Дата документу 17.12.2020 Справа № 334/260/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/260/19 Головуючий у 1-й інстанції: Баруліна Т.Є.
Провадження №22-ц/807/3509/20 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді - доповідача суддів:Подліянової Г.С., Гончар М.С., Кочеткової І.В.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину,-

В С Т А Н О В И В:

В січні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.

Свої позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що з 17 травня 1997 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 , шлюб між сторонами не розірвано, однак вони мешкають окремо.

Від шлюбу мають повнолітню дитину доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 донька досягла повноліття та поступила навчатися до Університету Адама Міцкевичаа в м. Познань Республіки Польща на факультет міжнародних відносин, стаціонарної форми навчання. Період навчання з 01 жовтня 2018 року по 30 вересня 2021 року.

ОСОБА_2 матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, хоча працює та отримує достатню плату, матеріально забезпечений, має фінансові активи, нерухомість та транспортний засіб, донька потребує матеріальної допомоги, оскільки ОСОБА_1 не має можливості самостійно оплачувати проїзд до місця навчання, проживання у гуртожитку, одяг, харчування, підручники, а ОСОБА_2 добровільно матеріальної допомоги не надає.

Із урахуванням зазначеного, ОСОБА_1 , просила суд:

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчатися, у твердій грошовій сумі в розмірі 6 000,00 грн щомісяця, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 серпня 2019 року залучено до участі в якості третьої особи ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1 а.с. 168).

18 жовтня 2019 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя було винесено заочне рішення, яким позовні вимогиОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, були задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на навчння доньки ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн щомісячно, починаючи з 14.01.2019 року до 30.09.2021 року на період навчання. Стягнуто судовий збір в дохід державм у розмірі 768.40 грн.

04 травня 2020 року за заявою ОСОБА_2 заочне рішення по цивільній справі за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, було скасовано та призначено розгляд по справі по суті.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24 вересня 2020 року позов ОСОБА_1 , задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на навчання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 грн щомісячно, з індексацією відповідно до закону, починаючи з 14 січня 2019 року до 30 версня 2021 року на період навчання.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, суд першої інстанції безпідставно стягнув з відповідача аліменти в розмірі 1 000,00 грн замість 6000,00 грн, як вона просила у позові, не врахувавши фінансові можливості ОСОБА_2 .

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу, представник ОСОБА_2 , адвокат Мульченко Є.В., зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок ухвалено обгрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необгрунтованими. В зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

В силу вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з 01 січня 2020 року це 210200,00 грн (відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2020 рік» з 01 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 2102 грн (2102 грн х 100 = 210 200,00 грн), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Апеляційний суд врахував ціну та предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін та дійшов висновку, що дана справа є незначної складності, ціна позову якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини 6 статті 19 ЦПК України.

Отже, зазначена справа є малозначною в силу вимог закону.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частні або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам в повній мірі не відповідає.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, донька продовжує навчання в Університеті імені Адама Міцкевича в м. Познань Республіки Польща на стаціонарній формі навчання, перебуває на утриманні матері, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, а відповідач, зважаючи на його стан його здоров`я, може сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі, у розмірі 1000,00 грн, щомісячно з індексацією відповідно до закону, починаючи з 14 січня 2019 року по 30 вересня 2021 року на період навчання.

З вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду погодитися не може, виходячи з наступного.

Судом установлено, що 17 травня 1997 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було зареєстровано шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінської райадміністрації м. Запоріжжя 17 травня 1997 року (т.1 а.с.101).

Відповідно до Свідоцтва про народження Серія НОМЕР_2 , виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінської районної адміністрації Запорізької області, ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_3 , про що зроблено відповідний актовий запис №880. (т.1 а.с.102).

На теперішній час ОСОБА_3 досягла повноліття та вступила навчатися до Університету Адама Міцкевича в м. Познань Республіки Польща на факультет міжнародних відносин, стаціонарної форми навчання. Період навчання у вказаному навчальному закладі з 01 жовтня 2018 року по 30 вересня 2021 року, що підтверджується рішенням проректора зі студентських справ Університету ім. Адама Міцкевіча в Познані № DN 4210-1388-2017/18 Познань 02.08/2018. (т.1 а.с.108)

27 березня 2018 року іж представником програми « Освіта в Польші» Грігор`в Магделена та ОСОБА_1 було укладено договір№ /2018/Ut|/UAN відповідно до умов якого ОСОБА_4 приймає на себе зобов`язання надати підтримку абітурієнту при вступі до навчального закладу, а Замовник, у свою чергу, зобов`язується прийняти надані виконавчцем послуги і сплатити їх вартість ( а.с. 109-115).

