Справа № 132/3312/20
Провадження № 2/132/760/20
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

14.12.2020 м. Калинівка

Калинівський районний суд Вінницької області у складі:

головуючої судді Ставнійчук С.В.,

за участю секретаря судового засідання: Лисюк О.П.,

розглянувши у відкритому удовому засіданні в м. Калинівка Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,

встановив:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що вона є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 . З відповідачем по справі вони перебували у фактичних шлюбних відносинах, які припинені у 2016 році. З того часу відповідач не проживає з позивачкою однією сім`єю, в будинку не зберігає своїх речей, участі в утриманні будинку не бере та не цікавиться ним, фактично проживає в іншому місці. За якою адресою він проживає в даний час позивачці не відомо, по телефону та за допомогою Інтернету вони не спілкуються, листів один одному не пишуть, членом сім`ї позивачки відповідач не є.

Позивачка перебуває в скрутному матеріальному становищі, а наявність реєстрації відповідача в будинку змушує її сплачувати комунальні послуги за нього, в той час коли відповідач фактично не користується та не проживає в будинку.

Керуючись статтею 405 ЦК України позивачка просила визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким що втратив право користування житловим будинком по АДРЕСА_1 .

Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 26.10.2020 року було відкрито загальне позовне провадження у справі та відповідачеві надано строк для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 24.11.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, надіслала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує із наведених в позовний заяві підстав.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився. Про час та місце судового розгляду повідомлявся за адресою реєстрації місця проживання ( АДРЕСА_1 ), а також через оголошення на веб-сайті Калинівського районного суду Вінницької області.

Враховуючи вищевикладене та положення ст. 280 ЦПК України суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами та ухвалює заочне рішення.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 , в якому як колишній член сім`ї (співмешканець) з 1986 року був зареєстрований ОСОБА_2 (довідка №496 від 16.09.2020 видана виконкомом Лісоволисіївської сільської ради на ім`я ОСОБА_1 ).

Відповідно до акта від 14.09.2020 складеного депутатом Лісоволисіївської сільської ради Калинівського району Грищуком П.В. за участю жителів села ОСОБА_3 , ОСОБА_4 встановлено, що ОСОБА_2 з 1986 року зареєстрований у належному ОСОБА_1 житловому будинку по АДРЕСА_1 , але не проживає в ньому з 2016 року і по даний час, оскільки переїхав на інше місце проживання в м. Вінницю до дочки.

Згідно з довідкою Лісоволисіївського сільвиконкому від 16.09.2020 №497 виданої на ім`я ОСОБА_1 , остання зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_1 , одинока, дітей не має.

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно із частиною четвертою статті 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Частиною першою статті 156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме: подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

На підставі частини другої статті 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Враховуючи встановлені судом обставини, беручи до уваги той факт, що відповідач ОСОБА_2 добровільно залишив будинок АДРЕСА_1 , вибувши проживати за іншою адресою, суд вважає, що останній втратив право на користування спірним житлом, оскільки не проживає в ньому без поважних причин понад один рік.

Доказів створення позивачем перешкод для законного користування відповідачем спірним житлом не надано. З позовами про усунення перешкод в користуванні житлом, про вселення чи з будь-яким іншим позовом, спрямованим на захист свого права, відповідач не звертався.

За таких обставин, суд вважає доведеною наявність підстав для задоволення позову про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, відповідно до положень ч. 2 ст. 405 ЦК України.

Такий висновок узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 лютого 2018 року у справі N 283/1443/16-ц.

Судові витрати по справі позивачка просить віднести за її рахунок.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 319, 383, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 150, 156 ЖК України, ст.ст.12, 80, 81, 82, 200, 206, 211, 247, 259, 264, 265, 268, 280-289, 354 ЦПК України, суд ,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням - житловим будинком по АДРЕСА_1 .

Судові витрати по справі віднести за рахунок позивачки ОСОБА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою с. Лісова Лисіївка, Калинівського району Вінницької області, РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання, АДРЕСА_1 , РНОКПП, фактичне місце проживання невідомі).

Суддя С.В. Ставнійчук