№ провадження 2/646/2462/2020
Справа № 646/7583/20
У Х В А Л А

15.12.2020 м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді Проценко А.М., за участю секретаря судового засідання Мірзоєвої К.Р., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі №646/7583/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання права спільної сумісної власності та визнання права власності на частку майна,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Червонозаводського районного суду м. Харкова знаходиться вищезазначена цивільна справа.

Одночасно із позовною заявою ОСОБА_1 через канцелярію суду подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить: забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру, яка належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири від 11.06.2020 року, зареєстрованого в реєстрі за №195, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею - 59,7 кв.м., житловою площею 19,5 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101; заборонити ОСОБА_2 відчужувати та передавати іншим особам квартиру, яка належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі договору купівлі продажу квартири від 11.06.2020 року, зареєстрованого в реєстрі за №195, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею - 59,7 кв.м., житловою площею 19,5 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101; заборонити будь-яким особам, в тому числі реєстраторам, нотаріусам та іншим особам, які мають право здійснювати реєстраційні дії, вчиняти будь-які реєстраційні дії відносно квартири, яка належить ОСОБА_2 праві власності на підставі договору купівлі продажу квартири від 11.06.2020 року, зареєстрованого в реєстрі за №195, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею - 59,7 кв.м., житловою площею 19,5 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст.150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, зокрема пп.1, 2 зазначеної статті встановлені таки види забезпечення позову як накладення арешту на майно, що належить відповідачеві, заборона вчиняти певні дії.

Згідно роз`яснень, що містяться у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи-підприємця; вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням цих заходів.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Отже, невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам. Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення. Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності від конкретного випадку.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню, а саме в частині накладення арешту на 1/2 частину квартири, яка належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири від 11.06.2020 року, зареєстрованого в реєстрі за №195, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею - 59,7 кв.м., житловою площею 19,5 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, в іншій частині вимог слід відмовити виходячи з наступного.

Так, в ухвалі від 17 липня 2013 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ (справа № 6-21250 св 13) дійшов висновку про те, що забезпечення судом позову у виді накладення арешту на об`єкт нерухомого майна означає, що цей об`єкт набуває правового режиму обмеженого в цивільному обороті. Забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, фактично унеможливить відчуження даного майна, що є основним для забезпечення рішення, якщо останнім будуть задоволені позовні вимоги.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, зважаючи на те, що між сторонами виник спір, який перебуває на розгляді в суді, суд вважає, що заява позивача про забезпечення позову підлягає часковому задоволенню.

Оскільки позов містить вимогу про визнання права спільної сумісної власності на 1/2 частину вказаної квартири, то відповідно і захід забезпечення позову повинен застосовуватися щодо цієї частини нерухомого майна.

На підставі викладеного, керуючись статтями 151, 152 і 153 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання позивача про забезпечення позову задовольнити частково.

Забезпечити позов шляхом накладення арешту на 1/2 частину квартири, яка належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири від 11.06.2020 року, зареєстрованого в реєстрі за №195, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею - 59,7 кв.м., житловою площею 19,5 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

В іншій частині вимог заяви про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом, підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала про забезпечення позову набирає чинності з моменту її підписання суддею, строк пред`явлення до примусового виконання ухвали становить три роки та обчислюється з наступного дня після її прийняття.

Ухвалу про забезпечення позову може бути оскаржено до апеляційної інстанції протягом 15 днів з дня її складання. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Суддя А.М.Проценко