Справа № 467/1140/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2020 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Явіци І.В.

за участю секретаря судового засідання Андросової А.В.

представника позивача - ОСОБА_1

відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Кравченко Ю.В.

психолога - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Арбузинської районної державної адміністрації Миколаївської області, поданого в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, - Арбузинська селищна рада Миколаївської області, Арбузинський районний центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ :

Вимоги позивача та доводи на їх обґрунтування

Орган опіки та піклування Арбузинської РДА Миколаївської області подав до суду позов в інтересах малолітніх ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , в обґрунтування якого представник позивача посилався, зокрема, на те, що останні є малолітніми дітьми відповідачів.

Зокрема, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не перебувають в шлюбі, але довгий час проживають однією сім`єю і ведуть спільне господарство, у той час, як ОСОБА_3 визнав батьківство відносно трьох дітей ОСОБА_2 .

Орган опіки та піклування вважає, що відповідачі, як батьки малолітніх дітей свідомо ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання і підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідним харчуванням, медичним доглядом, не спілкуються з дітьми в обсязі для їх нормального самоусвідомлення, не надають дітям доступу до культурних та духовних цінностей, не сприяють засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу, не створюють умов для отримання ними освіти.

Позивач вказав, що сім`я відповідачів перебуває на постійному контролі соціальних служб та Арбузинської селищної ради з 2013 року, однак, надані рекомендації батьки виконували лише певний проміжок часу, а у подальшому знову починали вживати алкогольні напої і ухилятись від виконання своїх батьківських обов`язків щодо догляду за дітьми.

За таких обставин, позивач, посилаючись на ухилення відповідачів від виховання своїх дітей та свідоме нехтування батьківськими обов`язками, через свого представника просив суд позбавити ОСОБА_2 батьківський прав відносно її малолітніх дітей ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 тв. ОСОБА_10 , стягнувши із неї аліменти на їх утримання на користь органу опіки та піклування, державних установ та інших осіб, під опікою та піклуванням яких будуть знаходитись діти, у розмірі Ѕ частини усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до досягнення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , та продовжити стягнення із ОСОБА_2 аліментів щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття кожного із дітей.

Крім цього, позивач просив суд позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно дітей ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , стягнувши із нього аліменти на їх утримання на користь органу опіки та піклування, державних установ та інших осіб, під опікою та піклуванням яких будуть знаходитись діти, у розмірі Ѕ частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 і продовжити стягнення аліментів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Процесуальні дії у справі

Підготовче провадження за цими вимогами було відкрите ухвалою судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 06 листопада 2020 року.

Ухвалою цього ж суду від 01 грудня 2020 року підготовче провадження було закрите, а справу призначено до судового розгляду по суті.

Позиція учасників справи та їхнє вступне слово

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов повністю підтримала, просила його задовольнити з підстав, що у ньому викладені та пояснила, що родина відповідачів з 2013 року перебуває на обліку Служби у справах дітей Арбузинської РДА у зв`язку із фактами неналежного догляду та виховання дітей.

Із цього часу сім`я щороку заслуховується на засіданні комісії із захисту прав дітей, відповідачам постійно надаються рекомендації щодо належного утримання та виховання їх малолітніх дітей, проте, ці виправлення відповідачів мало місце протягом нетривалого часу. Зокрема, відповідачі на деякий час виправляють ситуацію у сім`ї, однак, не більш, ніж на два - три місяці. Потім же знову починають вживати алкогольні напої і ухилятись від виконання своїх батьківських обов`язків щодо їх малолітніх дітей.

Представник позивача вказала, що відповідачка ОСОБА_2 часто перебуває в стані алкогольного сп`яніння, займається бродяжництвом, залишає дітей без догляду.

Зокрема, 13 жовтня 2020 року ОСОБА_2 залишила дітей на сторонню особу - свого співмешканця, який перебував в стані алкогольного сп`яніння, у той час, як сама пішла з дому до подруги і тривалий час не поверталась.

У зв`язку із цим діти вкотре були передані до КЗ «Центр соціально - психологічної реабілітації дітей», де мати відвідала їх лише одного разу і то за наполяганням представників служби.

