КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 грудня 2020 року м. Київ

Унікальний номер справи № 2-1695/11

Апеляційне провадження 22-ц/824/14281/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Махлай Л.Д.,

суддів Кравець В.А, Мазурик О.Ф.

при секретарі Гойденко Д.В.

учасники справи

заявник Товариство з обмеженою відповідальністю

«Фінансова компанія «Довіра та Гарантія»

стягувач Публічне акціонерне товариство «Український Бізнес Банк»

боржники

ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», подану через представника Позднякову Валентину Іванівну, на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 04 березня 2020 року, постановлену під головуванням судді Зінченка О.М., про заміну сторони у виконавчому провадженні у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Український Бізнес Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

у січні 2020 року ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» звернулося до суду з заявою, у якій просила замінити стягувача у виконавчому листі з ПАТ «Український Бізнес Банк» на його правонаступника ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

В обґрунтування заяви зазначало, що 12.01.2012 рішенням Обухівського районного суду Київської області солідарно стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Український Бізнес Банк» заборгованість за кредитним договором у сумі 324 594,10 доларів США та 9 162,79 грн.

29.07.2019 між ПАТ «Український Бізнес Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено договір про відступлення прав вимоги № UA-EA-2019-06-19-000095-b, згідно умов якого до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» перейшли права кредитора за кредитним договором № 80/Ф від 16.02.2009.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 04.03.2020 у задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись з даною ухвалою суду, ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» через представника подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою задовольнити заяву. Посилається на неповне з`ясування обставин, неправильне застосування норм процесуального права. А саме, суд першої інстанції не врахував, що із заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до вимог ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 442 ЦПК України.

У судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_3 підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Представники ОСОБА_1 - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін посилаючись на її законність та обґрунтованість. При цьому посилалися на те, що рішення суду боржником виконане у повному обсязі.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися та про причини неявки не повідомили, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви суд першої інстанції виходив з того, що заявник не є стороною у справі чи у виконавчому провадженні. Договір укладений між стягувачем та заявником не наділяє правонаступника повноваженнями стягувача, та з цього договору не вбачається, що стягувач вибув з виконавчого провадження.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Обухівського районного суду Київської області від 12.01.2012, яке набрало законної сили, солідарно стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Український Бізнес Банк» заборгованість за кредитним договором № 80/Ф від 16.02.2009 у сумі 324 594,10 доларів США та 9 162,79 грн, 1 700 грн судового збору, 120 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

На виконання рішення суду позивачу видано виконавчий лист.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження, але не стадією судового розгляду.

Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Відповідно до ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

За змістом даної норми суд при вирішенні питання про заміну сторони виконавчого провадження має пересвідчитися, що особа, яка звертається із такою заявою відноситься до переліку осіб, визначених ч. 2 ст. 442 ЦПК України та, що до заяви додані документи, які підтверджують правонаступництво сторони виконавчого провадження.

29.07.2019 між ПАТ «Український Бізнес Банк», від імені якого діє уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Укрбізнесбанк» Стрюкової І.О. та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено договір про відступлення (купівлі - продажу) прав вимоги № UA-EA-2019-06-19-000095-b, згідно умов якого до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» перейшли права кредитора за кредитним договором № 80/Ф від 16.02.2009.

29.07.2019 між ПАТ «Український Бізнес Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено договір про відступлення прав за договором іпотеки, який посвідчений приватним нотаріусом КМНО Сергеєвим О.О., реєстровий № 12, згідно з яким, первісний іпотекодержатель відступає та передає, а новий приймає та набуває всіх прав, належних первісному іпотекодержателю за іпотечними договорами, які забезпечують виконання зобов`язань за кредитними договорами та перелічені у додатку № 1 до цього договору.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За правилами даної норми дійсність правочину презюмується.

Договір про відступлення права вимоги недійсним не визнавався.

Для вирішення питання про заміну стягувача має значення факт укладення такого договору та передача документів новому кредитору. Факт передачі документів щодо боргових зобов`язань ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заявнику підтверджується договором та витягом з додатку № 1 до цього договору.

Передання кредитором своїх прав іншій особі за договором про відступлення права вимоги є правонаступництвом і такий правонаступник кредитора має право звернутися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження, що відповідає положенням статей 512, 514 ЦК України та статті 442 ЦПК України.

