ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2020 року

м. Харків

Справа № 635/10216/14-ц

Провадження № 22-ц/818/99/20

Харківський апеляційний суду складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Коваленко І.П.,

суддів: Овсяннікової А.І., Сащенко І.С.,

за участю секретаря: Дмитренко А.Ю.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

позивач: ОСОБА_2 ,

відповідач: ОСОБА_3 ,

відповідач: ОСОБА_4

третя особа: Пісочинська селищна рада Харківського району Харківської області,

третя особа: Комунальне підприємство «Харківське районне бюро технічної інвентаризації»,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи - Пісочинська селищна рада Харківського району Харківської області, Комунальне підприємство «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» про визначення порядку користування земельною ділянкою за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в особі їх представника ОСОБА_5 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 01 серпня 2019 року в складі судді Панас Н.Л.,-

встановив:

У листопаді 2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи - Пісочинська селищна рада Харківського району Харківської області, Комунальне підприємство «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» про визначення порядку користування земельною ділянкою.

Позов мотивований тим, що позивачам на підставі договору купівлі-продажу частини будинку, посвідченого 27 жовтня 2004 року Другою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області, у рівних частках належить Ѕ частина житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Інша частина зазначеного домоволодіння належить ОСОБА_3 . Між попередніми власниками та ОСОБА_3 було встановлено порядок земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , який був затверджений рішенням Харківського районного суду Харківської області від 22 вересня 1992 року. Однак, зазначене рішення суду не було зареєстроване у встановленому законом порядку. Крім того, власник суміжної земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , при приватизації своєї ділянки самовільно порушила межу між її ділянкою та ділянкою позивачів, внаслідок чого земельна ділянка позивачів була зменшена, а межа між їх ділянкою та ділянкою № НОМЕР_1 проходить через їх господарську будівлю - літню кухню. На теперішній час вони позбавлені можливості проїзду до своєї частини будинку, тому просили визначити порядок користування спільною земельною ділянкою АДРЕСА_1 між ними та ОСОБА_3 , у відповідності з ідеальними частками в домоволодінні.

10 вересня 2015 року від представника відповідача ОСОБА_3 до суду надійшов письмовий відзив, в якому він просив відмовити в задоволенні позову та клопотання про застосування строків позовної давності.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 23 вересня 2015 року відповідач ОСОБА_3 був замінений на відповідача ОСОБА_4 , яка є власницю 1/2 частини домоволодіння АДРЕСА_1 .

23 жовтня 2018 року представником відповідача ОСОБА_4 було подано відзив на позов, в якому він просив відмовити у задоволенні позову.

22 березня 2019 року позивачами була подана уточнена позовна заява, в якій вони просили визначити порядок користування спільною земельною ділянкою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , у відповідності з висновками експертизи.

У судовому засіданні позивачі та їх представник заявлені позовні вимоги підтримали і просили задовольнити у повному обсязі. Надали суду пояснення аналогічні викладеним в позові.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи суду не надавав.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи не надавала.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що відповідачі ніяким чином не порушували інтересів позивачів. Інтереси позивачів були порушені з боку їх сусідів. А тому просив відмовити у задоволенні позову, у зв`язку з його безпідставністю.

Представник третьої особи - Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не надавав.

Представник третьої особи - КП "Харківське районне бюро технічної інвентаризації" у судовому засіданні 27 червня 2019 року пояснила, що рішення Харківського районного суду Харківської області від 1992 року про встановлення порядку користування земельної ділянкою своєчасно до БТІ надано не було, а тому у встановленому законом порядку зареєстровано не було. В подальшому в судові засідання не з`являвся, надавши суду письмову заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, постановивши по справі рішення у відповідності з вимогами діючого законодавства.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 01 серпня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи - Пісочинська селищна рада Харківського району Харківської області, Комунальне підприємство «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» про визначення порядку користування земельною ділянкою відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в особі їх представника ОСОБА_5 звернулись на це рішення з апеляційною скаргою, в якій, з посиланнями на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просять вказане рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не прийняв до уваги висновки судової будівельно-технічної експертизи №5733 від 29 листопада 2013 року , відповідно до якого має порушення меж землекористування в натурі поміж домоволодіннями АДРЕСА_3 .

Також зазначають, що на час укладення договору купівлі-продажу частини будинку АДРЕСА_1 вже проводилася приватизація й в договорах зазначалося, що продається будинок з надвірними будівлями, а спільна земельна ділянка в договір внесена не була.