Кожного разу, коли представники Служби у справах дітей відвідували родину, то виявляли неналежні умови для проживання дітей, зокрема, діти були брудні, голодні, одяг не випраний, в будинку панував безлад і бруд.

При цьому, як зазначила представник, відповідачка ОСОБА_2 ніде не працювала, на тих роботах, куди її влаштовували, довго не затримувалась, у той час, як відповідач ОСОБА_3 працював лише іноді.

Загалом, ця родина проживає виключно на державну допомогу по догляду за дітьми.

Крім цього, у сім`ї мають місце сварки між відповідачами, свідками яких стають діти, і більш того, виявлено факти жорстокого поводження відповідача ОСОБА_3 відносно дитини ОСОБА_7 , що установлено вироком суду.

Через неналежне виховання і утримання дітей останні декілька разів передавались до КЗ «Центр соціально - психологічної реабілітації дітей», що знаходиться в м. Южноукраїнську. В цей час батьки дещо покращували ситуацію у родині, однак, максимум на два - три місяці.

Таким чином, представник позивача вважає, що родині відповідачів надавались неодноразові шанси на виправлення своєї поведінки відносно дітей, проте, усі заходи виявились безрезультатними, внаслідок чого діти на цей час знову відібрані від матері.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечила, просила у його задоволенні відмовити та пояснила суду, що бажає повернути дітей у родину.

Зокрема, вказала, що наразі шукає роботу в смт. Арбузинка, в будинку наведено лад та придбано речі для дітей, у тому числі й столи і ліжка.

Відповідач визнала обставини, які відображені в позовній заяві і про які надала пояснення представник позивача, зазначивши, що на заваді належного виховання дітей стояло виживання нею алкогольних напоїв. Наразі вона спиртне не виживає, натомість уживає заходи для нормального забезпечення дітей, як то, придбала для дітей одяг і взуття, навела лад у будинку.

Відповідач ОСОБА_3 проти позову також заперечив, висловив бажання повернути дітей у родину та пояснив суду, що на цей час він навчається на повара і одночасно шукає роботу.

У будинку наразі наведено лад, придбано речі для дітей, створено умови для їх навчання.

У КЗ «Центр соціально - психологічної реабілітації дітей» він дітей не відвідував через відсутність коштів для цього.

Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Арбузинського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Арбузинської РДА Кравченко Ю.В. в судовому засіданні пред`явлений Органом опіки та піклування позов підтримала повністю, просила його задовольнити та пояснила, що сім`я відповідачів перебуває на обліку у службі з 2013 року. Періодично сім`я знаходиться під соціальним супроводом.

У 2018 році були виявлені факти побиття дітей ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , після чого діти були поміщені до лікарні, а потім - до КЗ «Центр соціально - психологічної реабілітації дітей», що знаходиться у м. Южноукраїнську.

Відповідачі не працюють, зокрема, ОСОБА_2 декілька разів влаштовували на роботу, однак, вона відразу ж звільнялася.

ОСОБА_3 також неодноразово пропонували роботу, однак, він наразі також не працює.

Відповідачі, при цьому, деякий час були закодовані від алкогольної залежності, втім, наразі вони продовжують вживати алкоголь.

У вересні 2019 року відповдіачі не забрали дітей із санаторію, внаслідок чого останні пробули у КЗ «Центр соціально - психологічної реабілітації дітей» до грудня 2019 року.

Представник третьої особи вказала, що заходи соціального супроводу позитивного результату не дали, на цей час сім`я перебуває у складних життєвих умовах, а тому позов підлягає до задоволення.

Практичний психолог КЗ «Центр соціально - психологічної реабілітації дітей» ОСОБА_5 , у супроводі якої діти прибули в судове засідання, зазначила про те, що діти відповідачів перебувають у Центрі із 30 жовтня 2020 року за направленням Служби у справах дітей Арбузинської РДА.

За цей час мати один раз відвідала дітей.

Спочатку діти не висловлювали бажання повернутись додому. При цьому, із бесід із дітьми було з`ясовано, що мати часто перебуває в стані алкогольного сп`яніння, залишає їх, у той час, як старша дитина виконує функції матері.

З боку батька мало місце насилля.

На цей час, як вказала психолог, вона не бачить прояву інтересу матері до дітей.

Діти ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , у свою чергу, висловили бажання повернутись у родину, однак, за умови, що батько буде проживати окремо.

Дитина ОСОБА_6 пояснила, що мали місце випадки, коли мати перебувала в стані сп`яніння і залишає їх, але це було не часто.

Вона ж в цей час доглядала за іншими дітьми, готувала їм їжу.

Дитина вказала, що мати купує їм солодощі, коли отримує дитячі кошти, не ображає їх.

Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Арбузинської селищної ради Миколаївської області в судове засідання не з`явився, про його дату, час і місце був повідомлений належно, направив до суду заяву, якою просив розглядати справу за його відсутності, паралельно висловивши позицію щодо підтримання пред`явленого Органом опіки та піклування позову.

За такого, суд, урахувавши положення ст.223 ЦПК України, з огляду на належну поінформованість третьої особи без самостійних вимог про дату, час і місце цього цивільного процесу, у тому числі і його перебігу, вважав за можливе завершити розгляд справи за відсутності представника Арбузинської селищної ради Миколаївської області.

Установлені фактичні обставини справи і зміст правовідносин, що склались між сторонами, із посиланням на докази, у тому числі й ті, що відхилені судом, а також оцінка аргументів, наведених учасникам справи

У свою чергу, суд, заслухавши вступне слово учасників справи, дослідивши усі надані йому докази, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості і достовірності, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні усіх обставин справи, які мають пряме та опосередковане значення для правильного вирішення спору, з`ясувавши думку двох найстарших дітей, керуючись законом, при цьому, створивши учасникам справи всі необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, виходив із такого.

Зокрема, шляхом дослідження у порядку с. 95 ЦПК України ряду письмових доказів, наданих позивачем та представником третьої особи, суд установив, що відповідач ОСОБА_2 є матір`ю п`яти малолітній дітей - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ( а.с. 11-16).

Відповідач ОСОБА_3 є батьком дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Діти ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 навчаються в Арбузинській ЗОШ І-ІІІ ступенів №1 ім. О. Закерничного ( а.с. 27- 29).

Дитина ОСОБА_9 є вихованкою старшої групи №2 Комунального закладу дошкільної освіти «Пролісок» Арбузинської селищної ради Миколаївської області ( а.с. 30).

Згідно висновків про стан здоров`я, фізичний і розумовий розвиток дитини КНП «Арбузинська центральна районна лікарня» усі діти здорові ( а.с. 41- 44-а).

Наразі діти, згідно рішення Арбузинської селищної ради від 20 жовтня 2020 року №151, відібрані у матері у зв`язку із виникненням безпосередньої загрози для їх життя і здоров`я і передані до КП «Центр соціально - психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей Южноукраїнської міської ради миколаївської області».

Зокрема, мати дітей за місцем проживання характеризується негативно. Так, ОСОБА_2 , згідно характеристики Арбузинської селищної ради від 26 жовтня 2020 року, зарекомендувала себе з негативної сторони, веде бродячий спосіб життя, вихованням і утриманням дітей не займається, не приділяє уваги їх навчанню, не працює, отримує соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям з дітьми ( а.с. 23).

Батько дітей ОСОБА_3 також характеризується негативно, неодноразово був помічений в стані алкогольного сп`яніння, що призводило до негативних наслідків, працює на підробітках, вихованням і утриманням дітей не займається, не приділяє уваги їх навчанню ( а.с. 24).

Із інформації щодо стану виконання батьківських обов`язків відповідачами станом на 26 жовтня 2020 року, наданою Арбузинською селищною радою Миколаївської області, слідує, що батьки дітей не повною мірою виконують свої батьківські обов`язки, зокрема, зловживають спиртними напоями, мати залишає дітей без догляду на довгий час, діти голодні і брудні.

Діти окремих кімнат не мають, чистою постільною білизною, іграшками відповідно до віку та одягом відповідно до сезону забезпечені не в повній мірі. Сім`я перебуває у складних життєвих обставинах.

