Ухвала

16 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 359/6812/17

провадження № 61-39024св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Коломієць Г. В., Черняк Ю. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Бориспільської районної державної адміністрації,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 листопада 2017 року у складі судді Муранової-Лесів І. В. та постанову Апеляційного суду Київської області від 22 травня 2018 року у складі колегії суддів: Кашперської Т. Ц., Сушко Л. П., Фінагеєва В. О.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Бориспільської районної державної адміністрації Київської області, про виселення із квартири без надання іншого житлового приміщення та стягнення моральної шкоди

Позовна заява мотивована тим, що їй на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 , яку вона приватизувала на підставі дозволу адміністрації Державного підприємства «Чайка» (далі - ДП «Чайка») як працівник підприємства, який пропрацював на ньому більше 10 років. У вказаній квартирі проживали, крім неї, її чоловік ОСОБА_2 , їхні діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також мати чоловіка ОСОБА_3 .

Вона та діти зареєстровані у цій квартирі, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживають без реєстрації.

Після розірвання шлюбу зі ОСОБА_2 він та його мати ОСОБА_3 виселили її та дітей із зазначеної квартири.

ОСОБА_1 вважає, що через протиправні дії колишнього чоловіка вона разом із дітьми позбавлена можливості проживати у власній квартирі і змушена проживати у тимчасовому житлі, через що систематично зазнає моральних страждань, а тому має право на відшкодування моральної шкоди.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просила виселити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із спірної квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення та стягнути із ОСОБА_2 на її користь моральну шкоду в розмірі 64 000,00 грн.

Заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 листопада 2017 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Київської області від 22 травня 2018 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Виселено ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 без надання йому іншого жилого приміщення.

Виселено ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1 без надання їй іншого жилого приміщення.

У іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі, поданій у липні 2018 року до Верховного Суду, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просили скасувати заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Київської області від 22 травня 2018 року і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 16 липня 2018 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Київської області від 22 травня 2018 року і витребувано із Бориспільського міськрайонного суду Київської області цивільну справу № 359/6812/17.

Ухвалою Верховного Суду від 13 квітня 2020 року справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою Верховного Суду від 17 червня 2020 року зупинено касаційне провадження у цій справі до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 447/455/17 (провадження № 14-64цс20) за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання припиненим права користування житлом та за зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про визнання житлового будинку об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на постанову Львівського апеляційного суду від 08 жовтня 2019 року.

13 жовтня 2020 року Великою Палатою Верховного Суду у справі № 447/455/17 прийнято постанову.

Частиною першою статті 254 ЦПК України визначено, що провадження у справі поновлюється за клопотанням учасників справи або за ініціативою суду не пізніше десяти днів з дня отримання судом повідомлення про усунення обставин, що викликали його зупинення.

З огляду на те, що справа № 447/455/17 розглянута Великою Палатою Верховного Суду 13 жовтня 2020 року, колегія суддів вважає за необхідне поновити касаційне провадження у справі № 359/6812/17, оскільки усунуто обставини, що викликали її зупинення.

Керуючись частиною першою статті 254, статтею 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Поновити касаційне провадження у справі № 359/6812/17 (провадження № 61-39024св18) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Бориспільської районної державної адміністрації, про виселення із квартири без надання іншого житлового приміщення та стягнення моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Київської області від 22 травня 2018 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Б. І. Гулько

Г. В. Коломієць

Ю. В. Черняк