ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/1013/20 Суддя - доповідач - Храпак Н.М.
Категорія - 310020000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2020 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Дикун С. І., Парандюк Т. С.,

за участю секретаря - Стецюк М.А.

розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення сторін, цивільну справу №607/15529/17 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Фільварочної Ольги Борисівни на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 вересня 2020 року, ухваленого суддею Братасюком В.М., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

у грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 420 (чотириста двадцять) Євро, що еквівалентно 13 425 (тринадцять тисяч чотириста двадцять) гривень 30 копійок щомісячно, починаючи із дати пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що відповідач ухиляється від батьківського обов`язку утримувати дитину та не надає матеріальну допомогу в достатньому розмірі, хоча працюючи, за межами України в республіці Італія, заробляє достатньо грошей, щоб сплачувати аліменти в запитуваній сумі.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 вересня 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 8 864 гривні щомісячно, починаючи стягувати з 04 грудня 2017 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 , а з ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід державного бюджету судовий збір в розмірі 840,80 гривень.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Фільварочна Ольга Борисівна просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 вересня 2020 року №607/15529/17 в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 17 лютого 2020 року в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття і ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 8 864 гривні щомісячно, починаючи із 04 грудня 2017 року по 10 вересня 2020 року, з 11 вересня 2020 року 10 864 гривні, але не менше 50% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що воно в частині стягнення аліментів за період з 04 грудня 2017 року до 16 лютого 2020 року є справедливим, законним та обґрунтованим, а в частині визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню, починаючи із 17 лютого 2020 року в сумі 1500 гривень позивачка вважає таким, що не відповідає обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги представник ОСОБА_1 адвокат Фільварочна О.Б. зазначила, що матеріали справи не містять доказів зміни майнового стану відповідача, зокрема відомостей про розірвання трудового договору, що є підставою для спростування висновків про необхідність зменшення розміру аліментів, починаючи з 17 лютого 2020 року. Тим більше, постійне працевлаштування в Україні стороною відповідачів заперечується. Так само і факт проходження відповідачем курсу психологічної допомоги за власним бажанням не підтверджує неможливості працювати та утримувати дитину, як і не свідчить про припинення трудових відносин. Саме по собі перебування відповідача на території України не свідчить про зміни його майнового стану. Вказує, що під час судового розгляду сторони визнали той факт, що розмір щомісячного утримання, виплаченого відповідачем та отриманих позивачкою шляхом грошових переказів через відділення АТ Укрпошта станом на дату ухвалення рішення, включаючи період з 17 лютого 2020 року становить 2 000 гривень. Відтак, присуджений судом розмір аліментів із 17 лютого 2020 року є безпідставно нижчим від фактично добровільно наданого утримання, а також нижчим мінімального рекомендованого розміру аліментів, визначеного ст.182 СК України.

Відповідач своїм правом на відзив не скористався.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з таких мотивів.

Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що 31 жовтня 2009 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстрований Тернопільським міським відділом ДРРАЦС ГТУЮ у Тернопільській області, про що в Книзі реєстрації шлюбів складено актовий запис 1889 та видане Свідоцтво про шлюб Серії НОМЕР_1 .

Під час даного шлюбу у них народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження, Серія НОМЕР_2 , актовий запис за №1775 (том 1, а.с. 12).

В подальшому шлюб було розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 лютого 2017 року (том 1, а.с. 13).

Позивачка зазначила, що з липня 2016 року вони з відповідачем не проживають спільно. Донька сторін проживає з позивачкою, що стверджується довідкою Гаї Шевченківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області №477 від 04 жовтня 2017 року, й дитина перебуває на утриманні позивачки (том 1, а.с. 14).

Представник відповідача вказав, що відповідачем на постійній основі передається матеріальна допомога на дитину в розмірі 2 000 гривень. Означена обставина визнана позивачкою, і тому не потребує доказування. Поряд з тим позивачка зазначила, що дана сума є явно недостатньою, й відповідач працюючи за межами України в республіці Італія, заробляє достатньо грошей, щоб сплачувати аліменти в більшому розмірі - 435 євро, що рівний 25% розміру його місячного прибутку.

Судом також враховано докази, здобуті внаслідок виконання ухвали про доручення компетентному органу Республіки Італія, про зібрання інформації щодо реальних доходів відповідача.

Відтак судом встановлено, що допитаний свідок ОСОБА_4 23 листопада 2018 року показав, що він знайомий з відповідачем ОСОБА_5 . Останній працює консьєржем в кондомініумі в м. Рим по вул. Делла Камілучча, ОСББ, директором якого є свідок. ОСОБА_6 отримує щомісячну зарплату в розмірі 1 200 євро за тринадцять місяців; також у 2017 році його заробітна плата була аналогічною. Працюючи змінним консьєржем цілодобово, за місяці, коли він працює вночі, він також отримує надбавку за зміну, яка становить на 200 євро більше в місяць.

Від отримуваної інформації з Італійського агентства податкових надходжень, Судом також встановлено, що за 12 місяців 2018 року відповідач дійсно отримав 16 299 євро уже з вирахуванням податків і зборів, а відтак його чистий місячний дохід складає 1 358 євро.

Позивачка просить суд стягувати з відповідача 25% його середньомісячного доходу в твердій грошовій сумі.

Математичним обрахунком можна встановити, що 25 процентів від щомісячного доходу відповідача складає 339,50 євро, що в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ, станом на дату звернення з позовними вимогами, складає суму в розмірі 10 864 гривень.

Водночас відповідачем доведено, що 17 лютого 2020 року останній повернувся на проживання до України, і за власним бажанням проходив стаціонарно курс психологічної допомоги в центрі психіатричної допомоги з 23 квітня 2020 року. Відомостей про постійне місце роботи і отримувані доходи ОСОБА_7 в Україні з лютого 2020 року, сторонами спору суду не надано.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із того, що системний аналіз наданих сторонами доказів дозволяє суду зробити висновок про часткову підставність позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів та утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі розмірі 8 864 гривень щомісячно (10 864 гривень - 2000 гривень сплачуваних добровільно кожного місяця відповідачем), починаючи стягувати з дати звернення до суду 04 грудня 2017 року і до 16 лютого 2020 року. Означена сума становить 25% місячного доходу відповідача, є для нього цілком посильною на утримання доньки, до народження якої він безпосередньо причетний, та відповідає потребам дитини з огляду на її вік та розвиток.

Рішення суду в цій частині не оскаржується сторонами, тому колегія суддів у цій частині дане рішення не переглядає.

Що стосується стягнення аліментів з 17.02.2020 року в твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, суд першої інстанції виходив з того, що що відповідач має можливість виконувати батьківські обов`язки по утриманню доньки та з урахуванням вимог статей 180, 182 СК України, приймаючи до уваги розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, стан здоров`я позивача, його вік та цілковиту працездатність, незважаючи на відсутність постійного доходу, матеріальне становище сторін спору, обов`язок батька утримувати дитину прийшов до висновку про стягнення з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн.

Колегія суддів, з даним висновком суду першої інстанції повністю погодитися не може, виходячи з такого.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року (надалі Конвенція), держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Також згідно з статтею 8 Закону України від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з частинами восьмою, дев`ятою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною першою статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Статтями 150, 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частини перша-третя статті 181 СК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (частина перша статті 184 СК України).

Під час судового розгляду сторони визнали той факт, що розмір щомісячного утримання, виплаченого відповідачем та отриманих позивачем шляхом грошових переказів через відділення АТ Укрпошта станом на вересень 2020 року, включаючи період з 17.02.2020, становить 2000 грн.

Вказаний факт підтверджується також відповіддю Тернопільської дирекції АТ Укрпошта №432-729 від 16 жовтня 2020 року в якій вказано, що перекази: № від 21 січня 2020 року на суму 2 000 гривень; № від 21 лютого 2020 року на суму 2 000 гривень; № від 23 березня 2020 року на суму 2 000 гривень; № від 21 квітня 2020 року на суму 2 000 гривень;№ від 15 травня 2020 року на суму 2 000 гривень; № від 16 червня 2020 року на суму 2 000 гривень; № від 23 липня 2020 року на суму 2 000 гривень; № від 14 серпня 2020 року на суму 2 000 гривень були виплачені ОСОБА_1 (том 2, а.с. 15-16).

Факт проходження відповідачем курсу психологічної допомоги за власним бажанням не підтверджує неможливості працювати та утримувати доньку.

Отже, такими діями відповідача підтверджується його можливість надавати ОСОБА_3 щомісячне утримання не менше 2 000 грн., у тому числі починаючи із 17.02.2020, проте суд з вказаної дати визначив розмір аліментів 1 500 грн.

Враховуючи наведене, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Фільварочної Ольги Борисівни слід задовольнити частково, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 вересня 2020 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 17 лютого 2020 року в твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 гривень щомісячно слід скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 3 500 гривень щомісячно, з врахуванням виплачених за період з 17.02.2020 по 14.08.2020 щомісячних 2000 грн.

Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції віднести на рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 35, 259, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Фільварочної Ольги Борисівни задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 вересня 2020 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 17 лютого 2020 року в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісячно слід скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 3500 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції віднести на рахунок держави.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення виготовлений 16 грудня 2020 року.

Головуючий

Судді