При цьому, у сім`ї виникають часті конфлікти, свідками та учасниками яких стають діти.

Це, зокрема, підтверджується у постановами Арбузинського районного суду Миколаївської області від 03 січня 2028 року та від 14 листопада 2019 року, згідно яких батько дітей ОСОБА_3 двічі притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 172 КУпАП.

Вказане свідчить, що психологічне насильство з боку батька відносно відповідачки ОСОБА_2 є дійсним явищем у сім`ї, у якій проживають п`ятеро малолітніх дітей.

Крім того, з боку відповідача ОСОБА_3 мало місце фізичне насильство відносно дитини ОСОБА_7 .

Зокрема, вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 11 лютого 2019 року було установлено, що 25 лютого 2018 року ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на грунті раптово виниклих неприязних відносин до малолітньої доньки ОСОБА_7 , почав наносити армійським ременем удари по її тілу, спричинивши цим самим їй легкі тілесні ушкодження у виді крововиливів в ділянці обличчя, спини, кінцівок.

Вказаним вироком ОСОБА_3 засуджено за ч.1 ст. 125 КК України до 150 годин громадських робіт.

Таким чином, із вказаного можливо зробити висновок, що відповідачі, як батьки дітей, недопустимо поводять себе у побуті і соціумі, у сім`ї має місце застосування психологічного насилля відносно матері, а так само і фізичного відносно дітей, що, крім наведеного, підтверджується й поясненнями представника позивача та представника третьої особи без самостійних вимог, як то, у частині виявлення слідів побиття у дітей.

При цьому, відповідачка ОСОБА_2 не перебуває на обліку у лікаря - психіатра та лікаря - нарколога, однак, відповідач ОСОБА_3 знаходиться на обліку лікаря - психіатра з 2003 року ( а.с. 34).

У частині забезпечення належних умов проживання дітей, то суд враховує інформацію Акту обстеження матеріально - побутових умов сім`ї від 13 жовтня 2020 року, затвердженого начальником Служби у справах дітей Арбузинської РДА, акту обстеження матеріально - побутових умов сім`ї від 22 жовтня 2020 року, що складений працівниками Арбузинської селищної ради Миколаївської області, згідно яких, зокрема, сім`я проживає у найманому будинку площею 42 кв.м без комунальних зручностей, з пічним опаленням, транспортних засобів не має, домашню худобу не утримує, у будинку безлад, постільна білизна у незадовільному стані ( а.с. 21, 22).

Із пояснень представника позивача та представника третьої особи, крім цього, установлено, що діти не забезпечені у повній мірі одягом за сезоном, належними умовами для навчання.

Зокрема, таке підтверджується й інформацією за місцем навчання дітей.

Так, за час навчання ОСОБА_7 , мати ОСОБА_2 не займалась вихованням та навчанням доньки, оскільки до школи приходила декілька разів, телефонувала дуже рідко.

Дитина ОСОБА_7 ніколи не була готова до уроків, приходила до шкоди без виконаних домашніх завдань.

Мати зловживає спиртними напоями, не сприяє задоволенню потреб дитини, яка приходить до школи брудною, з неприємним запахом, хворіє на педикульоз.

Дитина часто голодна, одягнена не за погодними умовами, носить одяг і взуття не за розміром, не забезпечена шкільним приладдям ( а.с. 31).

Незабезпечення умов для навчання має місце й стосовно дитини ОСОБА_14 .

Зокрема, дитина шкільним приладдям та навчальними посібниками забезпечена частково, домашні завдання часто не виконує, допомога та контроль з боку матері відсутні.

Під час дистанційного навчання дитина майже не виконувала завдань.

Коли до шкоди приходив батько дітей, то мав запах алкоголю, при спілкуванні із ними вживав нецензурні слова.

Мати не проявляє інтересу до навчання ОСОБА_6 , не цікавиться її успіхами, не підтримує зв`язок з класоводом, не сприяє розвитку особистості дитини ( а.с. 33).

Таке свідчить, що батьки не забезпечують дітям належних умов як для проживання, так і для навчання.

