Справа № 243/9065/20
Провадження № 2/243/2753/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2020 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Фаліна І.Ю.

за участю:

секретаря судового засідання Коломієць К.С.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 13 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Андріївської селищної ради Слов`янського району про встановлення факту проживання однією сім`єю,

В С Т А Н О В И В:

15 жовтня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до Андріївської селищної ради Слов`янського району про встановлення факту проживання однією сім`єю, обґрунтувавши свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , з яким вони разом мешкали за адресою: АДРЕСА_1 , з часу оформлення шлюбу, а саме з 18.05.1960 року. Не зважаючи, що їх шлюб було розірвано 12.11.1984 року, вони продовжила мешкати разом за зазначеною адресою. Після смерті ОСОБА_3 , позивач звернулась до Державного нотаріусу Другої Слов`янської державної нотаріальної контори з метою прийняття спадщини після смерті свого колишнього чоловіка, на що нотаріус їй надала роз`яснення про те, що вона може бути визнана спадкоємцем лише після того, як буде встановлено факт сумісного проживання неї зі спадкодавцем не менше як п`ять років до часу його смерті. Враховуючи, що вона дійсно мешкала з покійним ОСОБА_3 однією сім`єю понад 5 років до часу відкриття спадщини, тобто його смерті, просить суд встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , не менше, як п`ять років до часу відкриття спадщини, що залишилася після смерті ОСОБА_3 .

Ухвалою судді від 19.10.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у зазначеній справі. Розгляд справи вирішено провести в порядку загального позовного провадженням з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 23).

Ухвалою суду від 12.11.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с. 29).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала заявлені вимоги, навела доводи аналогічні доводам викладеним у позові та просила його задовольнити.

Представник позивача адвокат Овчаренко О.О., що діє на підставі ордеру серія ДН № 109082 від 29.07.2020 року (а.с. 20) та договору про надання юридичних (адвокатських) послуг від 29.07.2020 року (а.с. 21), в судовому засіданні підтримав доводи позивача, вимоги просив задовольнити.

Представник відповідача до суду не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 31), у зв`язку з чим, суд вважає, за можливе розглянути справу за його відсутності.

Суд, вислухавши позивача та його представника, пояснення свідків, допитаних в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з наданої копії свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 , ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт. Андріївка Слов`янського району (а.с. 9).

Як вбачається з довідки наданої КП БТІ м. Слов`янська № 1663-3/0.45/01 від 15.07.2020 року (а.с. 10), після смерті ОСОБА_3 залишилась спадщина, що складається з житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстроване за ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки, посвідченого Другою Слов`янською державною конторою 15.12.1969 року р/№3626., номер запису 280 в книзі 2 (а.с. 12-14).

З довідки Виконавчого комітету Андріївської селищної ради № 297/02-37 від 29.07.2020 року (а.с. 16), що видана ОСОБА_1 , вбачається, що остання станом на 15.02.2015 року була зареєстрована та постійно проживала в АДРЕСА_1 разом з чоловіком ОСОБА_3 .

Відповідно до Акту про факт сумісного проживання від 29.07.2020 року (а.с. 17), наданого комісією у складі депутатів Андріївської селищної ради у присутності сусідів, вбачається, що ОСОБА_1 , проживаюча у АДРЕСА_1 проживала з ОСОБА_3 з 18.05.1960 року по день його смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 , вели сумісне господарство. Подружжя проживало за однією адресою в АДРЕСА_1 .

Вирішуючи питання щодо заявлених вимог про встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , суд виходить з наступного.

Так, відповідно до положень ч. 4 ст. 319 ЦПК України, якщо встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу пов`язано зі спором про право, вимога про встановлення такого факту розглядається у позовному провадженні.

Як роз`яснено у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд на підставі частини шостої статті 235 Цивільного процесуального кодексу України залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

За приписами частини 2 статті 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках.

Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Згідно із частинами 1, 2 статті 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до частини 1 статті 36 цього кодексу, шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню.

Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства.

Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.

Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини.

Аналізуючи надані позивачем докази на підтвердження своїх вимог, суд зазначає, що вони вели сумісне господарство, піклувалися один про одного, вони мали взаємні права та обов`язки, характер їх взаємовідносин, свідчить про їх стійкі сімейні відносини, оскільки вони мешкали разом після розірвання шлюбу тривалий час.

Крім того, слід зазначити, що згідно ч. 4 ст. 3 СК України, сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Положенням ст. 25 СК України визначено, що жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі. Жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу.

Під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 з 18.05.1960 року зазначений шлюб було розірвано 12.11.1984 року (а.с. 15).

Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Таким чином, шлюб був припинений 12.11.1984 року.

Визначаючи період спільного проживання однією сім`єю суд зазначає, що з досліджених судом доказів вбачається, що ОСОБА_1 продовжувала мешкати разом з ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , з часу розірвання шлюбу та по 15.02.2020 р. (по день смерті останнього). В зареєстрованому шлюбі померлий ОСОБА_3 не перебував.

Відповідно до положень статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Заявник постійно проживав за адресою місця проживання спадкодавця на момент його смерті та вважається таким, що прийняв спадщину.

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина пята статті 1268 ЦК України)

Частиною першою статті 1297 ЦК України, передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України)

Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Статтею 1218 ЦК України, передбачено, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з частиною першою статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (стаття 1264 ЦК України).

Доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Факт постійного проживання позивача зі спадкодавцем, окрім наданих письмових доказів, у судовому засіданні підтвердили також допитані свідки.

Так, свідок ОСОБА_5 , допитана в судовому засіданні, зазначила, що вона мешкає в сел. Андріївка, Слов`янського району, позивач є її матір`ю, а померлий ОСОБА_3 відповідно її батьком. Батьки з 1960 по 1984 роки були у шлюбі, після розлучення продовжили мешкати разом за адресою: АДРЕСА_1 .

Свідок ОСОБА_6 , допитана у судовому засіданні, пояснила, що вона є онукою ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , які мешкали разом за адресою: АДРЕСА_1 станом на час смерті дідуся ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_7 , допитана у судовому засіданні, пояснила, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . Позивача знає понад 20 років. Вона постійно проживала з чоловіком ОСОБА_3 , який помер 5 років тому.

Свідок ОСОБА_9 , допитана у судовому засіданні, пояснила, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 знає з дитинства, тому що дружить з їх донькою ОСОБА_8 . Крім того, її мати мешкала по сусідству з ними за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 помер у 2015 році, на момент смерті з ним разом постійно мешкала та доглядала за ним ОСОБА_1 .

Таким чином, в своїй сукупності проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі, суд вважає доведеним факт того, що позивач ОСОБА_1 проживала однією сім`єю з ОСОБА_3 , на час відкриття спадщини, мала спільний побут з ним, вела спільно господарство, а тому вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю на час відкриття спадщини є законними та обґрунтованими, а позов підлягає задоволенню.

Заявник, відповідно до заяви не вимагає компенсації за понесені нею судові витрати по справі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 13, 19, 82, 206, 133, 141, 211, 247, 265, 273, 274, 353, 354 ЦПК України, ст.ст. 1258, 1264, 1268, 1296-1297 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Андріївської селищної ради Слов`янського району про встановлення факту проживання однією сім`єю - задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , не менше, як п`ять років до часу відкриття спадщини, що залишилася після смерті ОСОБА_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлений 18 грудня 2020 року.

Суддя І.Ю. Фалін