Єдиний унікальний номер 741/1841/19
Провадження № 2/741/330/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 23 січня 2020 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря Олійник Ю.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мринської об`єднаної територіальної громади в особі Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області про зняття заборони на відчуження нерухомого майна,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що 26 липня 2003 року між ОСОБА_2 , яка діяла від імені ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу жилого дерев`яного будинку АДРЕСА_1 з надвірними будівлями, який був посвідчений приватним нотаріусом Носівського районного нотаріального округу Рекухою Любов Іванівною та зареєстрований в реєстрі за № 1502. Відповідно до п. 2 цього Договору продаж вчинено за суму 4 000 грн., гроші в названій сумі покупець зобов`язався виплатити на протязі 8 місяців, тобто по 26 березня 2004 року. На підставі ст. 73 Закону України «Про нотаріат» при посвідченні Договору приватним нотаріусом Носівського районного нотаріального округу Чернігівської області Рекухою Любов Іванівною було накладено заборону на відчуження зазначеного в Договорі будинку до повного розрахунку, яка була зареєстрована в реєстрі за № 10. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Вона (позивач) прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 , але нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадковий житловий будинок з тих підстав, що при огляді правовстановлюючого документа було встановлено, що на будинок було накладено заборону відчуження до повного розрахунку. Їй (позивачу) відомо, що при житті ОСОБА_4 виконав свої зобов`язання за Договором, у повному обсязі виплатив ОСОБА_3 гроші в сумі 4 000 грн. У зв`язку із тим, що на даний час ОСОБА_3 померла, зняти обтяження у позасудовому порядку неможливо.

ОСОБА_1 просила суд зняти заборону на відчуження житлового будинку АДРЕСА_1 , який належав померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , накладену 26 липня 2003 року приватним нотаріусом Носівського районного нотаріального округу Чернігівської області Рекухою Любов Іванівною та зареєстровану в реєстрі за № 10 при посвідченні договору купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1 , зареєстрованого в реєстрі за № 1502.

У судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі з підстав, які зазначені у позовній заяві, просила їх задовольнити, розгляд справи проводити без її участі.

У судове засідання представник Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області не з`явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що сільська рада не заперечує проти задоволення позовних вимог, просив розгляд справи проводити без їх участі.

У судове засідання представник третьої особи не з`явився, про дату час та місце підготовчого засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, не просив судове засідання відкласти.

Суд проводить підготовче засідання у відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що 26 липня 2003 року між ОСОБА_2 , яка діяла від імені ОСОБА_3 (продавець), та ОСОБА_4 (покупець) було укладено договір купівлі-продажу жилого дерев`яного будинку АДРЕСА_1 з надвірними будівлями, який був посвідчений приватним нотаріусом Носівського районного нотаріального округу Рекухою Любов Іванівною та зареєстрований в реєстрі за № 1502 (далі - Договір). Відповідно до п. 2 Договору продаж було вчинено за суму 4 000 грн., гроші в названій сумі покупець зобов`язався виплатити на протязі 8 місяців, тобто по 26 березня 2004 року. На підставі ст. 73 Закону України «Про нотаріат» при посвідченні Договору приватним нотаріусом Носівського районного нотаріального округу Чернігівської області Рекухою Любов Іванівною було накладено заборону на відчуження зазначеного в Договорі будинку до повного розрахунку, яка була зареєстрована в реєстрі за № 10, що підтверджується копією відповідного договору (а.с. 9-10).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 8).

Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 ст. 1220, ч. 3 ст. 1223 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

У судовому засіданні встановлено, що спадщину після смерті ОСОБА_4 . прийняла ОСОБА_1 , за її заявою Носівською районною державною нотаріальною конторою Чернігівської області було заведено спадкову справу за № 582/2007 до майна померлого ОСОБА_4 , що підтверджується обставинами, викладеними у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 172/02-31 від 1 березня 2017 року (а.с. 11).