Відповідно до вказаного Договору, ОСОБА_1 сплатила всі надані послуги, що підтверджується наданими квитанціями у розмірі 11165,00 грн та 7692,00 грн, а всього 18857,00 грн. (т.1 а.с. 116; 127-130).

Відповідно до платіжного доручення в іноземній валюті №180904/COR/48121 для фізичної особи, яка не здійснює підприємницької діяльності від 04 вересня 2018 року, ОСОБА_1 на рахунок Університету імені А. Міцкевича за навчання ОСОБА_3 за І семестр було перераховано 400,00 євро та відповідно до платіжного доручення в іноземній валюті №180905/COR/48445 для фізичної особи, яка не здійснює підприємницької діяльності від 05 вересня 2018 року, ОСОБА_1 на рахунок Університету імені А. Міцкевича за навчання ОСОБА_3 за І семестр було перераховано 350,00 євро. (т.1 а.с 41-42).

Відповідно до платіжного доручення в іноземній валюті №190930/COR/33021 для фізичної особи, яка не здійснює підприємницької діяльності від 30 вересня 2019 року, ОСОБА_1 на рахунок Університету імені А. Міцкевича за навчання ОСОБА_3 за 2019-2020 навчальний рік було перераховано 1500,00 євро. (т.1 а.с 250).

Відповідно до Договору оренди приміщення в студентському академічному будинку на навчальний рік 2018/2019 на ОСОБА_3 покладено обов`язок сплати орендної плати в розмірі 360 злотих щомісяця, сплачуючи наперед до 15 числа поточного місяця на призначений йому індивідуальний банківський рахунок: НОМЕР_3 . (т.1 а.с. 119-120).

Відповідно до вказаного Договору, ОСОБА_3 сплачувала орендну плату в розмірі 360 злотих, що підтверджується наданими квитанціями за листопад 2018 року; січень 2019 року; лютий 2019 року.(т.1 а.с. 122-124).

Як вбачається з Державного акту на право власності на земельну ділянку від 29 грудня 2012 року, ОСОБА_2 на підставі рішення Володимирівської сільської ради 16 вересня 2005 року №127 є власником земельної ділянки, площею 0,1200 га, яка розташована на території АДРЕСА_1 . Цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. (т.1 а.с.137).

Із шлюбного договору від 28 жовтня 2014 року, серії НАЕ №317113, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , вбачається, що ОСОБА_2 належить транспортний засіб марки SKODA, моделі SUPER B, рік випуску 2008, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4 , обєм двигуна -1798, тип ТЗ- легковий сєдан, реєстраційний номер - НОМЕР_5 , зареєстрований ДАІ Запорізької області (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 , видане Запорізьким ВРЕР №1 УДАІ УМВС України в Запорізькій області 28 жовтня 2008 року.

Крім того, з вказаного Договору вбачається, що ОСОБА_2 належать грошові кошти у розмірі 60 000, 00 гривень. (т.1 а.с.133-135)

Згідно Свідоцтва про право власності на житло від 18 березня 1993 року, квартира АДРЕСА_2 належить на праві приватної спільної власності ОСОБА_5 та членам його сім`ї - ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 (т.1 а.с. 138).

Крім того, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №111213197 від 21 січня 2018 року ОСОБА_2 належить 1/4 частини квартири за адресою: АДРЕСА_3 (т.1 а.с. 140-141).

Згідно боргової розписки від 20 жовтня 2014 року, ОСОБА_2 взяв в борг у ОСОБА_1 30 тисяч доларів США, які зобов`язувався повернути протягом двох років, (далі мовою оригіналу) "в случае невозврата обязуюсь в счет долга переоформить свою долю в магазине по ул. Бородинская, 5, помещения 1, и квартиры 1/4 части по адресу Кремлевская, 67/4г, которіе были приобретены за время проживания с ОСОБА_8 ". (т.1 а.с.142).

