КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/2314/20
Провадження № 2/488/1316/20 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

12.11.2020 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва

в складі : судді Лазаревої Г.М.,

при секретарі Криницькій Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подачі позову і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На теперішній час сторони проживають окремо, дитина проживає разом із позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач не надає сину належної та регулярної матеріальної допомоги. Угоди про добровільну сплату аліментів не досягнуто. Разом із цим він має можливість надавати аліменти у вищевказаному розмірі.

Посилаючись на наведене, ОСОБА_1 просила позов задовольнити.

Сторони в судове засідання не з`явилися.

Позивач надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала.

Відповідач надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав частково, просив про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини від його заробітку, просив розглядати справу без його участі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У відповідності до ст.ст. 180, 182 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Позивач в позовній заяві посилається на те, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в розмірі 1/2 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але на думку суду це твердження не було нею доведено, також не було обґрунтовано, чому саме в такому розмірі вона бажає отримувати аліменти на утримання сина. Також, позивачем не надано доказів на підтвердження необхідності саме вказаного розміру аліментів для забезпечення належного розвитку та належного рівня життя дитини, виходячи з рівного обов`язку батьків брати участь в його матеріальному утриманні.

Проте, при визначенні величини аліментного платежу суд враховує відповідно до ст. 182 СК України матеріальне становище платника аліментів, що відповідач перебуває в працездатному віці, є батьком неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зобов`язаний його утримувати до повноліття.

Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Враховуючи вимоги ст. 183 СК України, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Доказів, які б спростовували вищевикладене, судом не здобуто.

У відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 141, 265, 354 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментівзадовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30.07.2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.

На підставі п.1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення. У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , прож.: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прож.: АДРЕСА_2 .

Суддя Г.М. Лазарева