КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження № 22-ц/824/896/2020 Доповідач Заришняк Г.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2020 року Київський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Мараєвої Н.Є., Рубан С.М.

при секретарі - Діденку А.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 23 липня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу 1/3 частки у праві спільної частково власності та повернення сторін у первісне становище,-

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу 1/3 частки у праві спільної частково власності та повернення сторін у первісне становище.

В обґрунтування позову вказувала, що вона є власником 1/3 частки будинку АДРЕСА_1 на підставі договору дарування, посвідченого 10 грудня 1988 р. Другою київською державною нотаріальною конторою. 04 жовтня 2018 р. вона отримала лист приватного нотаріуса КМНО Фоя Л.Г. від співвласників ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , які повідомили про намір продати належні їм на праві спільної часткової власності в рівних частках 1/3 частка (кожному по 1/6 частці) житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, а також 1/6 частку у праві власності на земельну ділянку, площею 0,0722 га для будівництва і обслуговування зазначеного житлового будинку, господарських будівель, кадастровий номер :79:312:00009, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , за 1 130 000,00 грн.

11 жовтня 2018 р. позивач звернулася до приватного нотаріуса КМНО Фоя Л.Г., повідомивши про бажання придбати вищевказану частину домоволодіння. Проте, 09 жовтня 2018 р. між ОСОБА_2 , ОСОБА_5 і ОСОБА_3 , ОСОБА_4 був укладений договір купівлі-продажу 1/3 частки вказаного домоволодіння. На думку позивача, відповідачі порушили ч. 2 ст. 362 ЦК України.

За таких підстав, позивачка просить визнати недійсним договір купівлі-продажу 1/3 частки житлового будинку АДРЕСА_3 , укладений 09 жовтня 2018 року між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , й повернути сторони в первісне становище.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 23 липня 2019 року у задоволення позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду змінити, визнавши недійсним договір купівлі-продажу 1/3 частки у праві спільної часткової власності, повернувши сторони у попередній стан.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_2 заперечував проти апеляційної скарги, вважаючи рішення суду законним.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та її представник підтримали апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходи з недоведеності та необґрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Як вбачається з довідки Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна від 25.012016 р., житловий будинок АДРЕСА_2 належав:

-1/3 ч. ОСОБА_1 на підставі договору дарування, посвідченого Другою київською державною конторою 10.12.1988р.;

-1/6 ч. ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого Дванадцятою київською державною нотконторою 23.01.1998р.;

-1/6 ч. ОСОБА_6 на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бурлаченко С.Б. 12.02.1998р.;

-1/6 ч. ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого Другою київською державною нотконторою 17.08.2007р.;

-1/6 ч. ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого Другою київською державною нотконторою 17.08.2007р. (а.с.23).

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного Реєстру Іпотек, Єдиного Реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що на підставі договору купівлі - продажу частки у праві власності на земельну ділянку від 29.01.2014 р. та згідно договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 29.01.2014 р. ОСОБА_2 є власником 1/3 частини земельної ділянки та 1/3 частини будинку АДРЕСА_2 (а.с.18-20).

Судом встановлено, що 21 вересня 2018 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Фої Л.Г. із заявою, в якій просили передати своїм співвласникам заяву про намір продати належні їм на праві спільної часткової власності в рівних частках 1/3 частку (кожному по 1/6 частці) житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд та 1/6 частку у праві власності на земельну ділянку, площею 0,0722 га для будівництва і обслуговування зазначеного житлового будинку, господарських будівель, кадастровий номер :79:312:0009, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 за 1 130 000,00 грн., що є еквівалентом 40 000,00 доларів США.

Вказана заява була направлена співвласникам ОСОБА_3 та ОСОБА_9 - позивачу ОСОБА_1 та відповідачу ОСОБА_2 приватним нотаріусом КМНО Фоя Л.Г. й була отримана позивачкою ОСОБА_1 04 жовтня 2018 року (а.с.24-25).

