Справа №705/1740/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2020 року м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області, в складі:

головуючої-судді Мазуренко Ю.В.

при секретарі Романовій О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Умані справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. В позові позивач вказує, що 23.11.2002 року між нею та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який було зареєстровано у виконавчому комітеті Шукайводської сільської ради Христинівського району Черкаської області, актовий запис № 11. У позові зазначено, що від вказаного шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які на даний час залишилися проживати з позивачем та перебувають на її утриманні. Позивач вказує, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Враховуючи те, що нинішні матеріальні та духовні потреби дітей вимагають значних матеріальних витрат (часті захворювання дітей, відвідування різних гуртків та секцій, тощо), позивач звернулася до суду з позовом та просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей: сина ОСОБА_3 та доньки ОСОБА_4 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 грн. на кожну дитину, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала вимоги позову, посилаючись на обставини викладені в ньому. Вона пояснила, що на утримання дітей потрібні значні кошти ( син - учень 11 класу, а донька - учениця 9 класу), а відповідач, після того, як вони припинили спільно проживати, будь-якої допомоги не надає та життям дітей не цікавиться. Позивач вважає, що затягування розгляду справи - це умисні дії відповідача, оскільки коштів він платити не бажає і у зв`язку з цим влаштувався на офіційну роботу, де формально отримує мінімальну зарплату, хоча її достовірно відомо, що доходи у нього значно більші, оскільки в період спільного проживання він не офіційно працював у бригаді, яка займалася покрівельними роботами і мав великі заробітки. Позивач посилалася на те, що коштів на утримання дітей у неї не вистачає, не дивлячись на те, що вона працевлаштована і всі кошти витрачає на дітей ( одяг, харчування шкільні витрати, кишенькові гроші, витрати пов`язані з лікуванням дітей, репетитори у зв`язку зі здачею ЗНО і ДПА).

Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином, відповідно до вимог ЦПК України, повідомлений про місце, дату та час проведення засідання у справі, в судове засідання не з`явився. При цьому, на адресу суду 25.11.2019 року вх..№ 27585 він надіслав заяву, в якій посилався на те, що у зв`язку з віддаленістю проживання ( АДРЕСА_1 ) він просить розгляд справи проводити у його відсутність. Одночасно, на адресу суду (27.08.2019р. вх..№ 20887) він подав відзив на позовну заяву про стягнення аліментів в якому вказував, що після розірвання шлюбу він разом зі своїми дітьми продовжував проживати за адресою АДРЕСА_2 , оскільки позивач перебувала за кордоном. Відповідач вказує, що доводи позивача про те, що він не надає матеріальної допомоги не відповідають обставинам справи. У відзиві відповідач вказував, що станом на день подачі відзиву він був не працевлаштований, тому він не в змозі сплачувати аліменти у розмірі 2000 грн. на кожну дитину щомісячно. Крім того, відповідач вказував, що він допомагає його непрацездатній матері ОСОБА_7 , яка є пенсіонеркою. У відзиві відповідач просить суд у позові ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 2000 грн. на кожну дитину відмовити повністю. При цьому, на адресу суду відповідач надіслав поштовими засобами зв`язку заяву, яка надійшла до суду 25.11.2019 року вх..№ 27585, в якій він вказує, що його місячний дохід складає 4173 грн. і він не має можливості сплачувати аліменти у сумі, що була визначена позивачем у позові на кожну дитину. Також, у заяві відповідач зазначив, що він може платити аліменти в сумі 2118 грн. на двох дітей.

10.12.2019 року на адресу суду від позивача ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, в якій вказано, що діти проживають разом із позивачем постійно і перебувають на повному її утриманні, а відповідач після розірвання шлюбу з ними не проживає. У відповіді на відзив позивач також зазначає, що коли у дітей були літні канікули, вона залишила їх у своїх батьків за адресою с.Шукайвода Христинівського району та поїхала за кордон на роботу на літній період, оскільки у них не було коштів. Позивач вказувала, що останній рік відповідач матеріальної допомоги не надавав, при зверненні до нього про надання коштів на утримання дітей - відмовляв. Тому позивач просить суд її позовні вимоги про стягнення аліментів задовольнити повністю.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 23.11.2002 року у виконавчому комітеті Шукайводської сільської ради Христинівського району Черкаської області сторони уклали шлюб, про що було складено відповідний актовий запис № 11, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 від 23.11.2002 року.