Апелянти звертають увагу на те, що на виконання ухвали Харківського районного суду Харківської області від 28.01.2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визначення порядку користування земельною ділянкою, проведено судову земельно-технічну експертизу №3594 від 16.03.2018 року. Згідно даної експертизи, на розгляд суду першої інстанції запропоновано один варіант порядку користування земельною ділянкою АДРЕСА_1 , відповідно до якого пропонується земельну ділянку площею 136,0 кв.м. залишити в загальному користуванні співвласників для заїзду та проходу. Крім того, у судовому засіданні експертом зазначалося, що по нормам ДБН можливий лише один варіант визначення порядку користування земельною ділянкою із двором спільного користування, який і був наданий суду.

Посилаються також на План перетину земельних ділянок АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 до листа ТОВ «Скіф» від 03.02.2016 року за №3/6, яким встановлено, що мається накладення земельної ділянки № НОМЕР_1 на земельну ділянку № НОМЕР_2 .

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з`явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволені позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачами не доведений факт порушення відповідачами їх права на користування земельною ділянкою, а тому позов задоволенню не підлягає.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 27 жовтня 2004 року між ОСОБА_6 і ОСОБА_7 з одного боку та позивачами з іншого боку було укладено договір купівлі-продажу частини будинку, який був посвідчений Другою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області за реєстровим №3-1284.На підставі цього договору позивачам у рівних частках належить 1/2 частка житлового будинку з відповідною часткою господарських та надвірних будівель і споруд, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Договором конкретного користування домоволодінням, який був укладений між ОСОБА_3 з одного боку, ОСОБА_8 і ОСОБА_6 , з іншого боку, і який був посвідчений 13 грудня 1986 року Другою Харківського району державною нотаіральною конторою за реєстровим №3491, був визначений порядок користування домоволодінням АДРЕСА_1 . Згідно з цим порядком в користування ОСОБА_3 відходять наступні приміщення: веранда І, площею 5,2 кв.м.; комора ІІ, площею 3,8 кв.м.; кухня І-І, площею 9 кв.м.; житлові кімнати: І-2 площею 22,450 кв.м., І-3 площею 6,9 кв.м., а також господарські будівлі - сараї літер Б та літер В; льох під будинком літер а2, вбиральня літер Г, ворота №2, частина паркану №1, що становить 1/2 частину зазначеного домоволодіння;

ОСОБА_8 відходять наступні приміщення: веранда ІІІ, площею 13,7 кв.м.; житлові кімнати: 2-1, площею 15,8 кв.м.; кухня 2-2, площею 7,4 кв.м., що становить 1/4 частину зазначеного домоволодіння;

ОСОБА_6 відходять наступні приміщення: веранда І-V, площею 8,3 кв.м.; кухня 2-3, площею 15,8 кв.м.; житлова кімната 2-4, площею 19,1 кв.м., частина паркану №2, що становить 1/4 частину зазначеного домоволодіння.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 22 вересня 1992 року було визначено порядок користування земельною ділянкою АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 була виділена земельна ділянка площею 1058,5 кв.м. з боку житлового будинку АДРЕСА_2 . ОСОБА_6 та ОСОБА_8 була виділена земельна ділянка площею 1058,5 кв.м. з боку житлового будинку АДРЕСА_2 . Частина земельної ділянки площею 6,6 кв.м. з боку житового будинку АДРЕСА_2 залишена у спільному користуванні співвласників.

Згідно з висновком комісійної судової земельно-технічної експертизи №3594 від 16.03.2018 на розгляд суду експертами надається один варіант встановлення порядку користування земельною ділянкою АДРЕСА_1 у відповідності до часток співвласників, з виділом частини земельної ділянки у загальне користування для улаштування заїзду для співвласників, який визначений у додатку №2 до експертизи.

Встановити порядок користування земельною ділянкою АДРЕСА_1 , зареєстрованої за рішенням Пісочинської селищної ради Харківського району Харківського району Харківської області №10 від 03 червня 1954 року площею 2092 кв.м., з урахуванням меж, вказаних в технічних паспортах та у відповідності до часток співвласників, не надається можливим, у зв`язку з тим, що в наданих на дослідження матеріалах відсутні дані щодо місцерозташування, лінейних розмірів земельних ділянок за нормою та лишків, лінейні розміри, площа, конфігурація досліджуваної земельної ділянки за технічними паспортами не відповідають фактичним лінейним розмірам, площі, конфігурації земельної ділянки, вказаним в геодезичній зйомці та частина досліджуваної земельної ділянки знаходиться у власності суміжного землевласника (власника земельної ділянки № НОМЕР_1 ).