З посвідчення Серії ААА №701821, вбачається, що ОСОБА_2 ,1972 року народження, являється інвалідом І групи та відповідно до Довідки про доходи №701755, виданої пенсіонеру ОСОБА_2 , про те, що він перебуває на обліку в Правобережному об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Запоріжжя Запорізької області і отримує пенсію по інвалідності в розмірі 2000,00 грн на місяць. (а.с. 187, 188).

З виписки із медичної карти стаціонарного хворого №2163, №7399 (кардіологічне відділення), №9603, №11303, №12797, №18797, №20694, №22689, №1260, №3177 (нефрологічне відділення), вбачається, що ОСОБА_2 з грудня 2018 року перебуває на стаціонарному лікуванні в Комунальній установі «Запорізька обласна клінічна лікарня» Запорізької обласної ради. (т.1 а.с. 192-199).

Згідно листа Комунального некомерційного підприємства «Запорізька обласна клінічна лікарня» Запорізької обласної ради, ОСОБА_2 отримує процедури гемодіалізу у відділенні КНП «ЗОКЛ» ЗОР. ОСОБА_2 з термінальною нирковою недостатністю (відсутністю функції нирок) потрібно регулярно отримувати процедури очищення крові методом гемодіалізу або іншим методом, призначеним лікарем, впродовж всього життя за призначеним розкладом. (т.2 а.с. 1).

З Довідки від 08 червня 2020 року №09, виданої ТОВ «АС-Проект», вбачається, що ОСОБА_2 працював на посаді інженера-проектувальника ТОВ "АС-Проект" з 01 вересня 2014 року по 02 квітня 2020 року, звільнився за власним бажанням. (Наказ про звільнення №89-К від 01 квітня 2020 року). (т.1 а.с. 229).

З інформації, отриманої на безкоштовний запит до Міністерства юстиції України, встановлено, що ОСОБА_2 є засновником ТОВ "ВІДА-2015".(т.1 а.с. 230-234).

Згідно відповіді на запит суду Головне управління ДПС у Запорізькій області надало відомості щодо доходів ОСОБА_2 , за період 2018- І півріччя 2020 в якому окрім заробітної плати у ТОВ "АС-Проект", він мав дохід в розмірі 234 478,00 грн від продажу рухомого майна. ОСОБА_2 в органах ДПС Запорізької області в якості суб`єкта підприємницької діяльності на обліку не перебуває.(том. 2 а.с. 10-11).

Частиною першої статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої 16 ЦК України статті кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина.

Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (стаття 198 СК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Конструкція даної статті передбачає обов`язок батьків утримувати своїх дітей, які продовжують навчання та у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, надавати таку допомогу до досягнення ними двадцяти трьох років або до припинення навчання. Тобто нормами даної статті не передбачено обов`язку саме продовження навчання.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно з п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року, №3, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх

повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

У правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6?1296цс15 зазначено, що при визначенні розміру даного виду аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження (аналогічні висновки міститься в постановах Верховного Суду Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 березня 2018 року у справі № 478/2108/16-ц та від 29 січня 2018 року у справі 622/373/16-ц).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно пояснень ОСОБА_2 , на теперішній час він не працює, є інвалідом І групи та отримує пенсію у розмірі 2 000,00 гривень.

Встановивши, що дочка відповідача ОСОБА_3 , продовжує навчатися в Університеті Адама Міцкевича в м. Познань Республіки Польща на факультеті міжнародних відносин, стаціонарної форми навчання, період навчання у вказаному навчальному закладі з 01 жовтня 2018 року по 30 вересня 2021 року та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, проте взявши до уваги той факт, що ОСОБА_2 непрацездатною особою, інвалідом І групи, отримує пенсію, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 та стягнення з ОСОБА_2 аліментів на повнолітню дочку ОСОБА_3 , яка продовжує навчання у твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 грн щомісячно, з індексацією відповідно до закону, починаючи з 14 січня 2019 року до 30 версня 2021 року на період навчання.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дочки на період його навчання, що повністю узгоджується з приписами частини першої ст.199 СК України.

Однак, з висновком суду першої інстанції щодо визначеного розміру аліментів у розмірі 1000 грн, щомісяця, колегія суддів не може погодитися з наступних підстав.