Від шлюбу у сторін народилися діти: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 05.08.2003 року, в якому батьком дитини вказаний відповідач ОСОБА_2 та донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 06.12.2005 року, в якому батьком дитини вказаний відповідач ОСОБА_2 .

Заочним рішенням Уманського міськрайонного суду від 04.06.2019 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

02 грудня 2019 року головою правління МЖБК було видано довідку № 50 про склад сім`ї, в якій вказано, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_2 разом з сином ОСОБА_3 та донькою ОСОБА_4 , які знаходяться на утриманні ОСОБА_1 . Також у довідці вказано, що ОСОБА_2 за вказаною адресою зареєстрований, але не проживає.

При цьому, до відзиву на позовну заяву відповідач долучив довідку № 31 від 27.08.2019 року МЖБК про склад сім`ї, в якій вказувалося, що ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_2 разом з дружиною- ОСОБА_1 та дітьми: сином ОСОБА_3 та донькою ОСОБА_4 .

Також, до відзиву на позовну заяву відповідачем було долучено копію пенсійного посвідчення № , що видане Пенсійним фондом України на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У довідці про доходи № 06/361, що була видана ТзОВ «Спринтер Центр» 19.11.2019р. вказано, що ОСОБА_2 працює на посаді комплектувальника у ТзОВ «Спринтер Центр» та його загальна сума доходу за період з вересня 2019 року по жовтень 2019 року складає 6482,96 грн. (вересень 2019р.- 1620,74 грн., жовтень 2019р. - 4862,22 грн.).

Вислухавши пояснення позивача, врахувавши позицію відповідача, викладену у відзиві на позов, дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що даний позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення СК України регулюють відносини з утримання між батьками й дітьми, між матір`ю й батьком дитини з метою затвердження почуття обов`язку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сім`ї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку дитини. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20.11.1959, Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 СК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Право дитини на утримання від своїх батьків має самостійний характер і не залежить від існування формально закріпленого зв`язку між останніми. Обов`язок батьків з утримання своїх дітей виникає незалежно від факту реєстрації шлюбу, наявності між ними фактичних шлюбних відносин або спільного проживання. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно статі 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 2037-VІІІ 17.05.2017 року, який набрав чинності 08.07.2017 року, збільшений мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і відповідно внесені зміни до частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України.

Згідно ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як зазначено в ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Положеннями ст. 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності,володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав,у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу)платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Таким чином, при викладених вище обставинах, у зв`язку з тим, що відповідач добровільно не виконує свого обов`язку по утриманню дітей, з огляду на вік дітей, прожитковий мінімум для них, обов`язок батьків забезпечувати достатнє утримання дітей, належні умови для їх розвитку, навчання тощо, зважаючи на працездатний вік батька, який в змозі мати доходи на своє та утриманців проживання, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення та з відповідача на користь позивача на утримання сина ОСОБА_3 та доньки ОСОБА_4 повинні бути стягнуті кошти в розмірі 1/2 частини з усіх видів його доходу щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.04.2019 року, до досягнення дітьми повноліття.

Обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дітей не звільняє їх від обов`язків щодо дітей. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток.

Виконання передбачених ст. 150 СК України обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини, пов`язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно. Тому, визначений на законодавчому рівні прожитковий мінімум для дитини певного віку має забезпечуватись насамперед батьками дитини.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ст.430 ч.1 п.1 ЦПК України суд допускає негайне стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогамист. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 180-183 СК України, ст. ст. 12, 13, 19, 23,141, 200,258-259,264, 265, 273, 430 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментівзадовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_4 , уродженця с. Вербовець Мурованокуриловецького району Вінницької області, зареєстрованого по АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_5 , проживаючої по АДРЕСА_2 , аліменти на утримання дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/2 частини з усіх видів його доходу щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.04.2019 року, до досягнення дітьми повноліття.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_4 , уродженця с. Вербовець Мурованокуриловецького району Вінницької області, зареєстрованого по АДРЕСА_2 на користь держави судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги на рішення можуть бути подані протягом 30 днів з дня його складення через суд першої інстанції до Апеляційного суду Черкаської області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Ю.В. Мазуренко