Провадження № 2/641/1883/2020 Справа № 641/6056/20
17 грудня 2020 року м. Харків
Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Ященко С.О.,
за участю секретаря судового засідання Шелудченко В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові питання про розподіл судових витрат по цивільній справі № 641/6056/20
про стягнення аліментів,-
Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.11.2020 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

З огляду на заяву представника відповідача Найда С.С, подану в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України, питання про розподіл судових витрат призначено до розгляду у судовому засіданні на 23.11.2020 року.

16.11.2020року представник відповідача ОСОБА_3 подав до суду заяву, в якій в зв`язку з відмовою відповідача від стягнення з позивача понесених ним витрат на правову допомогу просить його заяву про вирішення питання про розподіл судових витрат залишити без розгляду, судове засідання про вирішення питання про судові витрати провести без участі відповідача та його представника.

За клопотанням представника позивача ОСОБА_4 в зв`язку з неможливістю її явки у судове засідання через зайнятість в іншому судовому засіданні розгляд питання про розподіл судових витрат відкладено на 17.12.2020 року о 12-45.

У судове засідання 17.12.2020 року позивач та її представник не з`явились. Позивачем подано клопотання, в якому вона просить розглянути питання щодо судових витрат без її участі, заявлені в позовній заяві судові витрати підтримує у повному обсязі.

Відповідач та його представник у судове засідання 17.12.2020 року також не з`явились.

Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Розглянувши питання про розподіл судових витрат в межах справи №641/6056, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати (пункт 3).

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частинами 1 та 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Щодо розподілу витрат зі сплати судового збору, враховуючи, що позивач згідно Закону України "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, судовий збір у розмірі 840,80грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Відповідно до ч. 1 статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При розгляді справи «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04) ЄСПЛ зазначив, що при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення.

В обґрунтування розміру понесених позивачем ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу у розмірі 5000грн. до матеріалів справи надано:

1. Угоду про надання правової допомоги від 19.07.2020 року, укладену між адвокатом Враговою І.І. та ОСОБА_1 , на представництво інтересів у Комінтернівському районному суді м. Харкова у справі ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. Згідно умов угоди за виконання доручення адвокатом одержано 5000грн.;

2. Квитанцію № 41 від 19.07.2020 року про прийняття Юридичною консультацією Київського району м. Харкова оплати у сумі 5000грн. за надання правової допомоги ОСОБА_1 ,

3. Попередній орієнтовний розрахунок суми витрат на правову допомогу від 11.08.2020 року, складений позивачем ОСОБА_1 ;

4. Ордер серії ХВ № 390000092 на представництво інтересів ОСОБА_1 у Комінтернівському районному суді м. Харкова адвокатом Враговою І.І.

Суд зазначає, що в порушення приписів ч. 3 ст. 137 ЦПК України до матеріалів справи не додано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги; попередній орієнтовний розрахунок суми витрат на правову допомогу від 11.08.2020 року, складений позивачем ОСОБА_1 , не може бути прийнятий судом до уваги, оскільки не містить відомостей про адвоката, який надавав правову допомогу. У квитанції № 41 від 19.07.2020 року також відсутні відомості щодо оплати послуг адвоката Врагової І.І.

З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, підстави для покладення на відповідача витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, наданою Кудрявцевій К.П., відсутні, а тому ці витрати при розподілі судових витрат покладаються судом на позивача.

Відносно розподілу витрат на правову допомогу, понесених відповідачем ОСОБА_2 , то відповідно до положень ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.11.2020 року встановлено ОСОБА_2 строк до 15.11.2020 року для подання доказів щодо розміру понесених ним судових витрат.

У визначений судом строк ОСОБА_2 не подав докази щодо розміру понесених ним витрат на правову допомогу, а тому відповідна заява відповідача залишається без розгляду.

Керуючись ст.ст. 141, 270 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 840(вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката Врагової І.І., покласти на ОСОБА_1 .

Заяву ОСОБА_2 про розподіл витрат на правову допомогу залишити без розгляду.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через Комінтернівський районний суд м. Харкова.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повний текст додаткового рішення складено 17.12.2020 року.

Суддя С. О. Ященко