Ухвала

29 січня 2020 року

м. Київ

справа № 761/27061/17

провадження № 61-1900ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Воробйової І. А. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Норик Микола Володимирович на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 липня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Просто - страхування» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 , третя особа: ПАТ «Просто - страхування» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири у розмірі 354 785,57 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 09 липня 2019 року, позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 173 452,11 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Київського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником Нориком М. В. , залишено без задоволення. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану представником ОСОБА_4 , задоволено частково.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 09 липня 2019 року в частині відмови у задоволенні позову скасовано та прийнято в цій частині постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ПАТ «Просто - страхування» про стягнення трьох відсотків та інфляційних витрат задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 , інфляційні витрати у розмірі 25 861,69 грн, 3 % річних у розмірі 7 669,90 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат

У задоволенні іншої частини позовних вимог про стягнення трьох відсотків та інфляційних витрат відмовлено.

В іншій частині рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 липня 2019 року залишено без змін.

У січні 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Норик М. В. в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просили скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 липня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, з урахуванням такого.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову у цій справі є відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири у розмірі 354 785,57 грн.

Отже, справа не є справою з ціною позову, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Справа є незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

При цьому, Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи та наявність чіткої й незмінної судової практики, а також значення справи для сторін і суспільства, які дали можливість дійти висновку про малозначність справи.

Касаційна скарга не містить посилання на те, що дана справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Верховним Судом перевірено, чи мають місце підстави, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких касаційне провадження у малозначній справі підлягає відкриттю, та з урахуванням обставин, на які посилався заявник в касаційній скарзі, зазначених підстав не встановлено.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Норик М. В. подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, статтею 260, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Норик Микола Володимирович на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 липня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Просто - страхування» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя І. А. Воробйова