Відтак висновки суду про те, що договір про відступлення (купівлі - продажу) прав вимоги, укладений 29.07.2019 між ПАТ «Український Бізнес Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» не передбачає правонаступництва та не наділяє ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» правами нового кредитора, у тому числі і правом на стягнення заборгованості, яка визначена рішенням суду суперечать вимогам цивільного законодавства.

Кредитор має право передати свої права за кредитним договором іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) незалежно від того, чи існує рішення про стягнення заборгованості та чи відкрите виконавче провадження. У разі наявності боргу та укладення договору про відступлення права вимоги новий кредитор вправі звернутися до суду із позовом про стягнення заборгованості. Якщо ж відступлення права вимоги відбулося після ухвалення рішення про стягнення боргу, новий кредитор вправі ставити питання про заміну сторони у виконавчому провадженні, незалежно від того відкрите виконавче провадження чи ні, оскільки якщо виконавче провадження не відкрите, новий стягувач має право ставити питання про відкриття виконавчого провадження. А тому висновки суду про те, що заявник не є стороною у цивільні справі, а з договору не вбачається, що стягувач ПАТ «Український Бізнес Банк» вибув з виконавчого провадження є хибними.

Доводи представників боржника ОСОБА_1 про те, що рішення суду боржником виконане у повному обсязі належними та допустимими доказами (фінансовими документами) не підтверджено.

Представники боржника стверджують, що борг за кредитним договором сплачено ТОВ «Велес-Д». Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що договір факторингу, який укладений між ПАТ «Український Бізнес Банк» та ТОВ «Велес-Д» 08.12.2014 рішенням Господарського суду м. Києва від 15.02.2017 визнано недійсним.

До визнання цього договору недійсним ТОВ «Велес-Д» зверталося до суду із заявою про заміну стягувача. Дане питання розглядалося судом неодноразово та останньою ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 30.10.2015 у задоволенні заяви відмовлено.

При розгляді питання про заміну стягувача за заявою ТОВ «Велес-Д» представники ОСОБА_1 заперечували проти заміни сторони виконавчого провадження стверджуючи, що ТОВ «Велес-Д» шахрайським шляхом намагається заволодіти коштами банку. Крім того, ОСОБА_1 звертався до суду з позовом про визнання недійсним договору факторингу, який укладений між ПАТ «Український Бізнес Банк» та ТОВ «Велес-Д» 08.12.2014.

Останні письмові заперечення подані до суду 10.04.2015 та у них відсутнє будь - яке посилання на те, що незважаючи на заперечення проти заміни стягувача боржник передав ТОВ «Велес-Д» заставне майно та будівельні матеріали.

Відтак саме по собі повідомлення ТОВ «Велес-Д» від 03.04.2015 про отримання від ОСОБА_1 в рахунок погашення боргу на підставі договору факторинга (який визнано недійсним) рухомого майна (а.с. 155 т. 4) не може бути підставою для відмови у задоволенні заяви про заміну стягувача.

ОСОБА_1 також звертався до суду з позовом до ПАТ «Укрбізнесбанк» про визнання припиненим зобов`язання за кредитним договором та постановою Київського апеляційного суду від 13.03.2019 у задоволенні позову відмовлено.

Та обставина, що ухвалою Верховного Суду від 27.06.2019 зупинено дію постанови Київського апеляційного суду до закінчення касаційного провадження не позбавляє боржників права надавати у виконавчому провадженні будь - які докази виконання ними рішення суду, подавати клопотання про зупинення виконавчого провадження тощо.

Разом з цим ці обставини не можуть бути перешкодою для задоволення заяви ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» про заміну стягувача на підставі договору про відступлення (купівлі - продажу) прав вимоги.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про задоволення заяви.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» задовольнити.

Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 04 березня 2020 року скасувати.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну стягувача задовольнити.

Замінити стягувача у виконавчому провадженні у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Український Бізнес Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором на Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення постанови до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду з підстав, визначених у ст. 389 ЦПК України.

Постанова складена 16.12.2020.

Головуючий Л. Д. Махлай

Судді В. А. Кравець

О. Ф. Мазурик