ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 2-5287/11 Головуючий суддя І інстанції Задорожна А. М.
Провадження № 22-ц/818/1039/20 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: договірна
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2020 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Яцини В.Б.

суддів: - Кіся П.В., Хорошевського О.М.,

за участю секретаря : Кучер Ю.Ю.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Соловйової Олени Вікторівни на ухвалу Московського районного суду м.Харкова від 04 листопада 2019 року, постановлену у складі головуючого судді Задорожної А.М., по справіза заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» заінтересовані особи - стягувач ПАТ «КБ «Надра», боржники - ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , про заміну сторони виконавчого провадження,

встановив:

24 жовтня 2019 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» звернулося до суду з заявою про заміну стягувача - ПАТ «КБ «Надра» - на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» у справі № 2-5287/11.

Заява мотивована тим, що 06 серпня 2012 року Апеляційним судом Харківської області було ухвалено рішення про солідарне стягнення з боржників на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором.

20 вересня 2019 стягувач ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Гефест» уклали Договір про відступлення прав вимоги, за яким до останнього перейшло право вимоги до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , що підтверджується Додатком № 1 до Договору №GL3N24068. В зв`язку із чим просили суд провести заміну стягувача, судове засідання провести без участі представника заявника.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 04 листопада 2019 року заяву задоволено.

Замінено стягувача - ПАТ «Комерційний банк «Надра» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» (, адреса реєстрації 01042, м. Київ вул. Брановицького Ігоря, 3) у виконавчому листі №2-5287/11, виданому на підставі рішення апеляційного суду Харківської області від 06.08.2012 відносно ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).

Замінено стягувача - ПАТ «Комерційний банк «Надра» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» (, адреса реєстрації 01042, м. Київ вул. Брановицького Ігоря, 3) у виконавчому листі №2-5287/11, виданому на підставі рішення апеляційного суду Харківської області від 06.08.2012 відносно ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ).

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, адвокат Соловйова О.В. в апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Вказала, що за адресою місця проживання суд не викликав ОСОБА_3 у судове засідання. Копія заяви про заміну стягувана у виконавчому листі та копія судової повістки про виклик були надіслані судом за адресою : АДРЕСА_1 . Зазначене підтверджується змістом самої повістки та копією конверта, яким були надіслані вказані документи. Відповідну заяву та судову повістку отримав її батько за день до дня слухання і повідомив вже занадто пізно, коли вона з сім`єю приїхали до нього в гості. Таким чином, суд не здійснив належного та завчасного повідомлення про розгляд справи, чим було порушено право на доступ до правосуддя.

Зазначила, що право сторони заявити про заміну сторони у виконавчому провадженні повинно балансувати з процесуальним обов`язком доказування підстав такої заміни. Для настання процесуального правонаступництва суду необхідно встановити факт переходу до особи матеріальних прав попередника. Нажаль, в цій справі судом такий баланс не був дотриманий.

Вказала, що відсутні підстави для заміни ПАТ «КБ «Надра» на правонаступника - ТОВ «ФК «Гефест», оскільки виконавче провадження з виконання судового рішення відсутнє, а така заміна можлива лише в межах відкритого виконавчого провадження.

Вказала, що згідно п. 1 укладеного договору про відступлення прав вимоги, витягу з додатку № 1 до договору, ПАТ «КБ «Надра» відступив ТОВ «ФК «Гефест» права вимоги лише за кредитними договорами, договорами поруки, договорами іпотеки. Тобто, відступлення прав вимоги відбулося лише за укладеними ПАТ «КБ «Надра» правочинами а не за прийнятим судовим рішенням у справі № 2-5287/11 від 01.10.2012 року та виконавчими листами чи провадженнями. Отже, предмет домовленості виступали лише договори, а не рішення суду.

На момент звернення ТОВ «ФК «Гефест» до суду з заявою про заміну стягувана у виконавчому листі було відсутнє жодне відкрите виконавче провадження. Доказів наявності у заявника виконавчих листів, в яких він просив здійснити заміну стягувана. ТОВ «ФК «Гефест» не надав. Оскільки у заявника відсутні виконавчі листи з примусового виконання рішення з боржників, відповідно неможливо здійснити заміну сторони у відсутньому документі.

Зазначила, що 03.03.2014 року державним виконавцем Московського ВДВС м. Харкова Головного територіального управління юстиції було винесено постанову про повернень- виконавчого документа стягувачеві у зв`язку з відсутністю у боржника ОСОБА_3 майна, на яке можна звернути стягнення. У резолютивній частині постанови зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 03.03.2015 року. У редакції Закону України «Про виконавче провадження», що діяла на момент видачі виконавчих листів від 13.01.2013 року встановлювався річний строк для пред`явлення виконавчих листів до виконання. 12.03.2013 року виконавчі листи були пред`явлені до виконання, які були повернуті ПАТ КБ «Надра» 03.03.2014 року, строк пред`явлення вищезазначеного виконавчого документу до виконання сплив ще 03.03.2015 року, і більше не пред`являлися з цього часу до виконання.

