Постанова

Іменем України

21 січня 2020 року

м. Київ

справа № 756/2618/17-ц

провадження № 61-40882св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю.,

Зайцева А. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду м. Києва від 05 липня 2018 рокувскладі колегії суддів: Білич І. М., Болотова Є. В., Поліщук Н. В.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що між КС «Добробут» і вкладником КС «Добробут» ОСОБА_1 укладено договір про відступлення права вимоги за кредитним договором від 25 травня 2007 року № КСП-000144, укладеним між Кредитною спілкою «Добробут» та ОСОБА_2 За яким кредитна спілка надала відповідачу кредит у сумі 13500,00 грн на 24 місяці з 25 травня 2007 року по 25 вересня 2009 рік зі сплатою 24 % річних за користування кредитом. На забезпечення виконання зобов`язання між Кредитною спілкою «Добробут» та ОСОБА_2 з ОСОБА_3 25 травня 2007 року складено договір поруки № КСП-000144.

У порушення умов кредитного договору відповідач кредит не повернула, не сплатила відсотки за користування кредитом, у зв`язку з чим позивач просила стягнути солідарно з відповідачів суму боргу в розмірі 226543,93 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 21 листопада 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 226543,93 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідачів у солідарному порядку.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 05 липня 2018 року заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 21 листопада 2017 року скасовано, та прийнято нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення, апеляційний суд виходив із того, що позивач не довела наявне у неї право вимоги до відповідачів в порядку переуступки права вимоги КС «Добробут» з зазначених у позові підстав, а тому суд не знайшов підстав для задоволення позовних вимог.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У липні 2018 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Аргументи учасників справ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційним судом не враховані всі фактичні обставини справи, в повному обсязі не з`ясовано обставини, що мали значення для правильного та об`єктивного вирішення справи.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У вересні 2018 року ОСОБА_2 подала відзив на касаційну скаргу, у якому зазначила, що рішення суду апеляційної інстанції є законним і обґрунтованим, всі висновки суду відповідають встановленим обставинам справи, а тому підстав для його скасування немає.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Звертаючись до суду з позовом про стягнення з відповідачів заборгованості в розмірі 226 543,93 грн, ОСОБА_1 посилалась на те, що право вимоги щодо стягнення заборгованості вона набула у відповідності до договору про відступлення права вимоги від 25 січня 2017 року, укладеного між нею як вкладником КС «Добробут» та КС «Добробут» за кредитним договором від 25 травня 2007 року, що був укладений між КС «Добробут» та ОСОБА_2 .

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною п`ятою статті 12 ЦПК України закріплено, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зокрема: керує ходом судового процесу; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги

і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України).

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення, на підставі належним чином оцінених доказів, встановивши, що матеріали справи не містять договору про відступлення права вимоги, не було його надано і під час апеляційного розгляду, обґрунтовано вважав, що позивач під час розгляду справи не довела наявне у неї право вимоги до відповідачів в порядку переуступки права вимоги, у зв`язку з чим дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову за недоведеністю.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Апеляційного суду м. Києва від 05 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

С. Ю. Бурлаков

А. Ю. Зайцев