Єдиний унікальний номер судової справи: 225/5313/20
Номер провадження: 2/225/927/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

09 грудня 2020 року м.Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого-судді Довженко О.В.,

за участю секретаря судового засідання Пузиревської Ю.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Ведь А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою представника позивача адвоката Саєнко Олександра Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до Управління Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Донецькій області в особі відокремленого підрозділу Торецьке міське відділення Управління Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Донецькій області про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача адвокат Саєнко Олександр Миколайович, який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що 29 грудня 1998 року стався нещасний випадок на виробництві з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час виконання ним трудових обов`язків у Відкритому акціонерному товаристві «Новгородський машинобудівний завод».

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали.

Представник відповідача заперечував щодо задоволення позовних вимог, зазначивши, що представлений позивачем Акт про нещасний випадок № 17 по формі Н-1 від 31.12.1998 року оформлений з порушеннями Положення про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань, аварій на підприємствах, в установах і організаціях, яке затверджене постановою КМУ від 10.08.1998 року (в редакції постанови КМ №923 від 17.06.1998 року), що діяло на момент складення акту, зокрема: Акт 17 форми Н-1 від 31.12.1998 року завірений неналежним чином, а саме, печаткою канцелярії; прізвище потерпілого в акті « ОСОБА_3 » не відповідає даним паспорта позивача « ОСОБА_4 »; в Акті невірно зазначений загальний стаж позивача.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для задоволення заяви, судом встановлено наступне:

з 01 грудня 1998 року по 24 січня 2007 року ОСОБА_4 перебував у трудових правовідносинах з Відкритим акціонерним товариством «Новгородський машинобудівний завод», де працював електрослюсарем у механоскладальному цеху № 1.

29 грудня 1998 року, під час виконання позивачем своїх трудових обов`язків, з ним стався нещасний випадок, внаслідок якого останній отримав травму лівої ноги - двокістковий перелам лівої гомілки.

За наслідками зазначеного нещасного випадку 29.12.1998 року роботодавцем було проведено службове розслідування та 31 грудня 1998 року складено Акт про нещасний випадок № 17 форми Н-1 на підтвердження наявності причинно-наслідкового зв`язку нещасного випадку з виробництвом. За закінченням лікування позивач повернувся до роботи.

Однак, починаючи з 2017 року, виробнича травма, отримана позивачем в 1998 році, почала його турбувати, у зв`язку з чим позивач ОСОБА_4 останні три роки проходить лікування у Центральній міській лікарні м. Торецьк з діагнозом посттравматичний деформуючий остеоартроз II ступеня лівого гомілкового суглобу в стадії загострення.

Після останнього лікування в лютому місяці 2020 року ОСОБА_1 у Центральній міській лікарні м. Торецьк отримав направлення на медико-соціальну експертну комісію для визначення ступеня втрати професійної працездатності у зв`язку з нещасним випадком, який трапився з ним 29 грудня 1998 року.

Для проходження медико-соціальної експертизи позивачеві, окрім отриманого направлення лікувально-профілактичного закладу та Акту форми Н-1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, необхідно подати до відповідної комісії також направлення роботодавця чи профспілкового органу підприємства, на якому останній одержав травму чи професійне захворювання, чи/або направлення робочого органу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Оскільки роботодавець позивача - ВАТ «Новгородський машинобудівний завод», визнано банкрутом і діяльність його припинена за рішенням суду, що підтверджується відповідним Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, за отриманням вказаного вище направлення ОСОБА_4 звернувся до Торецького міського відділення Управління Виконавчої дирекції фонду у Донецькій області.

Однак, за результатами розгляду заяви позивачеві було відмовлено у виданні направлення на МСЕК до усунення порушень оформлення Акту форми Н-1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом. За умов визнання роботодавця банкрутом, усунути виявлені в Акті недоліки позивач можливості не має, що стало приводом для його звернення до суду за захистом порушеного права шляхом встановлення факту настання з ним нещасного випадку під час виконання трудових обов`язків в ВАТ «Новгородський машинобудівний завод».

Так, факт настання нещасного випадку під час виконання трудових обов`язків в ВАТ «Новгородський машинобудівний завод» (станом на час настання нещасного випадку - АТ «Новгородський машзавод») саме з позивачем у справі - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 29.12.1998 року підтверджується наступними доказами:

-записами в трудовій книжці позивача за період з 01.12.1998 року по 24.01.2007 року (прізвище та дата народження зазначені російською, як « ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 »;

-записами в медичній карті позивача (оригінал наданий суду для огляду), які підтверджують факт лікування ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отриманої травми в період з 29.12.1998 року із вказаним в Акті форми Н-1 №17 від 31.12.1998 року медичним діагнозом;

-отриманою з архіву ВЦА м. Торецьк належним чином засвідченою копією Акту форми Н-1 №17 від 31.12.1998 року з доданими письмовими поясненнями свідків настання нещасного випадку та самого потерпілого ОСОБА_1 ;

-особистими показами позивача в судовому засіданні, що був допитаний в якості свідка та під присягою підтвердив викладені в позовній заяві обставини.

Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для задоволення позову, суд виходив з наступного:

правовідносини у справі виникли з приводу встановлення факту нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, під час виконання позивачем трудових обов`язків, що необхідне для одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, у зв`язку з чим підлягають розгляду відповідно до положень ЦПК України.

Відповідно до ст.ст. 43, 46 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України.

В свою чергу, відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.1 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», нещасним випадком є обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров`ю або настала смерть.

Відповідно до ст. 13 цього Закону, підставою для оплати потерпілому витрат на медичну допомогу, проведення медичної, професійної та соціальної реабілітації, а також страхових виплат є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами.

Статтею 35 цього Закону передбачено, що для розгляду справ про страхові виплати до Фонду соціального страхування від нещасних випадків подаються акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання за встановленими формами та (або) висновок МСЕК про ступінь втрати професійної працездатності застрахованого чи копія свідоцтва про його смерть, а також відповідні рішення про відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 36, ч. 1 ст. 43 Закону, факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України "Про охорону праці". Підставою для оплати потерпілому витрат на медичну допомогу, проведення медичної, професійної та соціальної реабілітації, а також страхових виплат є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами.

Для розгляду справ про страхові виплати до Фонду подаються акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання за встановленими формами та/або висновок МСЕК про ступінь втрати професійної працездатності застрахованого чи копія свідоцтва про його смерть.

На думку суду, надана позивачем належним чином засвідчена копія Акту форми Н-1 від 31.12.1998 року №17 в цілому відповідає вимогам чинного законодавства, а саме Положенню про розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, що затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 10.08.1993 року № 623 (в редакції станом на час складання Акту, тобто, 31.12.1998 року), адже містять дані про особу, місце, причини і наслідки нещасного випадку на виробництві.

Більш того, наявні в даному Акті форми Н-1 від 31.12.1998 року №17 відомості повністю узгоджуються з матеріалами справи, а саме з даними медичної карти позивача, даними трудової книжки, поясненнями самого позивача в якості свідка.

Разом з цим, недоліки форми та змісту Акту, на які вказує відповідач, як-то, пропущена подвоєна літера в прізвищі потерпілого, неточність в зазначенні стажу роботи потерпілого, засвідчення акту печаткою канцелярії тощо, на думку суду, є наслідком неуважності, недбалого ставлення відповідних працівників підприємства, що складали даний акт про нещасний випадок, однак, не спростовують самих обставин нещасного випадку, викладених в акті, а також, обставин, встановлених під час розгляду даної справи.

Таким чином, враховуючи наявні у справі докази та встановлені судом обставини в їх сукупності, зважаючи на неможливість усунення недоліків акту про нещасний випадок у зв`язку з ліквідацією підприємства-роботодавця, з метою захисту порушених прав позивача, суд приходить до висновку щодо наявності правових підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 263 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву уповноваженого представника позивача адвоката Саєнко Олександра Миколайовича (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ), який діє в інтересах ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Управління Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Донецькій області (місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Свободи, 5, ) в особі відокремленого підрозділу Торецьке міське відділення Управління Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Донецькій області (місцезнаходження: Донецька область, м. Торецьк, вул. Маяковського, 34, ) про встановлення факту, що має юридичне значення, - задовольнити повністю.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що 29 грудня 1998 року стався нещасний випадок на виробництві з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час виконання ним трудових обов`язків у ВАТ «Новгородський машинобудівний завод».

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, строк апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Донецького апеляційного суду з урахуванням вимог п. 15.5 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлений 17.12.2020 року.

Суддя О.В. Довженко