У 2018 році батьки були попереджені про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків та жорстоке поводження із дітьми ( а.с. 26).

Проте, ситуація в родині з того часу не змінилась, на цей час діти відібрані від матері через наявність безпосередньої загрози їх життю і здоров`ю і з кінця жовтня 2020 року перебувають у КП «Центр соціально - психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей Южноукраїнської міської ради Миколаївської області», де мати відвідала їх один раз за наполяганням представників служб, а батько взагалі не відвідував.

Станом на 13 жовтня 2020 року згідно Акту оцінки потреб сім`ї/особи, складеному фахівцем Арбузинського РЦСССДМ, діти ОСОБА_6 , ОСОБА_16 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 перебувають в складних життєвих обставинах у сфері забезпечення харчування, навчання та досягнень ( а.с. 88-96).

Згідно висновку Органу опіки та піклування Арбузинської районної державної адміністрації Миколаївської області від 30 жовтня 2020 року є доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відносно їх малолітніх дітей.

Зокрема, органом установлено, що батьки дітей не перебувають у шлюбі, іноді проживають разом, ведуть спільне господарство.

Сім`я проживає у найманому будинку без комунальних зручностей з пічним опаленням, який складається з трьох кімнат, веранда пристосована під кухню.

Сім`я забезпечена меблями і товарами тривалого користування, але в будинку безлад, бруд і неприємний запах, наявний мінімальний запас продуктів харчування.

Батько ОСОБА_3 ніде не працює, вживає спиртні напої, бродяжить по селі.

Мати так само вживає спиртні напої, веде аморальний спосіб життя, бродяжить, залишає дітей без догляду або на сторонніх осіб не на одні сутки.

Родина перебуває на постійному контролі соціальних служб та Арбузинської селищної ради Миколаївської області.

При цьому, щороку питання стану виконання відповідачами їх батьківських обов`язків розглядалось на засіданнях комісії з питань захисту прав дітей, постійно наголошувалось на необхідності належного утримання та виховання дітей, надавались терміни для створення умов для повноцінного розвитку дітей, проходження лікування від алкогольної залежності і працевлаштування ОСОБА_3 .

З 2018 року діти знаходились на тимчасовому перебуванні у центрах соціально - психологічної реабілітації області, зокрема, у 2018 році через складі життєві обставини і побиття батьком діти були поміщені до КП «Центр соціально - психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей Южноукрїанської міської ради».

У 2019 році мати не забрала дітей із санаторію «Дубки» м. Миколаєва, через що діти знову були поміщені до вказаного закладу ( а.с. 46-48).

Ці установлені судом обставини не заперечувались відповідачами.

Проте, останні вказували на те, що наразі навели лад у будинку і забезпечити дітей взуттям та одягом.

Разом із цим, будь - яких доказів, як то, актів обстеження умов проживання чи то характеристик за місцем проживання, відповідачі до суду не надали, у той час, як ці їх доводи мають бути доведені за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів (ч.1 ст. 81 ЦПК України).

Тому піддавши аналізу усі наявні у справі докази, заслухавши доводи усіх присутніх учасників , вирішуючи спір по суті, судом застосовані наступні правові норми.

Так, згідно із ч.1,2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитизи, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

У свою чергу, діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою (ст. 142 СК України).

Стаття ж 150 СК України установлює обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини.

Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину.

Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини і фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Крім цього, згідно із ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом (ч.1 ст. 152 СК України), а здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (ч.1 ст. 155 СК України).

При цьому, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (ч.2 ст.155 СК України).

Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті, а той із них, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею (ч.1,2 ст. 157 СК України).

Проте, за нормою п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, серед іншого, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Зокрема, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 13 березня 2019 року у справі №631/2406/15-ц вказав, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

При цьому, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» (рішення від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04)) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

Та у цьому випадку суд установив, що відповідачі умисно і свідомо ухиляються від виконання батьківських обов`язків відносно своїх малолітніх дітей у частині піклування про їх фізичний, духовний та моральний розвиток і не готують їх до самостійного життя.

І їх поведінку на цей час на краще змінити не можливо.

