Справа № 431/5504/19
Провадження № 22-ц/810/732/20
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2020 року Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Карташова О.Ю., Стахової Н.В.,

за участю секретаря Сінько А.І.

учасники справи: позивач ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку в порядку спрощеного провадження,

апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_3 ,

на рішення Старобільського районного суду Луганської області від 09 вересня 2020 року, ухваленого Старобільським районним судом у складі: судді Пелиха О.О. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди та судових витрат по справі,

в с т а н о в и в:

У вересні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, який згодом уточнив та який мотивував тим, що 01 червня 2018 року о 07:50 позивач керував автомобілем CHEVROLET AVEO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Шевченко в м. Старобільську Луганської області від автовокзалу м. Старобільська в напрямку кварталу Ватутіна м. Старобільськ. На вул. Шевченко біля будинку 41 м. Старобільськ на закругленні дороги справа на ліво, в зустрічному напрямку виїхав автомобіль ЗАЗ LANOS, реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 , який не вибрав безпечну швидкість та здійснив зіткнення з автомобілем позивача, який зазнав технічних ушкоджень.

Винним у скоєні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди є ОСОБА_2 , який визнав свою вину та її підтверджено висновком експертного дослідження № 16076 від 31.07.2019.

Позивач має посвідчення учасника УБД серії НОМЕР_3 від 30.06.2015, що дає йому право керувати своїм транспортним засобом без оформлення страхового полісу.

Відповідач на транспортний засіб ЗАЗ LANOS, реєстраційний номер НОМЕР_2 , мав страховий поліс серії АМ 1584142 з дією на період 30.08.2017 року по 29.08.2018 року Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта»».

За спільною згодою Позивач та Відповідач склали повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 01.06.2018 року та 04.06.2018 року звернулись до Страхового товариства «Домінанта».

Оскільки у позивача як учасника бойових дій був відсутній страховий поліс, страхова компанія відмовилась складати будь-які документи, було рекомендовано звернутись до офісу в м. Київ. Позивачем було встановлено, що Товариство з додатковою відповідальності «Страхове товариство «Домінанта» з 02.07.2018 позбавлене права укладати договори страхування, що унеможливлює відшкодування шкоди за рахунок страхових виплат.

В результаті зіткнення автомобіль позивача отримав механічні пошкодження, а вартість завданої йому матеріальної шкоди, визначено висновком експертного автотехнічного дослідження №008/18 від 14 червня 2018 року та вартість ремонтних робіт складає загалом 38 623,60 грн.

Тому із посиланням як на правову підставу свого позову на ст. 1166, 1187 ЦК України позивач просив суд стягнути з відповідача в якості відшкодування матеріальних збитків в розмірі 38623,60 грн та 1200 грн в якості відшкодування за оплату експертного автотоварознавчого дослідження, судові витрати за проведення експертного дослідження №16076 від 31.07.2019 року по факту ДТП за участю водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в сумі 3956, 40 грн.

Від відповідача ОСОБА_2 в особі свого представника надійшов відзив на позовну заяву позивача, в якому із посиланням на вимоги пункту 33.2 ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що хоча у позивача як у учасника бойових дій і є право не отримувати поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але це не дає йому право складати передбачений законом Європротокол, оскільки таке право мають лише особи, які мають поліси автоцивільної відповідальності, і в даному випадку матеріали ДТП мали бути оформлені уповноваженими на те працівниками відповідних підрозділів національної поліції. Тому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 09 вересня 2020 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди та судових витрат задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 38 623,60 грн, 1200 грн в якості відшкодування за оплату експертного автотоварознавчого дослідження та судові витрати за проведення експертного дослідження №16076 від 31.07.2019 року по факту ДТП за участю водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в сумі 3956,40 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 840,80 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_3 , посилаючись на незаконність і необґрунтованість, порушення норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та у задоволенні позовних вимог позивача відмовити.

Доводами апеляційної скарги є те, що відповідач ОСОБА_2 є неналежним відповідачем у справі, оскільки належним відповідачем є Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» як страхувальника цивільно-правової відповідальності відповідача ОСОБА_2 , яке не залучено до участі у справі і яке має нести відповідальність в межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Натомість відповідач може нести відповідальність лише у разі висловленої згоди на таке відшкодування. Покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ і сплату страхових платежів, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Тому у задоволенні позову слід відмовити саме з підстав пред`явлення вимоги до неналежного відповідача.