09 жовтня 2018 року було укладено договір купівлі-продажу частки житлового будинку між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (в інтересах якої діяла ОСОБА_10 ) та ОСОБА_2 . За умовами договору ОСОБА_2 придбав у ОСОБА_3 й ОСОБА_11 1/3 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_2 . Договір було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Фоя Л.Г. та зареєстровано в реєстрі за № 899. (а.с. 53).

В цей же день, 09 жовтня 2018 року було укладено договір купівлі-продажу частки у праві власності на земельну ділянку між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (в інтересах якої діяла ОСОБА_10 ) та ОСОБА_2 ., відповідно до якого ОСОБА_2 придбав у ОСОБА_3 , ОСОБА_11 1/3 частину у праві власності на земельну ділянку, загальною площею 0,7222, за адресою: АДРЕСА_2 . Договір було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Фоя Л.Г. та зареєстровано в реєстрі за № 900 (а.с. 57).

Відповідно до ст. 362 ЦПК України у разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу, та на інших рівних умовах, крім випадку продажу з публічних торгів.

Продавець частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний письмово повідомити інших співвласників про намір продати свою частку, вказавши ціну та інші умови, на яких він її продає.

При вирішенні спорів, що виникають у зв`язку з реалізацією співвласником у спільній частковій власності переважного права купівлі частки майна, необхідно враховувати, що переважне право купівлі діє лише у разі продажу частки особі, яка не входить до кола співвласників. У разі ж продажу частки будь-кому із співвласників, решта співвласників не має переважного права на її купівлю. Якщо кілька співвласників бажають скористатися переважним правом купівлі частки, то вибір того, кому продати свою частку, належить продавцю у відповідності до ч.3 ст. 362 ЦК України.

Пред`являючи такий позов, позивач зобов`язаний внести на депозитний рахунок суду грошову суму, яку за договором повинен сплатити покупець. Невиконання позивачем цієї умови є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог (Аналіз Верховного Суду України деяких питань застосування судами законодавства про право власності на при розгляді цивільних справ).

З матеріалів справи слідує, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 продали свою частку не іншій особі, а іншому співвласнику, якого вони належним чином повідомили про свій намір.

Відповідно до положень ст. ст. 203, 215 ЦК України недійсним може бути визнаний правочин, якщо в момент його вчинення: зміст правочину суперечив закону і моральним засадам суспільства; сторона правочину не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності; волевиявлення сторони не було вільним і не відповідало її внутрішній волі; правочин не був спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків; правочин, якщо він вчинений батьками, суперечив правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Враховуючи наведені положення закону, підстави для визнання недійсним оспорюваного правочину - укладеного відповідачами договору купівлі-продажу від 09 жовтня 2018 року щодо 1/3 частини домоволодіння, відсутні, оскільки сторонами в момент укладання договору були дотримані вимоги ст.362, ст. 203 ЦК України.

Окрім того, згідно ч. 4 ст. 362 ЦК України у разі порушення переважного права співвласника, воно може бути захищене в судовому порядку шляхом пред`явлення позову про переведення прав та обов`язків покупця з одночасним внесенням на депозитний рахунок суду грошової суми, яку за договором повинен сплатити покупець.

Таким чином, законом встановлений спосіб захисту порушеного переважного права співвласника на купівлю частки у спільному майні, а обраний в даному випадку позивачкою спосіб захисту порушеного права - шляхом визнання договору купівлі-продажу недійсним, є невірним.

Суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку й прийшов до правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу 1/3 частки у праві спільної частково власності та повернення сторін у первісне становище, обґрунтовано відмовивши в позові.

Рішення суду відповідає вимогам норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, вони були предметом розгляду в суді першої інстанції, суд надав їм належну правову оцінку, правомірно визнавши їх необґрунтованими, і вони не можуть бути підставою для скасування законного та обґрунтованого судового рішення.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 23 липня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений 27 січня 2020 року.

Головуючий:

Судді: