Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

15 жовтня 2020 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого - судді Придачук О.А.

за участю секретаря судового засідання - Бомбушкар В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , третя особа - Служба у справах дітей Мукачівської районної державної адміністрації, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , третя особа - Служба у справах дітей Мукачівської районної державної адміністрації, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, посилається на те, що вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1 .

Вказує, що крім неї, в даному будинку зареєстровано місце проживання невістки ОСОБА_2 та онука ОСОБА_3 .

Однак, сімейне життя її сина ОСОБА_4 з ОСОБА_2 не склалось, тому рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 11 березня 2015 року шлюб між ними було розірвано, ОСОБА_3 суд залишив з матір`ю.

Тому, фактично вже понад три роки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживають окремо в с. Ракошино Мукачівського району.

Факт реєстрації відповідачів за вказаною вище адресою порушує права позивача щодо користування та розпорядження даним житлом, зобов`язує сплачувати додаткові комунальні послуги за сторонню особу, тому позивач просить суд задовольнити позовні вимоги, та винести рішення, яким визнати відповідачів таким, що втратили право користування житловим приміщенням.

Позивач в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Разом з тим, від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, де вона вказала, що позов підтримує в повному обсязі, просить суд позовні вимоги задовольнити.

Відповідачі та представник третьої особи в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі, а тому суд уважає, що у відповідності до ч.1 ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного.

Як встановлено по справі, ОСОБА_1 , є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на жилий будинок від 13.11.1990, виданого Виконавчим комітетом Ужгородської районної ради.

Відповідно до довідки Соломонівської сільської ради від 28.09.2018 за № 452, згідно по господарського обліку, житловому будинку АДРЕСА_1 зареєстровані син позивачки - ОСОБА_4 , 1983 року народження, невістка - ОСОБА_2 , 1991 року народження, онук ОСОБА_3 , 2011 року народження та її донька ОСОБА_5 , 1989 року народження.

Наведене підтверджується також копією домової книги, форма №18, для прописки громадян, проживаючих в будинку АДРЕСА_1

Факт реєстрації ОСОБА_2 , 1991 року народження, за вищевказаною адресою підтверджується також відміткою в паспорті громадянки України серії НОМЕР_1 .

Також, згідно свідоцтва про народження від 07.06.2011 року виданого виконкомом Ракошинської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 , батьки: батько ОСОБА_4 та мати ОСОБА_6 ОСОБА_7 .

Відповідно до рішення Ужгородського міськрайонного суду від 11 березня 2015 року у справі №303/313/15-ц, шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було розірвано, а сина ОСОБА_3 залишено з матір`ю.

Згідно із наявної в матеріалах справи відповіді на судовий запит за відомостями відділу обліку та моніторингу інформації місця проживання ГУДМС України в Закарпатській області № 3.1.8/10937 від 22.12.2018 убачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є зареєстрованою у будинку АДРЕСА_1 .

Також із наявної в матеріалах справи відповіді на судовий запит за відомостями відділу обліку та моніторингу інформації місця проживання ГУДМС України в Закарпатській області № 3.1.8/10936 від 22.12.2018 убачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованим у будинку АДРЕСА_1 не значиться.

Однак, судом згідно матеріалів справи встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 , разом зі своїм сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не проживають за вказаною вище адресою вже понад три роки.

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст. ст.16, 386, 391 ЦК України.

Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст.379, 382 ЦК України).

Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Статтею 71 ЖК України визначено, що право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців з дня закінчення строку, зазначеного у відповідному пункті даної статті.

Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 ЖК України).

Як встановлено судом, реєстрація відповідача у будинку, що належить позивачу, є перешкодою їй для користування і розпоряджання своєю власністю на свій розсуд, і таке становище порушує конституційні права позивачки.

Відповідно до ст. ст.13, 76, 80, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Беручи до уваги наведені обставин, оскільки відповідач ОСОБА_2 не є членом сім`ї позивача та співвласником будинку, не проживає у такому тривалий час та правових підстав для користування даним будинком немає, хоча і знаходиться зареєстрованою у такому, суд уважає, що позовні вимоги в частині визнання її такою, що втратила право користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Що стосується решти позовних вимог позивача, а саме визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, суд уважає, що позовні вимоги в цій частині до задоволення не підлягають, оскільки матеріалами справи не підтверджено факт його реєстрації у будинку АДРЕСА_1 .

Разом з тим, суд зазначає, що за змістом ст. 7 Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права користування житловим приміщенням, то ухвалене по даній справі рішення суду про втрату відповідачем права користування житловим приміщенням є підставою для зняття його з реєстрації.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст.16, 379, 382, 383, 386, 391 ЦК України, ст. ст.71, 72, 150 ЖК України, ст.ст.4, 13, 76, 80, 81, 89, 142, 206, 223, 258, 259, 263-265, 273, 274, 354, 355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позовну заяву задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою, що втратила право користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 704,80 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вищевказаних строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.А. Придачук