Оскільки, вимога про заміну стягувана у виконавчому листі є похідною від права стягувача на пред`явлення виконавчого листа до виконання, заява ТОВ «ФК «Гефест» про заміну сторони стягувана у виконавчому листі, який не є чинним, задоволенню не підлягає.

Вказала, що суд першої інстанції не пересвідчився у чинності виданих виконавчих листів, а тому ухвала винесена без встановлення цих обставин, що мають значення при вирішенні питання про процесуальне правонаступництво. Вважає, що вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Гефест» про заміну сторони у виконавчих листах не підтверджені належними та достатніми доказами.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «ФК «Гефест» просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги у повному обсязі внаслідок її необґрунтованості.

Послався на те, що доводи скарги спростовуються наданими до заяви ТОВ «ФК «Гефест» на підтвердження факту виконання умов Договору про відступлення прав вимоги від 20.09.2019 року щодо передачі документів про наявність заборгованості та оплати, які підтверджують передачу право вимоги нового кредитора у повному обсязі.

Передача прав вимоги за договорами передбачає й передачу прав вимоги за рішенням суду, яке нерозривно пов`язано з виконанням зобов`язання за кредитним договором та не припиняє його. З цього приводу також послався на правовий висновок, до якого дійшов Верховний Суд у постанові від 05.12.2018 у справі № 643/4902/14-ц про те, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для усіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні не має права звернутися до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду. Аналогічні висновки з цього приводу містяться у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13. Постановами Верховного Суду України від 19.08.2014 по справі № 923/945/13 та Верховного Суду від 11.07.2018 у справі № 908/1490/17 зазначено, що уступка права стягувача за рішенням суду шляхом укладення цивільно-правової угоди чинним законодавством не передбачена.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 , яка підтвердила обізнаність іншому боржника - ОСОБА_2 про розгляд скарги у судовому засіданні 23.01.2020, який не з`явився у судове засідання та свого представника для участі не направив, представник стягувача також у судове засідання не з`явився з невідомих причин, тому відповідно до ст.ст. 131, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів розглянула скаргу за їх відсутності, перевірила матеріали справи, та дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вказана ухвала суду зазначеним вимогам у цілому відповідає.

Відповідно до ст.11 Закону "Про виконавче провадження" у разі вибуття однієї з сторін заінтересована сторона має право звернутися до суду із заявою про заміну сторони правонаступником.

Згідно ч. ч. 1, 5 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Згідно ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

За загальним правилом, суть правонаступництва полягає в переході прав та обов`язків, що особисто не пов`язані з особою, яка вибуває з правовідносин, до іншої особи, яка вступає у спірні правовідносини.

Підставою для заміни сторони на правонаступника, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони у правовідносинах і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором

Згідно ст. 510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. У зобов`язанні на стороні боржника або кредитора можуть бути одна або одночасно кілька осіб. Якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Відповідно до ст. 512 ЦК України передбачено, що однією з підстав заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника (ст. 516 ЦК України).

Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Ухвала про заміну сторони виконавчого провадження надсилається (надається) учасникам справи, а також державному виконавцю, приватному виконавцю в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Згідно ст. 446 ЦПК України процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як судом першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом. Процесуальні питання, пов`язані з виконанням рішень інших органів (посадових осіб), вирішуються судом за місцем виконання відповідного рішення.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи,що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 29.03.2012 задоволений позов ОСОБА_4 , визнаний частково недійсним в частині продавця договір купівлі-продажу квартири, визнано недійсним договір іпотеки; в позові ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - відмовлено.

Рішенням судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 06.08.2012 частково задоволено апеляційну скаргу ПАТ КБ «Надра», рішення суду першої інстанції скасовано, вирішено, крім іншого, стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором в розмірі 569497,88 грн.

31.01.2013 представником ПАТ «КБ «Надра» на виконання зазначеного рішення суду отримано чотири виконавчих листи.

Докази виконання зазначеного рішення до суду не надані.

Статтею 512 ЦК України передбачено, що однією з підстав заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою є правонаступництво.

Згідно з Договором №GL3N24068 про відступлення права вимоги від 20.09.2019, укладеним між ПАТ КБ «Надра» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест», право грошової вимоги за Кредитним договором № 6/4/34/200В/840ЖР/270 від 11.09.2008 та договором поруки до нього, боржники ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест».

З Договору вбачається, що новий кредитор отримує право вимоги на раніше отримання первісним кредитором коштів, вказаних в Договорі як ціна відступлення.

На виконання п.5 Договору, ПАТ КБ «Надра» здійснило передачу документації, яка підтверджує Права вимоги до боржників, - ТОВ «ФК «Гефест», що підтверджується додатком №1 до договору №GL3N24068 про відступлення права вимоги від 20.09.2019 в матеріалах справи, зокрема, щодо боржника ОСОБА_2 та поручитея ОСОБА_5 .

Отже, на підставі вищевказаних документів ТОВ «ФК «Гефест» дійсно набуло право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ПАТ КБ «Надра», у тому числі і до ОСОБА_2 та ОСОБА_5 за кредитним договором №6/4/34/200В/840ЖР/270 від 11.09.2008 на виконання рішенняМосковського районного суду м. Харкова від 29.03.2012.

