ЄУН № 336/3130/20
пр. № 2/336/2127/2020
РІШЕННЯ

Іменем України

14 грудня 2020 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Дацюк О.І., при секретарі Скибі О.Б., за участю позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , в якому вказав, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 14.12.1973 року, від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сім`я фактично розпалась, сторони припинили родинні стосунки, у зв`язку з чим просить шлюб розірвати.

Ухвалою суду від 02.07.2020 року позовну заяву залишено без руху.

17.07.2020 року представник позивача адвокат Желтобрюхов В.В. направив до суду уточнену позовну заяву тим самим усунувши недоліки позову.

Ухвалою суду від 17.08.2020 року відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників.

У наданий судом строк своїм правом подання до суду заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позовну заяву відповідач не скористалась.

Позивачем також не направлено до суду додаткових доказів, які б не були додані до позовної заяви.

Позивач в судовому засіданні пред`явлений позов підтримав, пояснивши, що з березня 2020 року на даний час він та відповідач мешкають окремо, подальше примирення та відновлення подружніх стосунків неможливе, тому вважає за необхідне розірвати укладений між сторонами шлюб.

Відповідач повідомила суд про те, що сторони наразі мешкають окремо, проти задоволення позову та розірвання шлюбу заперечувала, вважаючи. Що позивач перебуває під впливом іншої жінки.

Факт перебування сторін у шлюбі підтверджено копією свідоцтва про шлюб, виданого Олександрівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 23.06.2020 року.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Як вказує ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно ст. 105, 110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

За ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Як вказує п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, проголошена Конституцією України (254к/96-ВР) охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Зважаючи на відсутність неповнолітніх дітей, позицію позивача, який позов підтримав та просив розірвати укладений між сторонами шлюб, категорично зазначив про неможливість подальшого примирення, пояснення відповідача, яка підтвердила те, що сторони мешкають окремо, будь-яких обставин, які б свідчили про подальші наміри сторін зберегти шлюбні відносини не навела, тому суд вбачає підстави для задоволення позову.

Позивачем не заявлено вимог про стягнення з відповідача судового збору на свою користь, тому судом не вирішувалось питання про розподіл судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76-81, 141, 206, 258, 259, 263-265 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований Олександрівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 14 грудня 1973 року, про що зроблено актовий запис № 940.

Відповідно до ст. 265 ч. 5 ЦПК України зазначаємо наступні відомості:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , відомості про РНОКПП відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. З урахуванням положень п. 15.5 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України апеляційна скарга подається через суд першої інстанції.

Суддя О.І. Дацюк

Повний текст рішення суду складений 14.12.2020 року.