Ужгородський міськрайонний суд
У Х В А Л А

21.12.2020 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді Бенца К.К.,

при секретарі Парова І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Ужгороді заяву в.о. начальника Ужгородського міського відділу ДВС Плиска А.С. у порядку ст. 372 ЦПК України ( в редакції чинній на час звернення до суду) про визнання судом мирової угоди, укладеної між сторонами виконавчого провадження в процесі примусового виконання рішення суду у справі № 308/15857/14,-

ВСТАНОВИВ:

В.о. начальника Ужгородського міського відділу ДВС Плиска А.С. звернувся до суду у порядку ст. 372 ЦПК України ( в редакції чинній на час звернення до суду) із заявою про визнання судом мирової угоди, укладеної між сторонами виконавчого провадження в процесі примусового виконання рішення суду у справі № 308/15857/14, за виконавчим листом № 308/15857/14 виданий 21.10.2015 року.

Представник Ужгородського міського відділу ДВС повторно в судове засідання не зявився.

Представник АТ «Таскомбанк», який є правонаступником ПАТ ВіЕс Банк Баняс В.В. в судове засідання не зявився, надіслав на адресу суду заяву відповідно до якої просив суд залишити подання ДВС без розгляду, у зв`язку з невиконанням умов мирової угоди укладеної між Банком ПАТ ВіЕс Банк та боржниками ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Боржники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в судове засідання не зявилися.

Суд, вивчивши умови мирової угоди, дослідивши матеріали додані до заяви, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що старшим державним виконавцем Ярешко Д.В. МВ ДВС було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 10.11.2015 року ВП № 49264949 відповідно до якої державним виконавцем відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа № 308/15857/14 виданого 21.10.2015 року Ужгородським міськрайонним судом про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВіЕс Банк» заборгованість в сумі 778327,64 грн. та 1887,90 грн. судового збору. Боржником у даному виконавчому поводженні виступає ОСОБА_1 та стягувачем є ПАТ «ВіЕс Банк».

Крім цього судом встановлено, що сторони : ПАТ «ВіЕс Банк», який є правонаступником ПАТ Фольксбанк» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 уклали мирову угоду від 19.05.2016 року по виконанню зобов`язань за виконавчими листами №№ 308/12233/13-ц, 308/15857/14-ц, 308/15506/13-ц виданими Ужгородським міськрайонним судом та закінчення виконавчих проваджень ВП №№ 46022415, 46022245, 49264949, 49264836, 46889281, 46889138. Стягувачем по даній мировій угоді є ПАТ «ВіЕс Банк». Боржниками по даній мировій угоді - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Згідно з частиною 2 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони у процесі виконання рішення відповідно до процесуального законодавства мають право укласти мирову угоду, що затверджується (визнається) судом, який видав виконавчий документ.

Пунктом 1 Розділу II. "Учасники виконавчого провадження" Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 року за № 489/20802, передбачено, що реалізація учасниками виконавчого провадження своїх повноважень, а також залучення інших осіб до участі у проведенні виконавчих дій та реалізації ними своїх повноважень здійснюються відповідно до розділу III Закону.

Відповідно до пункту 2 частини 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі: затвердження судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення.

Згідно ст. 434 Цивільного процесуального кодексу України мирова угода, укладена між сторонами, або заява про відмову стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення подається в письмовій формі державному або приватному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її для затвердження до суду, який видав виконавчий документ. Питання затвердження мирової угоди у процесі виконання рішення, задоволення заяви про відмову стягувача від примусового виконання рішення вирішується судом протягом десяти днів з дня надходження до суду відповідної заяви, про що постановляється ухвала. Суд має право відмовити у затвердженні мирової угоди у процесі виконання рішення з підстав, визначених статтею 207 цього Кодексу, а у задоволенні заяви про відмову від примусового виконання рішення - з підстав, визначених статтею 206 цього Кодексу.

Частиною 5 ст. 207 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо: 1) умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або 2) одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Згідно з частиною 7 статті 49 ЦПК України сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії судового процесу.

Частиною першою та другою статті ст.207 ЦПК України передбачено, що мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує правчи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до частин першої, другої статті 208 ЦПК України виконання мирової угоди здійснюється особами, які її уклали, в порядку і в строки, передбачені цією угодою. Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження».

Оскільки стягувачем, представником АТ «Таскомбанк», який є правонаступником ПАТ ВіЕс Банк не підтримано укладену між сторонами мирову угоду, у зв`язку з невиконанням умов мирової угоди, а відтак суд не має правових підстав для затвердження даної мирової угоди.

Частиною п`ятою статті 207 ЦПК України передбачено, що суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо: умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Враховуючи наведене, суд вважає необхідним відмовити сторонам у затвердженні мирової угоди.

Керуючись ст.ст. 49, 207-208, 260-261, 353,434 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви в.о. начальника Ужгородського міського відділу ДВС Плиска А.С. про визнання судом мирової угоди, укладеної між сторонами виконавчого провадження в процесі примусового виконання рішення суду у справі № 308/15857/14 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду К.К. Бенца