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

З матеріалів справи (а.с. 11) вбачається, що 1 березня 2017 року державний нотаріус Носівської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області виніс постанову № 172/02-31, якою відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадковий житловий будинок, який на підставі Договору належав ОСОБА_4 , з тих підстав, що при огляді правовстановлюючого документа було встановлено, що 26 липня 2003 року приватним нотаріусом Носівського районного нотаріального округу Рекухою Любов Іванівною відповідно до ст. 73 Закону України «Про нотаріат» на будинок було накладено заборону відчуження до повного розрахунку.

Відповідно до ст. 73 Закону України «Про нотаріат» (у редакції, що діяла станом на 26 липня 2003 року) державний нотаріус чи посадова особа виконавчого комітету сільської, селищної, міської Ради народних депутатів за місцезнаходженням жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позички на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку; при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; в усіх інших випадках, передбачених законом.

Статтею 74 Закону України «Про нотаріат» (у чинній редакції) встановлено, що одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.

Пунктом 5.1 Глави 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року за № 296/5 (у редакції, що діяла до 17 квітня 2015 року), встановлено, що нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження майна за рішенням суду.

У судовому засіданні встановлено, що на даний час приватний нотаріус Носівського районного нотаріального округу Рекуха Любов Іванівна припинила свою діяльність.

17 квітня 2015 року набрав чинності наказ Міністерстві юстиції України № 454/5 від 30 березня 2015 року «Про внесення змін до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», згідно якого змінено порядок зняття заборони відчуження нерухомого майна. Чинна редакція Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України надає право заінтересованій особі звертатися до будь-якого нотаріуса, не обмежуючись необхідністю звернення до нотаріуса, який накладав заборону.

У судовому засіданні встановлено та не заперечувалося відповідачем те, що при житті ОСОБА_4 виконав свої зобов`язання за Договором, у повному обсязі виплатив ОСОБА_3 гроші в сумі 4 000 грн., однак остання своєчасно не повідомила нотаріуса про погашення ОСОБА_4 боргу, в зв`язку із чим не було знято заборону відчуження спадкового житлового будинку.

У зв`язку із тим, що на даний час ОСОБА_3 померла, зняти обтяження у позасудовому порядку неможливо.

Ураховуючи однозначні положення ч. 1 ст. 1220, ч. 3 ст. 1223, ч. 5 ст. 1268 ЦК України про виникнення у спадкоємців права на спадщину з моменту смерті спадкодавця та належності спадкоємцеві спадщини з часу відкриття спадщини, у позивача виникло «законне сподівання» в успадкуванні жилого дерев`яного будинку АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_4 .

Таке «законне сподівання» входить до поняття «майно», вільне володіння яким захищається ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (про ознаки «законного сподівання» зазначено у п. 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Суханов та Ільченко проти України» від 26 червня 2014 року, які застосовуються у даній справі).

Заборона відчуження спадкового житлового будинку порушує права позивача, як єдиного спадкоємця ОСОБА_4 , який прийняв спадщину, оскільки позбавляє її права належним чином зареєструвати за собою право власності на зазначений житловий будинок та у подальшому відповідно до ст. 317 ЦК України вільно ним володіти, користуватися та розпоряджатися.

Подання позивачем позову про зняття заборони на відчуження нерухомого майна є єдиним ефективним способом захисту мого права на спадщину на національному рівні у розумінні ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, який національні суди зобов`язані практично забезпечувати відповідно до ст. 1 цієї Конвенції та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Ураховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивача, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивача.

Керуючись ст. 74 Закону України «Про нотаріат», ст.ст. 1216, 1218, 1220, 1223, 1268 ЦК України, ст.ст. 259, 263, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року за № 296/5, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , - задовольнити.

Зняти заборону на відчуження житлового будинку АДРЕСА_1 , який належав померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , накладену 26 липня 2003 року приватним нотаріусом Носівського районного нотаріального округу Чернігівської області Рекухою Любов Іванівною та зареєстровану в реєстрі за № 10 при посвідченні договору купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1 , зареєстрованого в реєстрі за № 1502.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти за рахунок позивача.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В.Киреєв