Аліменти, спрямовані на утримання дитини, повинні бути достатніми і, разом із тим, співрозмірними з урахуванням мети аліментного зобов`язання.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 досягла 18 років та продовжує навчання, у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДФС України про суми виплачених доходів ОСОБА_2 за період з 01 січня 2018 року по 30 червня 2020 року, вбачається, що з 2019 року (з часу звернення ОСОБА_1 до суду) по 2 квартал 2020 року (за 18 місяців), дохід ОСОБА_2 склав 301 188, 50 гривень в загальному розмірі, в тому й числі 234478.00 грн від продажу рухомого майна ( а.с. том. 2 а.с. 10-11), тобто сума коштів на місяць складає у розмірі 16732, 69 гривень.

Відповідачу на праві особистої приватної власності належить земельна ділянка, яка розташована на території с. Володимирське, що підтверджується Державним актом від 16.09.2005 року № 127 ( ринкова вартість 320000.00 грн).

Відповідач працював на посаді інженера проектувальника ТОВ « АС Проект» з 01.09.2014 року по 02.04.2020 року, звільнився за власним бажанням. (т.1 а.с. 229).

Відповідно до наданих позивачкою доказів на підтвердження понесених нею витрат на утримання доньки ОСОБА_3 , пов`язаних з її навчанням, колегією суддів беруться до уваги платіжні доручення про сплату ОСОБА_1 за навчання та проживання повнолітньої ОСОБА_9 за 2019 рік. Розмір витрат складає: за навчання відповідно до платіжного доручення від 30 вересня 2019 року було сплачено 1500 євро (курс євро станом на 30.09.2019 = 26.33 грн), що еквівалентно 39501.75 грн, за проживання в гуртожитку до сплати підлягає 360 злотих щомісячно ( курс злотих =7,51 грн), за 10 місяців проживання в гуртожитку сума до сплати складає 27 036,00грн. Загальний розмір витрат, понесених ОСОБА_1 пов`язаних з навчанням та проживанням дочки складає 66537,75 гривень, якщо вказану суму розподілити на 10 місяців навчального року, то кожного місяця ОСОБА_3 потребує 6653,77 гривень. Тобто, кожному з батьків підлягає до сплати приблизно по 3326,89 гривень.

Проте, суд першої інстанції належним чином не дослідив та не оцінив усі надані сторонами докази на предмет їх належності, допустимості та достатності для правильного вирішення справи.

Натомість, зібрані у справі докази достовірно вказують на те, що у зв`язку з продовженням навчання ОСОБА_3 потребує матеріальної допомоги, а відповідач за своїм матеріальним становищем має можливість надавати їй таку допомогу.

Враховуючи, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення витрат на навчання, а також вимоги розумності і справедливості, з огляду на розмір доходу відповідача, який був отриманий ним у 2019 році та становить 301 188, 50 грн, апеляційний суд приходить до висновку про можливість ОСОБА_2 сплачувати на корить ОСОБА_1 аліменти на повнолітню ОСОБА_3 , яка продовжує навчання, у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн, щомісяця, починаючи стягнення від дня ппред`явлення позову до суду і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років.

Разом із тим, у відповідності до приписів статей 192, 201 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на зазначене, аргументи апеляційної скарги є частково виправданими.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення ("Серявін та інші проти України" (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки у справі, що розглядається, позов задоволено частково, тому в порядку частини першої статті 141 ЦПК України, підпунктів «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України з ОСОБА_2 в дохід держави підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви - 320.17 грн (2500,00 х 768,40 :6000, 00), за подання апеляційної скарги 480.25 грн (2500,00 х 1152,60 :6000, 00), а всього 800.42 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24 вересня 2020 року у цій справі скасувати. Прийняти нове судове рішення наступного змісту.

ПозовОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, у твердій грошовій сумі у розмірі 2500,00 гривень, щомісяця, починаючи стягнення з 14 січня 2019 року і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення ОСОБА_3 23 років.

Стягнути з ОСОБА_2 , в дохід держави судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 320.17 грн, за подання апеляційної скарги у розмірі 480.25 грн, а всього стягнути у розмірі 800.42 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повна постанва складена 17 грудня 2020 року.

Головуючий, суддя Подліянова Г.С. Суддя Гончар М.С. Суддя Кочеткова І.В.