ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 року Фастівський міськрайонний суд Київської області

в складі:

головуючого судді: Осаулової Н.А.,

за участю секретаря: Слюсар Я.В.,

за участю:

стягувача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 ,

головного державного виконавця Таратутенко Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Фастові цивільну справу за скаргою ОСОБА_3 про визнання дій державного виконавця протиправними, скасування Довідки-розрахунок заборгованості та зобов`язання вчинити дію по виконавчому провадженню № 44196381, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2020 року боржник звернувся до суду з даною скаргою, в якій просив суд визнати неправомірними дії державного виконавця Фастівського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області Таратутенко Л.О. в частині складання довідки-розрахунку заборгованості від 12.12.2019 р., скасувати довідку-розрахунок заборгованості з аліментів від 12.12.2019 р. у виконавчому провадженні № 44196381 та зобов`язати державного виконавця Таратутенко Л.О. зупинити виконавче провадження № 44196381.

Скаргу мотивував тим, що в провадженні Фастівського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області заходиться зведене виконавче провадження № 44196381 про стягнення аліментів. 20.12.2019 р. він отримав довідку розрахунок заборгованості станом на 12.12.2019 р. Однак, в зв`язку з тим, що Фастівським міськрайонним судом прийнято до провадження справу № 6/381/110/19 за його заявою в інтересах його доньки ОСОБА_4 про заміну сторони в виконавчому провадженні та ДВС була повідомлена судом про відкриття провадження по цій справі, то виконавче провадження підлягало зупиненню на підставі частини ч.2 ст.34 Закону України «Про виконавче провадження». Однак, державний виконавець в порушення вимог вказаного закону не винесла постанову про зупинення виконавчого провадження, а 12.12.2019 р. здійснила новий розрахунок заборгованості по аліментах. Вказані дії порушують права скаржника.

В судове засідання боржник (заявник) ОСОБА_3 не з`явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином. Між тим, 20.01.2020 р. через канцелярію суду подав заяву про відкладення розгляду справи з причин його перебуванням в цей день в іншому судовому засіданні у Васильківському міськрайонному суді Київської області.

Між тим, суд не вважає поважними причини неявки в судове засідання боржника, які вказані в заяві про відкладення розгляду справи, а тому враховуючи положення ч. 2 ст. 450 ЦПК України, суд постановив проводити розгляд справи за відсутності ОСОБА_3 , який належним чином повідомлений про розгляд справи.

Стягувач та їх представник в судовому засіданні проти скарги заперечували просили відмовити в її задоволенні.

Головний державний виконавець в судовому засіданні проти скарги заперечувала, просила залишити її без задоволення.

Суд, заслухавши пояснення стягувача та її представника, головного державного виконавця, дослідивши матеріали справи та виконавчого провадження, вважає, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 447 ЦПК України, передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п.2 та п.3 ч.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 07.02.2014 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах", судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. - і за її межами. Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Перевіривши матеріали справи та копію виконавчого провадження № 44196381 судом встановлено, що на виконанні у головного державного виконавця Фастівського міськрайонного ВДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) Таратутенко Л.О. перебуває зведене виконавче провадження № 44196381, у якому серед іншого 29.07.2014 році було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа Фатівського міськрайонного суду про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 на ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки ОСОБА_6 у розмірі ј частини усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 04.03.2014 року до досягнення дитиною повноліття.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, стягувач ОСОБА_1 звернулась 02.12.2019 р. до відділу ДВС з заявою про видачу довідки про стан заборгованості скаржника ОСОБА_3 по аліментам у цьому виконавчому провадженні з виконання вищевказаного виконавчого листа.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Згідно зі ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів видається органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем на вимогу стягувача протягом трьох робочих днів у випадках, встановлених законом та дійсна протягом одного місця з дня її винесення.

Відтак, державним виконавцем 12.12.2019 р. на вимогу стягувача та у відповідності до вказаних вимог законодавства було складено Довідку-розрахунок заборгованості за виконавчим листом № 2/381/420/14 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Станом на 12.12.2019 р. загальна заборгованість ОСОБА_3 становить 117 673,41 грн..

Звертаючись до суду із скаргою ОСОБА_3 зазначає, що головним державним виконавцем Таратутенко Л.О. у виконавчому провадженні про стягнення з нього на корись ОСОБА_1 аліментів, було неправомірно складено 12.12.2019 р. довідку розрахунок заборгованості по аліментах, оскільки виконавець був зобов`язаний зупинити дане виконавче провадження на підставі п.5 ч.1 ст.34 Закону України «Про виконавче провадження», а тому виконавець не мала законних підстав для винесення даної довідки.