Протоком автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.10.2020 року головуючим у справі визначено суддю Дронську І.О. склад колегії Авалян Н.М., Орлов І.В. Апеляційне провадження по справі відкрито 12.10.2020 року.

Повторним протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.10.2020 року вилучено суддю ОСОБА_4 у зв`язку з перебуванням у відпустці, новий суддя у складі суду Карташов О.Ю. Ухвалою суду від 27.10.2020 року справу призначено до апеляційного розгляду на 18.11.2020 року об 11-й год. 18.11.2020 року судове засідання не було проведено у зв`язку з перебуванням у щорічній оплачуваній відпустці судді Дронської І.О., відкладено на 16.12.2020 року о 09-40 год.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.12.2020 року, проведеного на підставі розпорядження керівника апарату Савчука О.І. від 10 грудня 2020 року у зв`язку із прийняттям відставки судді Дронської І.О., вилучено останню у зв`язку із закінченням терміну повноважень, визначено: новий головуючий суддя (суддя-доповідач) Назарова М.В., у складі колегії: Карташова О.Ю., Авалян Н.М.

Повторним протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.12.2020 року вилучено суддю Авалян Н.М. у зв`язку із закінченням терміну повноважень, новий суддя у складі суду Стахова Н.В.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 заперечував проти задоволення скарги.

Позивач, відповідач та його представник ОСОБА_3 , належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явилися, що відповідно до вимог частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що з`явилися до судового засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом.

Частинами 1, 5 ст. 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено та ніким не заперечуються обставини того, що: 01 червня 2018 року о 07:50 на перехресті вулиць Шевченка та Пушкіна у м. Старобільськ Луганської області відбулося зіткнення автомобілів CHEVROLET AVEO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 та ЗАЗ LANOS, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобіль CHEVROLET AVEO, реєстраційний номер НОМЕР_1 зазнав технічних ушкоджень;

згідно висновку експертного дослідження № 16076 від 31.07.2019: «В даній дорожній ситуації дії водія ОСОБА_2 не відповідали вимогам п.12.1 Правил дорожнього руху України і, з технічної точки зору, знаходилися у причинному зв`язку з ДТП» (а.с. 12-14);

згідно висновку автотоварознавчого дослідження № 008/18 від 14.06.2018 вартість матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля CHEVROLET AVEO, реєстраційний номер НОМЕР_1 на дату проведення експертного дослідження становить 39105,36 грн (а.с. 19-34);

згідно копії акту № 7 приймання-передачі виконаних робіт від 04.07.2018 року щодо виконаних робіт з ремонту автомобіля CHEVROLET AVEO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , загальна сума з ПДВ становить 36 431 грн (а.с. 37);

згідно копії квитанції № 24 від 04.07.2018 ОСОБА_1 сплатив ПП ОСОБА_6 36431 грн згідно акту виконаних робіт № 7 (а.с. 38);

згідно інформації територіального сервісного центру МВС № 4443 станом на 14.08.2019, автомобіль ЗАЗ LANOS, реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 40);

позивач ОСОБА_1 має посвідчення учасника УБД серії НОМЕР_3 від 30.06.2015 (а.с. 8).

Також сторонами не заперечується що відповідач на транспортний засіб ЗАЗ LANOS, реєстраційний номер НОМЕР_2 , мав страховий поліс серії АМ 1584142 з дією на період з 30.08.2017 року по 29.08.2018 року Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», яка з 13 червня 2019 року знаходиться в стані припинення і що за спільною згодою Позивач та Відповідач склали повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 01.06.2018 року.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди, суд першої інстанції із посиланням на застосування до спірних правовідносин положень ст. 1166, 1187, 1194 ЦК України виходив із обґрунтованості позовних вимог.

