Справа № 738/1121/20
№ провадження 2/738/383/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2020 року місто Мена Чернігівської області

Менський районний суд Чеpнiгiвської області в складі судді Парфененко О. Я., за участю секретаря судового засідання Зубкович Н. Ф., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А H О В И В:

Стислий виклад позиції позивача, заперечень відповідача.

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Позовна заява мотивована тим, що позивачка є потерпілою від злочину, передбаченого частиною 1 статті 190 КК України, вчиненого ОСОБА_2 , що підтверджується вироком Менського районного суду Чернігівської області від 12 серпня 2020 року. Діями ОСОБА_2 позивачці заподіяна матеріальна шкода у розмірі 1 005,03 грн та моральна шкода у розмірі 8 000,00 грн, яка полягає у сильних душевних стражданнях, які проявились на стані здоров`я, позивачка відчувала тривогу та неспокій. Позивачка, посилаючись на статтю 1177 ЦК України, просить стягнути з відповідача на її користь 1005,03 грн матеріальної шкоди, 8 000,00 грн моральної шкоди.

Відповідач відзив на позовну заяву не подав.

Позиції учасників справи під час розгляду справи по суті.

Позивачка у судове засідання не з`явилась, подала заяву, у якій зазначила, що підтримує позовні вимоги, просила справу розглянути за її відсутності.

Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, зміст спірних правовідносин.

Згідно з вироком Менського районного суду Чернігівської області від 12 серпня 2020 року ОСОБА_2 визнаний винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 190 КК України, ОСОБА_3 призначене покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. Кримінальний проступок ОСОБА_2 вчинений за наступних обставин: 16 грудня 2019 року, ОСОБА_2 , маючи умисел на незаконне заволодіння грошовими коштами, шляхом обману, під виглядом продажу через інтернет-оголошення товарів, яких у дійсності не мав в наявності, використовуючи мобільний телефон з абонентським номером НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , зареєструвався в мережі Інтернет на всеукраїнському сайті безкоштовних оголошень «OLX» під іменем « ОСОБА_4 », розмістив повідомлення про продаж жіночого взуття, поставивши при цьому ціну 1400,00 грн, не маючи на меті його реалізації; після цього, 18 грудня 2019 року, користуючись мережею Інтернет, даним оголошенням зацікавилася ОСОБА_1 ; продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на незаконне заволодіння чужими грошима шляхом обману, ОСОБА_2 , діючи умисно та з корисливих мотивів, не ставлячи до відома потерпілу про відсутність замовленого товару, повідомив їй номер банківського карткового рахунку в ПАТ КБ «Приватбанк» НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_2 та запропонував ОСОБА_1 перевести на даний рахунок гроші в сумі 1000,00 грн як задаток, що остання і зробила, після отримання грошей ОСОБА_2 обіцяв переслати потерпілій взуття, не маючи наміру цього робити; потерпіла ОСОБА_1 19 грудня 2019 року, за допомогою банківської системи «Приват-24» перевела грошові кошти у сумі 1000,00 грн на банківську карту № НОМЕР_2 , які ОСОБА_2 отримав 19 грудня 2019 року о 10 годині 40 хвилин; умисними діями ОСОБА_2 потерпілій ОСОБА_1 завдана майнова шкоду в сумі 1005,03 грн.

Зі змісту вироку вбачається, що під час судового розгляду кримінального провадження цивільний позов про стягнення майнової та моральної шкоди не був заявлений.

Відповідач не надав докази щодо відшкодування у добровільному порядку майнової шкоди, заподіяної ОСОБА_1 у розмірі, вказаному у вироку.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Суд встановив, що позивачка звернулася до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди та майнової шкоди, заподіяних позивачці неправомірними діями відповідача, стосовно якого ухвалений вирок, тому до цих правовідносин необхідно застосувати положення статтей 22, 23, 1166, 1167 ЦК України.

Згідно з положеннями частин 1, 2, 3 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування; збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода); збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Статтею 1166 ЦК України визначені загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду. Так, частина 1 статті 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частиною 2 - особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до положень частин 1, 2 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

У частині 3 статті 23 ЦК України зазначено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з частиною 1 статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною 6 статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Оскільки суд розглядає справу про правові наслідки дій відповідача, стосовно якого ухвалений вирок, то обставини щодо наявності неправомірних дій стосовно позивачки та вчинення цих дій відповідачем, які встановлені вироком, є обов`язковими.

Так, обставини вчинення відповідачем неправомірних дій стосовно позивачки встановлені вироком Менського районного суду Чернігівської області від 12 серпня 2020 року, який набрав законної сили.

У пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (з наступними змінами) роз`яснено, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, завдана фізичній особі, майну фізичної особи чи майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Суд дійшов висновку, що між неправомірними діями відповідача і шкодою, як майновою так і моральною, заподіяною позивачці є безпосередній причинний зв`язок, тому майнова шкода та моральна шкода підлягають відшкодуванню в повному обсязі відповідачем, як особою винуватою у завданні шкоди.

Відповідач не спростував розмір майнової шкоди, яку визначила позивачка у позові, при цьому у вироку Менського районного суду Чернігівської області від 12 серпня 2020 року зазначено, що умисними діями ОСОБА_2 потерпілій ОСОБА_1 завдана майнова шкода у сумі 1005,03 грн, тобто в такому ж розмірі, як і зазначила позивачка.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку стягнути з відповідача на користь позивачки 1 005,03 грн у відшкодування майнової шкоди.

Вирішуючи питання про розмір моральної шкоди, суд враховує роз`яснення у пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року, згідно з якими розмір моральної (немайнової) шкоди, суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань; зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість заподіяної травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Суд встановив, що внаслідок винних дій відповідача щодо неправомірного заволодіння грошовими коштами, належними позивачці, останній заподіяна моральна шкода, яка виразилась в негативних емоціях та переживаннях у зв`язку із протиправними діями відповідача.

Суд враховує характер та обсяг страждань, яких зазнала позивачка, характер майнових втрат, тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану та вважає, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди необхідно задовольнити частково та сягнути з відповідача на користь позивачки 3 000,00 грн у відшкодування моральної шкоди, оскільки такий розмір шкоди відповідатиме глибині і ступеню моральних і фізичних страждань позивачки.

З відповідача необхідно стягнути на користь держави 1 681,80 судового збору.

На підставі викладеного, кеpуючись статтями 263 - 265 ЦПК Укpаїни, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 005,03 грн у відшкодування майнової шкоди, 3 000,00 грн у відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1 681,80 судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду через Менський районний суд Чернігівської області.

Позивачка: ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання АДРЕСА_1 .

Рішення в повному обсязі складене 18 грудня 2020 року.

Суддя О. Я. Парфененко