Між тим, така позиція скаржника є помилковою з огляду на наступне.

Так, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі звернення виконавця та/або заінтересованої особи до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому частиною п`ятою статті 15 цього Закону.

Частиною 5 ст. 15 даного Закону передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

В свою чергу, відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування, як зазначено у ст.ст. 76, 77 ЦПК України.

Так, скаржником не було надано суду доказів обізнаності державного виконавця до дати складання спірної довідки від 12.12.2019 року про існування обставин його звернення до суду із відповідною заявою про заміну сторони виконавчого провадження і відкриття судом провадження у такій цивільній справі для розгляду такого питання, як підставу для зупинення виконавчих дій.

Матеріали виконавчого провадження містять лише звернення скаржника із такою заявою 27.12.2019 року, тобто вже після винесення оскарженої довідки про заборгованість по аліментам.

Відтак, посилання ОСОБА_3 на неправомірність винесення оскаржуваної довідки не знайшли свого підтвердження в ході розгляду даної скарги, оскільки Законом України «Про виконавче провадження»чітко визначено обов`язки і права виконавців при вчиненні виконавчих дій.

Як встановлено судом, головний державний виконавець діяла в межах своїх повноважень, так як, видача стороні виконавчого провадження оскаржуваної довідки та взагалі довідки про заборгованість щомісячно не є правом виконавця, а є його обов`язком, який не може бути проігнорованим, а тому враховуючи викладене, суд вважає, що довідка розрахунок заборгованості від 12.12.2019 р. була винесена та направлена сторонам згідно вимог закону.

Окрім того, звертаючись до суду зі скаргою на дії державного виконавця, боржник ОСОБА_3 просить суд зобов`язати головного державного виконавця Таратутенко Л.О. зупинити виконавче провадження №44196381.

У відповідності до вимог ст. ст. 34, 35 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено виключні обставини, що зумовлюють зупинення вчинення виконавчих дій.

Між тим, як роз`яснено у пункті 15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду. Разом із тим до завершення розгляду скарги при наявності для цього підстав суд може зупинити стягнення на підставі виконавчого листа (пункт 4 частини першої статті 37 Закону про виконавче провадження).

Даними правовими нормами передбачено, що суд першої інстанції не наділений повноваженнями про зупинення виконавчого провадження, а лише здійснює контроль за виконанням судового рішення в порядку, визначеному розділом VII ЦПК України.

Відтак, суд не вправі вирішувати за державного виконавця питання про зупинення виконавчого провадження.

Більше того, жодних підстав для його зупинення у відповідності до вимог ст. ст. 34, 35 вказаного Закону стороною боржника не наведено.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зауважити, що 08.01.2020 р. головним державним виконавцем Таратутенко Л.О. було винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій у зведеному виконавчому провадженні № 44196381.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Зокрема, Європейський суд з прав людини в своїй практиці (рішення від 13.05.1980 року в справі «Артіко проти Італії (пункт 35), рішення від 30.05. 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 32) визначає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних.

Отже, з урахуванням вищенаведеного, відсутність у скаржника порушених цивільних прав чи обов`язків у зв`язку з правомірними діями державного виконавця не породжує для нього права на захист, тобто права на звернення із цією скаргою до суду.

За змістом ч. 2, 3 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що державним виконавцем не було порушено вимог Закону України «Про виконавче провадження», відповідно, дії державного виконавця у виконавчому провадженні були законними та правомірними, а відтак подана скарга задоволенню не підлягає.

Згідно п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Керуючись ст.ст. 19, 129-1 Конституції України; ст. ст. 10, 258-261, 268, 352-354, 447, 450, 451 п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України ; Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_3 про визнання дій протиправними головного державного виконавця Фастівського міськрайонного відділу ДВС ЦМУМЮ (м.Київ) Таратутенко Л.О., скасування Довідки-розрахунок заборгованості від 12.12.2019 р. та зобов`язання вчинити дію по виконавчому провадженню № 44196381.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом 15-днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Реквізити сторін:

ОСОБА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , паспорт серія НОМЕР_3 виданий Фастівським РВ Управління ДМС України Київської області 21 січня 2014 року, адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Фастівський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ), адреса місця знаходження: вул. Суворова, буд. 1, м. Фастів, Київська область, Код .

Суддя Осаулова Н.А.

Повний текст виготовлено 27.01.2020 р.