Наведені з цього приводу в доводах скарги заперечення є необґрунтованими і спростовуються наявними у справі вищевказаними документами (а.с.145-147, 148).

Таким чином, стягнута сума заборгованості, може бути отримана правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест».

Оскільки підставою для процесуального правонаступництва є правонаступництво у матеріальних правовідносинах (ст.ст. 512, 514 ЦК України), заміна сторони правонаступником може на будь-якій стадії провадження по справі, до повного виконання своїх зобов`язань боржником, не зважаючи на строк видачі виконавчих листів, що у розмінні правил Закону України «Про виконавче провадження» має правове значення лише для їх звернення до примусового виконання. Тому наявність чи відсутність виконавчого провадження у даному випадку не має правового значення.

Щодо доводів скарги ОСОБА_3 про безпідставну заміну кредитора (стягувача), то відповідно до ст. 516 ЦК України згідно до умов договору відступлення права відмови заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Тобто на дійсність відступлення права вимоги та для правонаступництва стягувача відсутність письмового повідомлення про заміну кредиторів у зобов`язанні не впливає.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13 про те, що заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Колегія суддів погоджується з наведеними у відзиві на скаргу запереченнями про те, що передача прав вимоги за договорами передбачає й передачу прав вимоги за рішенням суду, яке нерозривно пов`язано з виконанням зобов`язання за кредитним договором та не припиняє його. З цього приводу представник нового кредитора ТОВ «ФК «Гефест» правильно послався на згаданий правовий висновок, до якого дійшов Верховний Суд у постанові від 05.12.2018 у справі № 643/4902/14-ц про те, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для усіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду. При цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні не має права звернутися до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду. Аналогічні висновки з цього приводу містяться у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13. Постановами Верховного Суду України від 19.08.2014 по справі № 923/945/13 та Верховного Суду від 11.07.2018 у справі № 908/1490/17 зазначено, що уступка права стягувача за рішенням суду шляхом укладення цивільно-правової угоди чинним законодавством не передбачена.

Згідно до ч.4 ст.263 ЦПК України суд апеляційної інстанції у контексті аналогічних обставин цієї справи щодо правонаступництва кредитора враховує вказані висновки щодо застосування вищевказаних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутися до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду. Колегія суддів також звертає увагу на те, що рішення суду, яке було ухвалено на підставі договорів, лише підтверджує передбачене договорами право і тому правонаступництво за цими договорами, не припиняється внаслідок такого рішення.

Не підтверджені доказами доводи скарги про відсутність реального переходу права вимоги до нового кредитора, також є безпідставними з огляду на презумпцію дійсності та правомірності правочину. Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору переуступки права вимоги всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Таким чином, апелянтом всупереч положенням ст.ст. 12, 81 ЦПК України про процесуальний обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, - не надано до суду належних і допустимих доказів на спростовування висновків суду першої інстанції про доведеність правонаступництва ТОВ ФК «Гефест».

Щодо доводів скарги, ОСОБА_3 що вона не була повідомлена судом належним чином про розгляд справи, то колегія суддів виходить з того, що у даному випадку суд надсилав судову повістку за тією адресою, яку зазначив новий кредитор у заяві про заміну кредитора (а.с. 143, 153). Як вбачається з доводів скарги про існування судового розгляду вона дізналася від свого батька ОСОБА_2 , про результат розгляду заяви про заміну кредитора вона дізналася після ознайомлення з матеріалами справи 03.12.2019.

Перевіряючи правові наслідки не повідомлення судом боржника ОСОБА_1 за адресою у м. Харкові колегія суддів звертає увагу, що під час апеляційного розгляду скарги вона мала процесуальну можливість надавати свої пояснення, клопотання та докази на їх підтвердження, отримала правову допомогу та скористалася послугами представника-адвоката, тобто у суді апеляційної інстанції, який має такі ж повноваження стосовно вирішення по суті заяви про заміну кредитора, які має суд першої інстанції, ОСОБА_1 мала усі процесуальні права та можливості, які вона не змогла використати у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції правильно досліджені і оцінені обставини по справі, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Тому її відсутність у судовому засіданні в суді першої інстанції є формальним порушенням норм цивільного процесуального права, яке не призвело до ухвалення незаконного судового рішення та в цілому не мало істотного впливу на її доступ до правосуддя, який в результаті апеляційного розгляду скарги та перегляду заяви про заміну кредитора був повністю поновлений.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції з урахуванням принципу пропорційності, ст. 11 ЦПК України, не вбачає підстав для скасування законного та обґрунтованого рішення з формальних підстав, і тому відповідно до ст. 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржене судове рішення без змін.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України відсутні підстави для перерозподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 367,368, п. 1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388,389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Соловйової Олени Вікторівни - залишити без задоволення.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 04 листопада 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 24 січня 2020 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді П.В.Кісь.

О.М.Хорошевський.