Справа № 161/9529/20
Провадження № 2/161/2622/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2020 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючої - судді Плахтій І.Б.,

з участю секретаря судових засідань - Жаловаги І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Луцької міської ради про визнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

16.06.2020 позивач ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на нерухоме майно.

Позов мотивує тим, що 27.05.2014 між ОСОБА_1 та Підприємством «Волиньавтомотосервіс» було укладено договір купівлі-продажу майнових прав. Предметом договору були майнові права на об`єкт нерухомості, а саме: квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 50,8 кв.м., житловою площею 22,1 кв.м., кількість кімнат - 1, поверх - перший, загальною вартістю 304 800 грн.

Зобов`язання щодо внесення коштів, за умовами договору покупець виконав в повному обсязі. На даний час будинок введений в експлуатацію.

Однак, позивач не має змоги підписати Акт з підприємством та зареєструвати право власності на квартиру, оскільки юридична особа припинила свою діяльність і фактично відсутня.

А тому, просив визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні 05.10.2020 позивач вимоги позову підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі. Суду додатково пояснив, що після укладення договору відразу отримав ключі від квартири. Пізніше був за кордоном, йому подзвонили від продавця, він приїхав і повністю оплатив вартість квартири. На момент купівлі будинок уже був зданий в експлуатацію.

Від представника Луцької міської ради надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. При вирішенні справи покладався на розсуд суду.

Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що 27.05.2014 між ОСОБА_1 (покупець) та Підприємством «Волиньавтомотосервіс» (продавець) було укладено договір купівлі-продажу майнових прав (а.с. 10-13).

За умовами вказаного договору, продавець Підприємством «Волиньавтомотосервіс» продає, а покупець ОСОБА_1 купує майнові права на об`єкт нерухомості у порядку та на умовах, передбачених договором (пункт 2.1 Договору).

Предметом договору були майнові права на об`єкт нерухомості, а саме: квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 50,8 кв.м., житловою площею 22,1 кв.м., кількість кімнат - 1, поверх - перший.

Відповідно до п. 4.2 Договору, вартість майнових прав на об`єкт нерухомості визначена сторонами у розмірі 304 800 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивач як покупець за договором купівлі-продажу майнових прав свої зобов`язання щодо повної оплати вартості майнових прав виконав в повному обсязі. Дана обставина стверджується наявними в матеріалах справи копіями квитанцій від 24.04.2018 та 25.04.2018 (а.с. 17).

Пунктом 3.1 Договору передбачено, що майнові права на об`єкт нерухомості передаються Продавцем Покупцю шляхом підписання акту. Акт підписується сторонами не пізніше 10 робочих днів з дати настання останньою з таких подій: здійснення Покупцем оплати 100% вартості майнових прав, введення об`єкту капітального будівництва в експлуатацію та здійснення розрахунків.

Згідно з п.3.2 Договору, право власності на Майнові права переходить від Продавця до Покупця після підписання Акту, для підписання якого та отримання інших документів Покупець має з`явитись до Продавця на протязі 10 (десяти) робочих днів з моменту отримання відповідного повідомлення.

Пунктом 3.7 Договору, сторони домовляються, що одночасно з підписанням акту, Продавець надає Покупцю наступні документи, необхідні для оформлення Покупцем права власності на об`єкт нерухомості:

Завірену своєю печаткою копію Акту вводу в експлуатацію Об`єкту капітального будівництва.

Після підписання Акту передачі зазначених документів Продавцем Покупцю зобов`язання Продавця за цим договором вважаються виконаними (пункт 3.8 Договору).

Позивач посилаючись на невиконання умов договору з боку відповідача, як продавця майнових прав наполягав на можливості визнання за ним права власності на об`єкт нерухомості - квартиру АДРЕСА_1 .

Закон України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» дає визначення поняття «майнові права», які можуть оцінюватися, як будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги (ст.3 Закону).

У постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 30 січня 2013 року у справі № 6-168цс12 зроблено висновок, що майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з положеннями ст. 334 Цивільного кодексу України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно положень ст. 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом.

Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Таким чином, діючим законодавством, що регулює спірні правовідносини, передбачено, що право власності на новостворене нерухоме майно, виникає з моменту завершення будівництва та право власності підлягає обов`язковій державній реєстрації.

Як вбачається з матеріалів справи, обов`язковими умовами договору купівлі-продажу майнових прав, про що вказано у розділі предмета договору, так і у зобов`язанні сторін, було чітко обумовлено передача Продавцем, завіреної своєю печаткою копії Акту вводу в експлуатацію Об`єкту капітального будівництва, що є підставою для подальшої державної реєстрації права власності за покупцем на вказаний об`єкт.

Станом на час розгляду справи, будівництво будинку завершене, будинок введений в експлуатацію.

З відповіді Голови ОСББ «Прайд» встановлено, що багатоквартирний житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , перебуває на балансі об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Прайд» (а.с. 47).

Відповідно до Акту від 20.11.2014 про передачу-переймання на баланс житлового будинку по АДРЕСА_2 , багатоквартирний будинок передано з балансу ПП «Волиньавтомотосервіс» на баланс ОСББ «Прайд».

З пояснень позивача вбачається, що Підприємство «Волиньавтомотосервіс», зокрема юридична особа з кодом 2174225 припинила свою діяльність.

Майнові права на об`єкт нерухомості не були передані Продавцем Покупцю шляхом підписання акту.

На даний час, ОСОБА_1 позбавлений підписати акт передачі майнових прав з підприємством з незалежних від нього обставин. Відтак, позбавлений можливості в подальшому провести дії пов`язані з реєстрацією права власності на об`єкт нерухомості.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, кожен громадянин має право набути право власності на нерухоме майно, одержане внаслідок укладення угод не заборонених законом.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб .

Статтею ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном.

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно із ст. 656 ЦК України, до договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає зі змісту або характеру цих прав.

Відповідно до частини першої статті 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Судом встановлено, що Підприємство «Волиньавтомотосервіс» умови договору купівлі-продажу майнових прав від 27.05.2014 укладеного з ОСОБА_1 належним чином не виконало.

Суд визнає такими, що заслуговують на увагу, доводи позивача про те, що невиконання Підприємство «Волиньавтомотосервіс» умов договору щодо не підписання Акту є істотним порушенням стороною умов договору.

Відтак, права ОСОБА_1 підлягають захисту в судовому порядку.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі вищевикладеного, надавши правову оцінку представленим доказам у сукупності з фактичними обставинами справи, проаналізувавши характер спірних правовідносин, що склалися між сторонами, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 17, 77, 78, 81, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 280 ЦПК України, на підставі ст. ст. 316, 317, 319, 328, 331, 334, 655, 656 Цивільного кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня вручення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 23.11.2020.

Суддя Луцького міськрайонного суду І.Б. Плахтій