Допитані у судовому засіданні експерти Кирилова Л.І. та Петришина Ю.Ю. висновок експертизи, наданий суду і досліджений у судовому засіданні, підтримали у повному обсязі. Також пояснили, що конфігурація земельної ділянки позивачів порушена через порушення, припущені землевласником ділянки АДРЕСА_2 при приватизації.

За змістом ч.1 ст.377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Частинами 1 та 2 статті 120 ЗК України передбачено, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, у разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Відповідно до ч.2 ст.152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушень не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до роз`яснень, наданих судам у п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», якщо до вирішення судом спору між співвласниками житлового будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався, або вона перебувала у користуванні співвласників, і ними не було досягнуто згоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) часток у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої.

Судом першої інстанції обґрунтовано не прийнято до уваги доводи позивачів та їх представника щодо незгоди зі встановленим раніш порядком користування земельною ділянкою, оскільки, позивачі з моменту купівлі частини домоволодіння, яке розташоване на спірній земельній ділянці, у 2004 році і до січня 2013 року, дня звернення до суду за захистом свого порушеного права з боку землевласника ділянки АДРЕСА_2 , не заперечували проти встановленого порядку користування спірною земельною ділянкою.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Харківського районного суду Харківської області від 25 березня 2014 року, яке було залишено без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 18 червня 2014 року по цивільні й справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_9 , третя особа ОСОБА_3 про поновлення порушеного права, відновлення меж між земельними ділянками було встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 27 жовтня 2004 року, укладеному між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з одного боку та ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з іншого боку, посвідченого державним нотаріусом Другої державної нотаріальної контори Омельницькою Н.В., зареєстрованого в КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» 16 грудня 2004 року за реєстраційним №7885595, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у рівних частках належить 1/2 частка житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_4 1/4 частині кожному. Інша 1/2 частина зазначеного домоволодіння на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Другою державною нотаріальною конторою Харківського району 29 січня 1986 року №283, належить ОСОБА_3 .

Відповідно до даних технічного обстеження індивідуального житлового будинку та господарчих будівель в АДРЕСА_1 , виконаного в 2004 році, площа земельної ділянки, яка знаходиться під забудовою ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , складає 2842 кв.м.

В технічному паспорті на житловий будинок за вищезазначеною адресою, виготовленого КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» в жовтні 2004 року, зазначено, що норма та фактична площа земельної ділянки буде встановлена при видачі державного акту на землю або укладенні договору оренди.

З повідомлення Управління Держземагенства у Харківському районі Харківської області №204 від 28 січня 2014 року вбачається, що відповідно до книг записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, записи в яких здійснювалися до 29 грудня 2012 року включно, в Управлінні обліковується державний акт на право власності на земельну ділянку, що розташована на території АДРЕСА_2 на ім`я ОСОБА_10 (державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД №044200, виданий 08 травня 2007 року), правовстановлюючі документи, що посвідчують право власності або користування (оренди) на земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 в Управлінні не обліковуються. Вищезазначений державний акт виданий ОСОБА_10 на земельну ділянку площею 0,1500 га.

Також, відповідачем наданий суду державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0309 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , на ім`я ОСОБА_10 серії НОМЕР_3 , виданий 08 травня 2007 року.

З матеріалів справи вбачається, що правовстановлюючі документи на земельну ділянку АДРЕСА_1 , яка перебуває на теперішній час в користуванні позивачів та ОСОБА_3 , власниками житлового будинку не оформлялись та межі земельних ділянок в натурі не встановлювались.

Крім того, із рішення Харківського районного суду Харківської області від 14.07.2014 року вбачається, що ОСОБА_9 є власником земельної ділянки площею 0,0309 га цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_2 , про що свідчить державний акт серії ЯД № 044201 на право власності на земельну ділянку, що виданий на підставі рішення 11 сесії V скликання Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області від 20 липня 2006 року.

