14-15).

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову представник ОСОБА_4 - ОСОБА_1 вказував, що послуги будівельного підряду по влаштуванню пічного опалення в будинку по АДРЕСА_1 надавав ОСОБА_2 Факт виконання саме ОСОБА_2 робіт по влаштуванню пічного опалення підтверджується протоколом опитування адвокатом особи за її згодою від 22 листопада 2019 року (а.с.19-20). У цьому протоколі інший підрядник ОСОБА_6 підтвердив, що працював на будівництві будинку ОСОБА_4 одночасно з ОСОБА_2 , який самостійно монтував пічне опалення.

Сам ОСОБА_2 факт монтажу ним каміну у зазначеному будинку позивача під час розгляду справи в апеляційному суді не заперечував.

Інформація щодо зайняття ОСОБА_2 підприємницькою діяльністю в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутня.

Крім того встановлено, що ОСОБА_2 є власником: житлового будинку, загальною площею 176,9 кв. м, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 8),а також земельної ділянки кадастровий номер: :01:001:2881 із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с.21-23). Ринкова вартість вказаного нерухомого майна підтверджується висновками про вартість об`єктів оцінки та становить: 1 275 803 грн. - житлового будинку; 240 400 грн. - земельної ділянки (а.с.24-27).

В суді апеляційної інстанції під час апеляційного розгляду даної справи ОСОБА_2 не заперечував, що після пожежі, яка сталась у належному ОСОБА_4 будинку, ним були вчинені дії, спрямовані на відчуження належного йому майна, зокрема 23 листопада 2019 року він відчужив належний йому на праві приватної власності автомобіль марки «Mitsubishi», модель «Pajero», своєму батьку, що на думку колегії суддів, свідчить про намагання ОСОБА_2 ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Згідно роз`яснень, даних у п. 4 постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність безпосереднього зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Враховуючи встановлені обставини справи та наведені норми процесуального права, колегія суддів вважає, що ОСОБА_4 у заяві про забезпечення позову зазначила причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов та надала відповідні докази, які свідчать, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення її позовних вимог.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що вжитий судом захід забезпечення позову, а саме накладення арешту на належне відповідачу ОСОБА_2 на праві приватної власності нерухоме майно є співмірним із позовними вимогами, які заявлені ОСОБА_4 та відповідають їх змісту, а невжиття такого заходу може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду про задоволення позовної заяви ОСОБА_4 , якщо таке буде ухвалено.

Також, слід зазначити, що у розглядуваному випадку застосований захід забезпечення позову не порушуватиме прав ОСОБА_2 щодо володіння та користування належним йому на праві приватної власності нерухомими майном.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції в означеній частині постановлена з додержанням норм процесуального права, а тому підстав для їх скасування не вбачає.

Однак, колегія суддів не може погодитись із висновком суду в частині забезпечення позову, а саме - заборони ОСОБА_2 або будь-яким іншим особам, в тому числі уповноваженій особі Липинської сільської ради, здійснювати реєстрацію осіб за місцем проживання в будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

У згаданому п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Суд, вживаючи зазначений захід забезпечення позову - заборону ОСОБА_2 або будь-яким іншим особам, в тому числі уповноваженій особі Липинської сільської ради, здійснювати реєстрацію осіб за місцем проживання в будинку за адресою: АДРЕСА_2 , не врахував наведених роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України, так як застосуванням вказаного заходу забезпечення позову можуть бути порушені права інших осіб і такий захід забезпечення позову є неспівмірним із заявленими позовними вимогами, а тому колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду в цій частині забезпечення позову внаслідок порушення судом норм процесуального права підлягає скасуванню, а у вжитті зазначеного заходу забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Волинський апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 грудня 2019 року в даній справі в частині забезпечення позову - заборони ОСОБА_2 або будь-яким іншим особам, в тому числі уповноваженій особі Липинської сільської ради, здійснювати реєстрацію осіб за місцем проживання в будинку за адресою: АДРЕСА_2 , скасувати.

У вжитті зазначеного заходу забезпечення позову відмовити.

У решті ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 грудня 2019 року за заявою ОСОБА_4 про забезпечення позову до його пред`явлення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді: