ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2020 року

м.Суми

Справа №577/2289/18

Номер провадження 22-ц/816/210/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Ткачук С. С.

сторони:

позивач АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 29 листопада 2019 року у складі судді Гетьмана В.В., ухвалене у м. Конотоп, повний текст якого складено 02 грудня 2019 року,

в с т а н о в и в :

30 травня 2018 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 97574,60 грн.

Вимоги мотивовано тим, що 01 квітня 2010 року між банком та ОСОБА_1 , шляхом підписання анкети-заяви було укладено кредитний договір № б/н, за умовами якого останній отримав 22000 грн кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою за користування кредитом 30 % на рік на суму залишку заборгованості, з кінцевим строком повернення, що відповідає строку дії картки. Згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» складає між ним і Банком Договір про надання банківських послуг, відповідач посвідчив своїм підписом у заяві. Відповідно до умов договору відповідач зобов`язався погашати кредит, нараховані відсотки за користування кредитом, заборгованість по перевитраті платіжного ліміту, оплачувати комісії, на умовах, передбачених Договором.

У зв`язку з невиконанням позичальником зобов`язань утворилася заборгованість у розмірі 97574,60 грн, з яких: 21982,35 грн тіло кредиту, 68569,65 грн заборгованість за процентами за користування кредитом; 1900 грн нарахована комісія, а також штрафи (500,00 грн штраф (фіксована частина), 4622,60 грн штраф (процентна складова).

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 29 листопада 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» 95604 грн 60 коп за кредитними договорами та 1762 грн судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне встановлення обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення скасувати в частині стягнення відсотків та штрафів у сумі 73622,25 грн, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні цих позовних вимог.

Вказує, що у заяві позичальника не зазначена процентна ставка, не вказаний строк повернення кредиту, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки та штрафів за порушення грошового зобов`язання, а додані банком до позовної заяви Умови та Правила надання банківських послуг ним не підписані, Тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Пам`ятка клієнта взагалі відсутні в матеріалах справи, ним не підписувалися, що свідчить про відсутність кредитних правовідносин між сторонами.

Зазначає, про відсутність у матеріалах справи доказів про те, що саме з наданим банком витягом з Умов та Правил відповідач був ознайомлений, зрозумів та погодився при підписанні анкети-заяви. Вважає, що роздруківка із сайту позивача не може бути доказом, оскільки повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку).

В іншій частині рішення суду не оскаржується, тому на підставі ч. 1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, як законне та обґрунтоване. Доводить, що у наявній в матеріалах справи довідці про умови кредитування, яка є невід`ємною частиною заяви від 01 квітня 2010 року, передбачені істотні умови кредитного договору: тип кредитної лінії, розмір та строк внесення щомісячних платежів, розмір комісії, порядок нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості, штрафів, що є підставою для стягнення всіх складових заборгованості за спірним кредитним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на 1 січня 2018 року: 1762*100= 176200 грн), розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 був укладений договір № б/н від 01 квітня 2010 року, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 22000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 14).

Згідно з розрахунком, наданим АТ КБ «ПРИВАТБАНК», станом на 07 травня 2018 року розмір заборгованості становить 97574,60 грн, з яких: 21982,35 грн заборгованість за кредитом, 68569,65 грн заборгованість за процентами за користування кредитом; 1900 грн комісія, а також 5122,60 грн штраф (500,00 грн штраф фіксована частина та 4622,60 грн штраф процентна складова) (а.с. 5-13).

Умови та Правила надання банківських послуг містять терміни та поняття, умови обслуговування, обов`язки банку та клієнта права клієнта, відповідальність сторін та інші умови (а.с. 16-39).

Задовольняючи позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, відсотками та штрафів, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не повернув в добровільному порядку отримані від позивача кредитні кошти, а тому права банку підлягають захисту шляхом зобов`язання позичальника повернути суму фактично отриманих коштів, відсотків за користування кредитом та обумовленого сторонами у довідці про умови кредитування з використання кредитки «Універсальна GOLD» штрафу за порушення термінів платежів.

Однак, з такими висновками місцевого суду колегія суддів апеляційного суду погодитись не може, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

Виконання грошового зобов`язання може забезпечуватись, зокрема, неустойкою пенею, штрафом (ст. ст. 546, 549 ЦК України).

Таким чином, кредитний договір укладається в письмовій формі, в якому його сторонами погоджується розмір кредиту, умови його надання, повернення, сплати процентів за користування кредитом, застосування неустойки у разі неналежного виконання зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частинами 1, 2 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За приписами ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Як вбачається з матеріалів справи 01 квітня 2010 року ОСОБА_1 заповнив і підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, в якій зазначено, що разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, вони становлять між ними договір про надання банківських послуг, з якими позичальник ознайомився у письмовому вигляді і погодився, що підтвердив своїм підписом у Заяві.

У заяві позичальника від 01 квітня 2010 року процентна ставка не визначена.

Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), заборгованості за простроченим тілом кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема, заборгованість за відсотками на поточну і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 01 квітня 2010 року, посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, Тарифи банку, як невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (Ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщений на https://privatbank.ua./trems), що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання), позовну давність щодо вимог банку 50 років, та інші умови.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Також, в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст. 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин (01 квітня 2010 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (30 травня 2018 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19), без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення вимог банку про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом та штрафів за порушення виконання зобов`язання, оскільки відсутні докази про досягнення сторонами домовленості про встановлення процентної ставки за договором та щодо сплати неустойки (пені, штрафів).

Надана банком до позову довідка про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, GOLD», на яку також послався суд першої інстанції, обґрунтовуючи своє рішення про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 штрафів за порушення термінів платежів, та посилається позивач у відзиві на апеляційну скаргу, заперечуючи доводи відповідача про безпідставність стягнення штрафів, не може бути належним доказом наявності у позичальника за договором б/н від 01 квітня 2010 року обов`язку по сплаті штрафів, оскільки датою підписання довідки є 21 лютого 2011 року і стосується вона іншого кредитного договору (а.с. 15).

Будь-яких інших доказів, зокрема, виписки по карті, на підтвердження своїх позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції, на підставі п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за процентами за користування кредитом та штрафу, з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог, та зміні в частині розподілу судових витрат.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, при задоволенні апеляційної скарги з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 підлягає компенсації 2643 грн судового збору за подання апеляційної скарги, та при частковому задоволенні позову на 22,53% (21982,35 грн (сума задоволених вимог) х 100% / 97574,60 грн (ціна позову)), із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягає компенсації 396,98 грн (1762 грн х 22,53% /100%) фактично понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання позову.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 29 листопада 2019 року скасувати в частині задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом та штрафу, та прийняти постанову.

У задоволенні позову АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом та штрафу за кредитним договором б/н від 01 квітня 2010 року відмовити.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 29 листопада 2019 року змінити в частині розподілу судових витрат та стягнути з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» 396 грн 98 коп компенсації судового збору за подання позову.

Стягнути з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 2643 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.Ю. Кононенко

Судді : В.І. Криворотенко

С.С. Ткачук