По справі № 635/362/13-ц (провадження № 2/635/8/2014) проведена судова будівельно-технічна експертиза № 5733 від 29 листопада 2013 року, відповідно до висновку якої фактичні лінійні розміри конфігурація та площа земельної ділянки АДРЕСА_1 не відповідають визначеним у рішенні Пісочинської сільради від 03 червня 1954 року за № 10, лінійним розмірам конфігурації та площі вказаної земельної ділянки; фактичні лінійні розміри, конфігурація та площа земельної ділянки АДРЕСА_2 не відповідають визначеним у рішенні Пісочинської селищної ради від 18 серпня 1963 року. Поміж домоволодіннями АДРЕСА_3 має місце порушення меж землекористування в натурі користувачем земельної ділянки № НОМЕР_1 за вищевказаною адресою; має місце самозахват та надлишки земельних ділянок. Можливе часткове відновлення межі землекористування в натурі поміж домоволодіннями АДРЕСА_2 та № АДРЕСА_1 за вищевказаною адресою, відповідно до рішень Пісочинської сільради від 03 червня 1954 року за № 10 та від 18 серпня 1963 року за № 15, в зв`язку з тим, що правовстановлюючі документи на земельні ділянки: державний акт на право користування або право власності на землю, у землекористувачів відсутні. (а.с.85-86 т.3).

При цьому в апеляційній скарзі апелянти посилаються на порушення їх прав саме ОСОБА_9 , яка є власником земельної ділянки площею за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_9 до участі у справі не притягалась.

Також не приймаються колегією суддів доводи представника позивачів про визначення порядку користування земельною ділянкою відповідно до висновку експертизи №3594 від 16.03.2018 року, оскільки згідно цього висновку експертом зазначено, що лінійні розміри та конфігурація меж досліджуваної земельної ділянки не відповідають лінійним розмірам та конфігурації вказаним у геодезичній зйомці. Крім того, частина досліджуваної земельної ділянки знаходиться у власності суміжного землевласника (земельна ділянка № НОМЕР_1 ). (а.с.158-175 т.2).

При цьому із схеми до вищезазначеної експертизи вбачається, що частина будівель, які належать позивачам, знаходиться на території земельної ділянки сусідки ОСОБА_9 ..

Ці обставини в судовому засіданні підтвердили самі позивачі.

Крім того, з листа ТОВ «Скіф» від 03.02.2016 року вбачається, що при проведені кадастрової зйомки у липні 2006 року виник технічний збій у обладнанні в результаті чого була пропущена одна поворотна точка, тому лінію розмежування було проведено не вірно. У зв`язку з вищенаведеним лінія проходження межі між ділянками по факту відрізняється від лінії вказаної в Державному акті. На цей час без проведення повторної зйомки не можливо вказати чітку межу між земельними ділянками по АДРЕСА_3 . (а.с.87 т.3).

Доводи представника апелянта стосовно того, що необхідно визначити порядок користування земельною ділянкою хоча б з наявної на даний час земельної ділянки, оскільки позивачі оспорювали приватизацію ОСОБА_9 земельної ділянки, колегією суддів не приймаються, враховуючи вищенаведене, а також те, що рішенням Харківського районного суду Харківської області від 14.07.2014 року відмовлено у задоволені позову позивачів до Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області про визнання неправомірними дій суб`єкта владних повноважень та зобов`язання вчинити дії.. (а.с.85-86).

Із тексту цього рішення вбачається, що вимоги позивачів про визнання неправомірними дій Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області щодо посвідчення та видачі ОСОБА_9 Державного акту на право приватної власності на землю серії ЯД № 044200 від 08 травня 2007 року; про визнання недійсним та скасування рішення 11 сесії V скликання Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області від 20 липня 2006 року, на підставі якого ОСОБА_9 видано вказаний державний акт на право власності на земельну ділянку АДРЕСА_2 , про зобов`язання управління держземагенства у Харківському районі Харківської області скасувати державну реєстрацію зазначеного державного акта, задоволенню не підлягають, оскільки позивачі не довели, що з боку відповідачів мало місце порушення прав позивачів, як власників частини будинку за адресою: АДРЕСА_1 , і не надали доказів про те, що рішення 11 сесії V скликання Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області від 20 липня 2006 року, порушує вказані права позивачів чи перешкоджає реалізації таких прав позивачів.

Доказів звернення позивачів до суду із позовом про визнання приватизації незаконною матеріали справи не містять. Позивачі підтвердили ці обставини.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивачами не доведений факт порушення саме відповідачами їх права на користування земельною ділянкою.

За таких обставин, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції. не спростовують.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в особі їх представника ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 01 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлений 28 січня 2020 року.

Головуючий - І.П. Коваленко

Судді - А.І. Овсяннікова

І.С. Сащенко