21.12.2020 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 533/1050/20
Провадження № 2/533/285/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2020 року Козельщинський районний суд Полтавської області

в складі: судді - Оксенюк М. М.,

при секретарі - Шуліки Л. Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Козельщина цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В

06.11.2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя.

Позивач на обґрунтування позовної вимоги щодо поділу спільного сумісного майна подружжя зазначила, що за період шлюбу з відповідачем спільними грошовими затратами та трудовими зусиллями набули у спільну сумісну власність майно на загальну суму 470 500,00 грн, а саме:

житловий будинок з господарськими будівлями в АДРЕСА_1 , що складається з житлового будинку л. А, житловою площею 35,5 кв.м., загальною площею 64,6 кв.м., погреба з шийкою л. Гп, житлової прибудови л. А1, сарая л. д1, гаража-сарая л. Е, вбиральні л. З, вимощення л. І, колодязя л. К, воріт №1, огорожі №2.

земельну ділянку площею 0,15 га, призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована в АДРЕСА_1 , кадастровий номер :30:007:0133.

земельну ділянку площею 0,0494 га, призначена для ведення особистого селянського господарства, що розташована в селищі Козелыцина Козелыцинського району Полтавської області, кадастровий номер :30:007:0134.

автомобіль Chevrolet Lanos, колір сірий, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Відповідач у добровільному порядку поділити вищезазначене спільне майно не бажає, а тому позивач вважає, що оскільки спірне майно набуте нею з відповідачем в період шлюбу, воно належить їм, як подружжю, на праві спільної сумісної власності, тобто є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а тому спільне сумісне майно підлягає розподілу шляхом виділення без реального розподілу та визнання за кожним з них права власності по Ѕ ідеальній частині.

Згідно ухвали суду від 12.11.2020 року вбачається, по вищезазначеній справі відкрито провадження. Справа призначена до розгляду у підготовчому судовому засіданні на 14.12.2020 року о 09 годині 00 хвилин.

Згідно ухвали суду від 14.12.2020 року справа призначена до судового розгляду по суті на 21.12.2020 року о 09 год 00 хв.

Позивач ОСОБА_1 в судове не з`явилася, але направила заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, але направив телефонограму про розгляд справи без його участі, позов визнає.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши письмові докази, проходить до висновку, що позов позивача підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 12, ч. 1 та ч. 2 ст. 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 23.11.1991 року сторони уклали шлюб у Козельщинському РВ ЗАГС Полтавської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 49.

Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину.

Судом встановлено, що 08.06.1999 року відповідач перебуваючи в шлюбі з позивачем придбав житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 13)

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що ОСОБА_2 є власником житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 14)

Відповідно до державного акта на право приватної власності на землю та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що відповідач ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,15 га, що призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :30:007:0133 (а. с. 15)

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що відповідач ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,0494 га, що призначена для ведення особистого селянського господарства, розташована в селищі Козелыцина Козелыцинського району Полтавської області, кадастровий номер :30:007:0134 (а. с. 16)

Також, судом встановлено, що за період спільного проживання у шлюбі з позивачем відповідач прибав автомобіль Chevrolet Lanos, колір сірий, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Згідно ч. 1 ст. 60 СК України вбачається, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Ст. 70 СК України визначено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Положенням ст. 57 СК України визначено, що особистою власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 81, ч. 3 ст. 116 ЗК України вбачається, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування.

Ч.1 ст. 377 ЦК України визначено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 120 ЗК України вбачається, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. При переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди.

Отже, з врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що підлягає поділу спірний житловий будинок, земельна ділянка площею 0,15 га, призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована в АДРЕСА_1 , кадастровий номер :30:007:0133 та автомобіль Chevrolet Lanos, колір сірий, державний номерний знак НОМЕР_1 , оскільки належить сторонам у справі на праві спільної сумісної власності, так як набуте подружжям за час шлюбу, їх частки у спільному майні відповідно до ст. 70 СК України є рівними, тому за кожним зі сторін необхідно визнати право власності, без реального розподілу на Ѕ частку вказаного нерухомого майна.

Згідно п.18-2 постанови ВСУ «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року №7 вбачається, що відповідно до положень статей 81, 116 ЗК (2768-14) окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду.

Отже, з врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що щодо спірна земельної ділянки площею 0,0494 га, що призначена для ведення особистого селянського господарства, розташована в селищі Козелыцина Козелыцинського району Полтавської області, кадастровий номер :30:007:0134 поділу не підлягає, оскільки вона була передана безоплатно у власність відповідача ОСОБА_2 відповідно до вимог ЗК України, а тому режим спільного сумісного майна подружжя на цю земельні ділянки не поширюється.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог судові витрати в розмірі 2 353,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, 268, 354-355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя - задовольнити частково.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і в порядку поділу поділити спільне майно подружжя таким чином:

Визнати за кожним ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , номер картки платника податків НОМЕР_2 ) та ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , номер картки платника податків НОМЕР_2 ) без виділу в натурі право власності на 1/2 частину, а саме:

- на житловий будинок з господарськими будівлями,що складається з літери «А», погреб з шийкою літера «Гп», житлової прибудови літера «А1», сарай літера «д1», гараж - сарай літера «Е», вбиральні літера «З», вимощення літера «І», колодязя літера «К», воріт №1, огорожі №2;

- на земельну ділянку площею 0,15 га, що призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташована в АДРЕСА_1 , кадастровий номер :30:007:0133;

- автомобіля Chevrolet Lanos, колір сірий, державний номерний знак НОМЕР_1 .

В іншій частині позову позивачу відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 2 353,00 грн.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Козельщинський районний суд.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повний текст рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя М.М.Оксенюк