Про це, зокрема, свідчать дані стосовно того, що батьки не забезпечують нормальні умови проживання дітей, не задовольняють їх першочергові потреби, у тому числі й щодо харчування, одягу, взуття.

Зокрема, батько дітей офіційно не працевлаштований, має тимчасові заробітки, отже, його дохід є нерегулярним і мінливим, інших доходів не має.

Мати дітей також жодного дня не працювала, на обліку в органах зайнятості населення не перебуває.

Будь - яких стабільних і регулярних доходів сім`я взагалі не має, окрім як державна допомога по догляду за дітьми та як малозабезпечена сім`я.

При цьому, батьки утримують будинок в занедбаному стані, санітарні зручності не облаштовують, домашню худобу не утримують.

Таке не сприяє нормальній житєєдіяльності дітей, негативно впливає на стан їх здоров`я, зокрема, враховуючи наявність інформації про хворобу дітей на педикульоз.

При цьому, батьки не дбають про забезпечення дітей чистим одягом і їх нормальне харчування, так як суд із ряду доказів та пояснень учасників справи достовірно установив, що діти часто бувають голодні, брудні, носять одяг і взуття не за розміром та не за сезоном.

Батьки не приділяють увагу й навчанню дітей, не виявляють цікавості до їх успіхів, не забезпечують їх необхідними умовами і приладдям для цього.

До того ж, у сім`ї мають місце конфлікти, у тому числі й із застосуванням психологічного насильства, що може негативно впливати на психічний стан дітей.

Так само має місце й фізичне насилля на дітьми, що, зокрема, установлено вироком суду.

При цьому, батьки неодноразово попереджались про необхідність належного виховання і утримання дітей, однак, відповідних і висновків для себе не зробили, внаслідок чого діти були вкотре поміщені до закладу соціально - психологічної реабілітації.

При цьому, батьки негативно характеризуються за місцем проживання, вживають алкогольні напої, бродяжать, залишають дітей без нагляду.

У той час, як обов`язки матері у сім`ї подекуди виконує найстарша дитина, що вона особисто й підтвердила в суді.

Таким чином, за оцінкою потреб дітей останні перебувають у складних життєвих обставинах, що свідчить про умисне і свідоме ухилення їх батьків від виконання батьківських обов`язків.

А ураховуючи, що відповідачі перебувають у полі зору уповноважених служб ще з 2013 року, неодноразово попереджались про наслідки неналежного виконання своїх обов`язків щодо дітей, у той час, як останні неодноразово вилучались із сім`ї, то це вказує, що виправити поведінку батьків не можливо, принаймні, на цей час.

Стосовно питання наявності вини батьків у цьому, то суд ураховує, що родина періодично перебуває під соціальним супроводом з 2013 року, проте, відповідні заходи ситуацію у аспекті виховання дітей не змінили на краще з того часу.

У 2018 році відповідачі попереджались про необхідність належного виховання і утримання дітей, однак, із того часу відповідних висновків для себе не зробили, оскільки у 2018, 2019 та у 2020 роках діти були поміщені до закладів соціальної реабілітації.

Зокрема, судом досліджено матеріали особової справи соціального супроводу сім`ї відповідачів за листопад 2017 року - грудень 2018 року.

Так, відповідачка ОСОБА_2 попереджалась про наслідки і невідповідальність за неналежне виконання своїх батьківських обов`язків ще 21 листопада 2017 року.

Цього ж дня сім`я ОСОБА_2 була взята під соціальний супровід у зв`язку із неналежним виконанням батьківських обов`язків.

Аналогічним чином відповідачка ОСОБА_2 була попереджена щодо необхідності належного виконання батьківських обов`язків й 16 березня 2018 року.

Згідно розпорядження №82 від 21 березня 2018 року дитина ОСОБА_9 була направлена до Миколаївського обласного будинку дитини у зв`язку із складними життєвими обставинами.

Загалом матеріали особової справи соціального супроводу сім`ї ОСОБА_2 свідчать про те, що застосовані заходи плану соціального супроводу не мали позитивного впливу на цю сім`ю, а відповідні попередження щодо необхідності належного виконання батьківських обов`язків не дали результату.