Переглядаючи рішення суду за доводами апеляційної скарги, якими є стягнення завданої шкоди з відповідача як винної у дорожньо-транспортній пригоді особи за умови пред`явлення до нього позову як до неналежного відповідача, оскільки його відповідальність застрахована, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1.7 статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі Закон № 1961-IV) забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Відповідно до пункту 17.5 статті 17 Закону № 1961-IV при укладенні договору обов`язкового страхування автоцивільної відповідальності страховик зобов`язаний безоплатно видати страхувальнику бланк повідомлення про ДТП встановленого МТСБУ зразка (європротокол).

Відповідно до пункту 13.1 статті 13 Закону № 1961-IV учасники бойових дій та інваліди війни, що визначені законом, інваліди I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним інваліду I групи, у його присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

Пунктом 33.2 статті 33 цього Закону № 1961-IV передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання.

Системне тлумачення положень пункту 33.2 статті 33 Закону № 1961-IV та пункту 1.7 статті 1 Закону № 1961-IV дає підстави для висновку, що скласти спільне повідомлення про ДТП, за наявності умов, визначених пунктом 33.2 Закону, можуть лише водії транспортних засобів, які є забезпеченими в розумінні пункту 1.7 статі 1 Закону, тобто кожен із яких має поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Підстав для іншого тлумачення указані норми не дають.

З огляду на викладене, Верховний Суд дійшов у постанові від 31.10.2018 у справі № 204/3413/16-ц сформулював висновок про те, що оформлення ДТП як страхової події при її настанні за участю осіб, які в силу Закону звільнені від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України (за відсутності у них договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (полісу)), має проводитись з інформуванням відповідних підрозділів Національної поліції, оскільки Законом не передбачена можливість складання європротоколу (спільне повідомлення про ДТП без інформування поліції) за відсутності у її учасників полісів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

При цьому Верховним Судом враховано, що відповідно до статті 39.1 Закону Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. МТСБУ в силу своїх повноважень наданих Законом, крім іншого, збирає необхідну інформації про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності для узагальнення.

МТСБУ на своїй офіційній сторінці у мережу Інтернет у розділі «Відповіді на типові запитання» у пункті 49 на питання: «Чи застосовується Європротокол при оформлені ДТП із пільговиком, звільненим від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів?» роз`яснено, що категорії громадян, передбачені пунктом 13.1 статті 13 Закону звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, керовані такими особами транспортні засоби без укладання щодо них договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не відносяться до забезпечених транспортних засобів згідно з пунктом 1.7 ст. 1 Закону, у зв`язку з чим зазначені особи у випадку настання дорожньо-транспортної пригоди не мають права оформлювати таку пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідного підрозділу Національної поліції відповідно до пункту 33.2 ст. 33 Закону.

Наведене свідчить про порушення сторонами як учасниками ДТП вимог ст. 33 Закону 1961-IV, що регламентують дії осіб у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, оскільки оформлення дорожньо-транспортної пригоди за участю особи, яка за законом звільнена від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України, має відбуватись з інформуванням відповідних підрозділів Національної поліції, складання європротоколу у такому випадку не допускається та не є підставою отримання страхового відшкодування.

Тому довід скарги про пред`явлення позову до неналежного відповідача є помилковим та не ґрунтується на вимогах спеціального законодавства, що регулює спірні правовідносини.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Враховуючи, що: частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала;

- згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб, і шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку,

- обставини скоєння ДТП 01 червня 2018 року з вини відповідача як водія транспортного засобу ЗАЗ LANOS, реєстраційний номер НОМЕР_2 , розмір завданої автомобілю позивача CHEVROLET AVEO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , шкоди та витрат за проведення експертних досліджень ніким не оспорюється, то наявні підстави для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди у розмірі 38 623,60 грн, 1200 грн в якості відшкодування за оплату експертного автотоварознавчого дослідження та судових витрат за проведення експертного дослідження №16076 від 31.07.2019 року в сумі 3956,40 грн, а також стягнення у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України на користь держави судового збору у розмірі 840,80 грн.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (ч. ст. 376 ЦПК України).

Оскільки суд дійшов правильних по суті висновків про задоволення позову та стягнення матеріальної шкоди з відповідача, проте не врахував зазначеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції слід змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови, а в іншій частині рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Старобільського районного суду Луганської області від 09 вересня 2020 року змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення Старобільського районного суду Луганської області від 09 вересня 2020 року суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови 18 грудня 2020 року.

Головуючий

Судді: