Ухвала

24 січня 2020 року

м. Київ

справа № 520/6473/17

провадження № 61-1699ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 11 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Одеській області, Головного управління державної казначейської служби України в Одеській області про відшкодування моральної шкоди.

Позов мотивований тим, що слідством Київського відділу поліції у м. Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області проводиться досудове розслідування за кримінальним провадженням, внесеним до Єдиного реєстру досудового розслідування від 14 листопада 2014 року № 0004695 за фактом скоєння 13 листопада 2014 року злочину щодо нанесення ОСОБА_1 тілесних ушкоджень. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2016 року у справі № 520/4333/16-ц задоволено позов ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю органів досудового розслідування під час проведення досудового розслідування за вказаним кримінальним провадженням. Проте, і надалі слідчі дії не виконувалося, досудове слідство тривало більше ніж 31 місяць, тобто понад розумний строк, у зв`язку з чим позивач ОСОБА_1 неодноразово звертався до суду зі скаргами, які ухвалами слідчих суддів Київського районного суду м. Одеси від 22 травня 2017 року та від 31 травня 2018 року задоволені.

Із урахуванням наведених обставин, позивачі із урахуванням уточнених позовних вимог просили стягнути із рахунків Головного управління Національної поліції в Одеській області по 10 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди із кожного.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 09 жовтня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто із рахунків Головного управління національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 1 500,00 грн на відшкодування моральної шкоди. У задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_4 , про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що бездіяльністю посадових осіб Слідчого відділу Київського відділу поліції у м. Одесі, завдано моральної шкоди лише ОСОБА_1 , тоді як вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є безпідставними, оскільки останніми не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту заподіяння їм моральної шкоди внаслідок бездіяльності посадових осіб.

Постановою Одеського апеляційного суду від 11 червня 2019 року апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області задоволено частково. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 09 жовтня 2018 року в частині задоволення позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, Головного управління державної казначейської служби України в Одеській області про відшкодування моральної шкоди скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, Головного управління державної казначейської служби України в Одеській області про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що оскарження ОСОБА_1 бездіяльності слідчого щодо нерозгляду його клопотання у передбачений законом строк, свідчить про реалізацію останнім оспорювання процесуальної діяльності слідчого і не є безумовним доказом як неправомірності процесуальних рішень, дій чи бездіяльності у розумінні статті 1176 Цивільного кодексу України, так і факту завдання йому моральної шкоди.

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Одеського апеляційного суду від 11 червня 2019 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

За правилом пункту 1 частини другої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову у цій справі є стягнення грошових коштів у 30 000,00 грн, що є меншим, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (210 200,00 грн), а тому у розумінні ЦПК України справа є малозначною.

Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює характер та предмет позову у даній справі, та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень на визнання справи малозначною, оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у загальних положеннях цього Кодексу, то вона поширюються й на касаційне провадження.

Крім того, при визначенні справи малознаною Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно яких державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Щодо доводів заявника про те, що справа має для нього виняткове значення, оскільки дає надію на початок та завершення досудового розслідування, Верховний Суд зазначає, що поняття винятковості справи є оціночним та потребує належного обґрунтування. Заявник не навів переконливих доводів, які б свідчили про те, що справа має для нього виняткове значення, не надав будь-яких доказів на підтвердження наведених ним обставин. При цьому, проведення досудового розслідування не може ставитися у залежність від вирішення спору про стягнення моральної шкоди.

Враховуючи те, що касаційну скаргу подано на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, і судом не встановлено передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, тому відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 11 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ступак