Суд також ураховує, що відповідачі заперечували проти позову, висловлювали бажання повернути дітей у родину, однак, будь - яких доказів зміни своєї поведінки та ставлення до виховання і утримання дітей не надали.

Крім цього, в сім`ї відповідачів має місце неспокійна і напружена обстановка, діти стають свідками сварок між матір`ю та її співмешканцем, зокрема, ОСОБА_14 висловила бажання повернутись у родину за умови окремого проживання відповідача ОСОБА_3 .

Але суд, заслухавши думку дітей, має виходити лише з найкращих їх інтересів, які (ці інтереси) у сім`ї відповідачів на цей час забезпечені не будуть, з огляду, у тому числі, й на їх особи, які негативно характеризуються за місцем проживання, не працюють, вживають алкогольні напої, пробіжать.

До того ж суд бере до уваги дійсність несприятливої атмосфери у сім`ї, зокрема, факти психологічного та фізичного насильства, у тому числі й щодо дітей, що вказує на те, що подальше їх перебування поряд з батьками може негативно відобразитись на їх психічному і фізичному здоров`ї.

У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Тому, у світлі установлених судом обставин справи, з огляду на тривалий час перебування сім`ї у полі зору уповноважених органів та також під соціальним супроводом та відсутність позитивних зрушень у поведінці з боку батьків до цього часу, що призвело до фактичного вилучення дітей із сім`ї, суд вважає, що відповідачі свідомо ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків і нехтують ними, а тому змінити їх поведінку на кращу сторону на цей час неможливо.

Як наслідок, позбавлення відповідачів батьківських прав є пропорційною мірю за установлених судом обставин і буде відповідати інтересам дітей, так як судом достовірно установлено порушення їх прав з боку їх батьків, позаяк, згідно із положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789- ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Інакше кажучи, на цей час сім`я відповідачів є явно неблагополучною, а тому непридатною для виховання і утримання дітей з тим, аби їх інтереси були забезпечені.

Стосовно вимоги про стягнення із відповідачів аліментів на утримання їх малолітніх дітей, то суд виходив зі наступного.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Втім, як установлено судом батьки матеріально не забезпечують своїх дітей у мірі, необхідній і достатній для їх для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Тому, аліменти з відповідачів на утримання дітей слід стягнути на підставі судового рішення.

За правилом, установленим ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, а частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1 ст183 СК України).

Ураховуючи обставини, із числа регламентованих ч.1 ст. 182 СК України, як то, вік, матеріальне становище та стан здоров`я дітей, зокрема, що вони наразі перебувають на державному утриманні, під час знаходження у сім`ї перебували у складних життєвих обставинах.

Також, суд бере до уваги вік, стан здоров`я та матеріальне становище відповідачів.

Зокрема, останні є особами працездатного віку, не працевлаштовані, батько має нерегулярний і нестабільний підробіток, мати не працює, інших доходів, окрім як державні допомоги, не мають, у той час, як ОСОБА_2 на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, а ОСОБА_3 перебуває на обліку лікаря - психіатра з 2003 року.

Відповідачі не мають на праві власності нерухомого майна і транспортних засобів.

Як наслідок, суд приходить до висновку, що батьки зобов`язані сплачувати аліменти на утримання своїх дітей у розмірі по Ѕ частині від усіх видів їх заробітку (доходу) кожен, але у будь - якому випадку не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що прямо визначено положеннями ч.2 ст. 182 СК України.

Крім цього, суд відмічає, що за правилом ч.2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

А згідно ч.3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Те, що відповідачі не працевлаштовані і не мають доходу, не звільняє їх від обов`язку забезпечувати належне утримання дітей та сплачувати аліменти у мінімальному розмірі, визначеному законом (постанова ВС КЦС від 07 листопада 2018 року у справі №№ 355/511/17).

Оскільки аналіз наведених вище норм права дає підстави для висновку, що права батьків є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Відповідно, суд приходить до висновку, що позов у частині стягнення із відповідачів аліментів на утримання дітей є обгрунтованим і підлягає до задоволення у розмірі, що заявлений позивачем, тобто по Ѕ частці від усіх видів заробітку (доходу) кожного із відповідачів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд, крім того, не установив обставин, що передбачені ст. 188 СК України, стосовно відповідачів.

Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дітей слід присудити із дня пред`явлення позову, як у даному випадку, з 02 листопада 2020 року.

За правилом, установленим ч.2 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Згідно ж положень ч.3 ст. 183 СК України якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Відповідно позов у частині продовження стягнення аліментів на утримання інших дітей у розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку після досягнення найстаршою дитиною повноліття не може бути задоволений.

Оскільки батьки мають право на звернення із позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей після досягнення найстаршою дитиною повноліття, а тому задоволення такої вимоги призведе до порушення їх відповідного права.

Тобто, якщо після досягнення найстаршою дитиною повноліття ніхто із батьків не звернувся до суду із позовом про визначення розміру аліментів, вони імперативно стягуються у порядку ч.3 ст. 183 СК України.

Аліменти на утримання дітей слід стягувати шляхом перерахування на особистий рахунок дітей у відділенні Державного ощадного банку України.

З огляду на викладене, цей позов підлягає частковому задоволенню, тобто, за виключенням вимоги про продовження стягнення аліментів на інших дітей у заявленому позивачем розмірі після досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Щодо розподілу судових витрат

За правилами ч.1 ст. 141 ЦПК України, з урахуванням обставин, регламентованих п.п.1-4 ч.3 цієї ж статті, судовий збір підлягає стягненню з відповідачів на користь держави.

Зокрема, позивач пред`явив чотири вимоги, а тому з відповідачів належить стягнути судовий збір у розмірі 3 363, 20 грн. (по 840,80 грн. за кожну із вимог характеру).

З цих мотивів, керуючись ст.ст. 258, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов Органу опіки та піклування Арбузинської районної державної адміністрації Миколаївської області, поданого в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Арбузинська селищна рада Миколаївської області, Арбузинський районний центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , уродженку с. Покутино Шаргородського району Вінницької області, батьківських прав відносно її дітей - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , уродженця смт. Арбузинка Миколаївської області, батьківських прав відносно його дітей - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Стягнути із ОСОБА_2 на користь органів опіки та піклування, державних установ та інших осіб під опікою або піклуванням яких будуть знаходитись діти, аліменти на утримання дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , у розмірі Ѕ (однієї другої) частки від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02 листопада 2020 року і до досягнення найстаршою дитиною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , повноліття, шляхом перерахування аліментів на особистий рахунок дітей, відкритий у відділення Державного ощадного банку України.

Стягнути із ОСОБА_3 користь органів опіки та піклування, державних установ та інших осіб під опікою або піклуванням яких будуть знаходитись діти, аліменти на утримання дітей - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , у розмірі Ѕ (однієї другої) частки від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02 листопада 2020 року і до досягнення найстаршою дитиною ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , повноліття, шляхом перерахування аліментів на особистий рахунок дітей, відкритий у відділення Державного ощадного банку України.

Роз`яснити, що згідно ч.3 ст. 183 СК України якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

На підставі ч.3 ст. 166 СК України зобов`язати Орган опіки та піклування Арбузинської районної державної адміністрації Миколаївської області відкрити у місячний строк з дня набрання цим рішенням законної сили особисті рахунки у відділенні Державного ощадного банку України для перерахування аліментів на утримання дітей: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Допустити негайне виконання цього рішення в частині стягнення аліментів на утримання дітей у межах суми платежу за один місяць.

Вимоги про продовження стягнення аліментів на дітей у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку після досягнення найстаршою дитиною повноліття - залишити без задоволення.

Стягнути із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 3 363 (три тисячі триста шістдесят три) грн.20 коп., тобто по 1 681 (одна тисяча шістсот вісімдесят одна) грн. 60 коп. із кожного.

Роз`яснити, що згідно положень ст.169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Орган опіки та піклування Арбузинської районної державної адміністрації Миколаївської області, адреса : Миколаївська область, смт. Арбузинка, пл. Центральна, 18.

Відповідач 1: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , зареєстрована за адресою : АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач 2 : ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , зареєстрований за адресою : : АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя І.В. Явіца