Справа № 462/4149/18
провадження 6/462/55/20
У Х В А Л А

23 січня 2020 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Колодяжного С.Ю.

з участю секретаря судового засідання Колошкіна П.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові подання державного виконавця Крилишина Р.М. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 ,

встановив:

Старший державний виконавець Залізничного ВДВС м.Львова ЗМУ МЮ (м. Львів) Крилишин Р.М. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, посилаючись на ті підстави, що у нього на виконанні перебуває виконавчий лист № 462/4149/18, виданий 10.05.2019 року Залізничним районним судом м. Львова, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошових коштів в розмірі 3000 дол. США, що становить 78 990 грн. по курсу Національного банку України на час звернення із позовом до суду, процентів у розмірі облікової ставки Національного банку України - 13 593, 00 грн., процентів за користування коштами - 2 376, 19 грн., 900 грн. витрат пов?язаних з правничою допомогою та 789,90 грн. сплаченого судового збору, а всього 96 649, 09 грн. 27.05.2019 року ним винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №59213768, копію якої було скеровано боржнику рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення, проте рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, жодних підтверджуючих документів про сплату заборгованості державному виконавцю не надано. Оскільки рішення суду на даний час не виконане, боржник ухиляється від його виконання, просить суд подання задовольнити.

Відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця. Відтак, неявка боржника та стягувача не є перешкодою для розгляду подання.

У судове засідання старший державний виконавець Крилишин Р.М., не з`явився, хоча про час, день та місце проведення такого був повідомлений належним чином, при цьому подав заяву, в якій просить розглядати подання про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника у його відсутності.

Вивчивши наявні у поданні державного виконавця підстави для тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, дослідивши представлені матеріали виконавчого провадження, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що на виконанні у Залізничному ВДВС м.Львова ЗМУ МЮ м. Львів перебуває виконавчий лист №462/4149/18 від 10.05.2019 року, виданий Залізничним районним судом м. Львова, про стягнення заборгованості із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3

В межах виконавчого провадження №59213768 державним виконавцем Залізничного ВДВС м.Львова ЗМУ МЮ (м. Львів) ОСОБА_4 Р ОСОБА_5 . вживались заходи з примусового виконання вказаного виконавчого листа, зокрема, 27.05.2019 року винесено постанову про арешт нерухомого майна боржника; з`ясовано дані щодо наявності доходів та майна боржника, 12.07.2019 року винесено постанову про арешт коштів боржника у банківських установах. Встановлено, що з липня 2019 року по червень 2019 року боржник неодноразово перетинав державник кордон України.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно вимог п. 19 ч.2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, виконавець зобов`язаний звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Разом з тим, згідно вимог ч.1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У відповідності до вимог ст. 10 ЗУ «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, обєкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» (зі змінами) регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок роз`яснення спорів у цій сфері.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду з України громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) - до виконання зобов`язань.

Таким чином, підставою для обмеження особи у праві виїзду за кордон є сукупність двох умов:наявність у особи невиконаних зобов`язань, покладених на неї рішенням суду або органу (посадової особи), а також факт її ухилення від виконання таких зобов`язань.

Тобто Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. Самостійне невиконання боржником зобов`язань протягом строку, вказаного державним виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження, судом не може розцінюватись як ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків.

Однак, в матеріалах подання відсутні будь які дані, які б підтверджували факт ухилення боржника від виконання зазначених зобов`язань, докази, які підтверджують надіслання боржнику ОСОБА_2 вимоги про добровільне виконання зобов`язання та докази одержання усіх документів, що виносились у процесі виконання виконавчого провадження, зокрема постанови про відкриття виконавчого провадження, повідомлення про звернення до суду із даним поданням.

Суд не приймає до уваги долучене до матеріалів подання рекомендоване повідомлення, оскільки із такого не вбачається, у зв`язку з чим повідомлення, надіслане виконавчою службою Старицькому О.С. не вручене, а з долученого до матеріалів подання копії акту від 28.10.2019 року вбачається, що останній не проживає за вказаною у виконавчому листі адресою.

Відтак, державним виконавцем не надано доказів належного повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження та інші дії, що здійснювались виконавцем у процесі виконавчого провадження, а тому і не доведено ухилення боржника від виконання зобов`язань.

Відповідно до статті 2 протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікованого Законом України від 11 вересня 1997 року) та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» в демократичному суспільстві заходи щодо обмеження свободи пересування повинні бути достатньо виправдані суспільними інтересами.

Враховуючі викладені обставини, а також те, що обмеження у праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, суд приходить до висновку, що подання є необґрунтованим, передчасним та не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 441 ЦПК України, Закону України "Про виконавче провадження", ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», суд -

постановив:

У задоволенні подання старшого державного виконавця Залізничного ВДВС м.Львова ЗМУ МЮ (м. Львів) Крилишина Р.М. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 у виконавчому провадженні №59213768 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду, в порядку ст.ст. 353-357 ЦПК України, з урахуванням п.15.5. Перехідних положень ЦПК України, протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення через Залізничний районний суд м. Львова.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: С.Ю. Колодяжний