Справа № 645/6143/19
Провадження № 2/645/334/20
28 січня 2020 року місто Харків
Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Федорової О.В.
за участю секретаря судового засідання - Синьогуб А.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом:
третя особа: Служба у справах дітей по Немишлянському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради
про визначення місця проживання малолітньої дитини, -
ОСОБА_1 звернулась до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей по Немишлянському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, в якому просила суд визначити місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із нею за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що сторони у справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 03.06.2016 року, під час розірвання шлюбу питання щодо місце проживання дитини не вирішувалось. Спільна дитина сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з дня народження постійно та фактично проживає із матір`ю ОСОБА_1 та бабусею ОСОБА_4 у квартирі АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_4 на праві власності. Позивач має намір відвідувати з дитиною інші країни для відпочинку та розширення кругозору, неодноразово зверталась до відповідача із проханням надати згоду на виїзд дитини за межі України, проте відповідач ігнорував та відмовлявся від надання згоди. Позивач вказує, що не має наміру перешкоджати відповідачу в здійсненні його прав та обов`язків щодо їхньої спільної дитини, проте для реалізації прав дитини просить суд визначити її місце проживання разом з позивачем.
Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02.10.2019 року відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду в підготовче судове засідання.
Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11.11.2019 року закрито підготовче судове засідання по справі та призначено справу до судового розгляду.
17.01.2020 року до матеріалів справи надійшов висновок Департаменту служб у справах дітей Виконавчого комітету Харківської міської ради № 41 від 02.01.2020 року про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. 28.01.2020 року від позивача через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, в якій вона підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просила суд їх задовольнити, також не заперечувала проти ухвалення у справі заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив та письмові заперечення проти позову з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються та заяви про розгляд справи без його участі не надав.
Третя особа правом на участь представника у судовому засіданні не скористалась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. В матеріалах справи міститься заява директору Департаменту служб у справах дітей Малько О .П. , в якій вона просить суд розглянути справу без участі представника третьої особи та просить суд при винесенні рішення врахувати інтереси малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що позивач та її представник не заперечували проти такого вирішення справи.
З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.
З матеріалів справи вбачається, що з 12.07.2008 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 03.06.2016 року /а.с. 9/.
Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 2 Харківського міського управління юстиції зареєстровано народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що зроблено актовий запис про народження № 1230 /а.с. 8/.
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 батьком дитини є ОСОБА_2 , матір`ю ОСОБА_1 /а.с. 8/.
Позивач ОСОБА_1 разом з донькою ОСОБА_3 та матір`ю позивача ОСОБА_4 зареєстровані і проживають за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується довідкою ЖК "Молодіжний" № 34 від 23.09.2019 року /а.с. 11/.
Квартира АДРЕСА_4 належить матері позивача ОСОБА_4 , на підставі договору купівлі-продажу квартири від 06.10.1999 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Базилевич В.А. /а.с. 10/.
З метою реалізації прав дитини, в тому числі для забезпечення виїзду дитини за межі України для відпочинку та туризму, позивач просить суд визначити місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 .
Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно зі статтею 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства» наголошує, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають права та обов`язки щодо своїх дітей, однак предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Із системного тлумачення статей 3, 9, 18 Конвенції про права дитини, частин другої та третьої статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», слідує, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини.
Відповідно до статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.
Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (стаття 155 СК України).
Отже, батьки дитини не тільки мають право на виховання дитини та й обов`язок виховувати дитину у атмосфері поваги до її прав, її людської гідності, в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї родини, сім`ї, свого народу та Батьківщини.
За змістом статей 160-161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.
Крім того, дитина має право бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання.
Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.
Поведінка батьків, їх авторитет відіграє суттєву роль у вихованні дитини, адже дитина не має самостійного досвіду соціальної поведінки, а тому успадковує досвід і поведінку авторитетних для неї батьків.
Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім прав батьків.
Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини (враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо) та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах.
З висновку Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради № 41 від 02.01.2020 року вбачається, що після розірвання шлюбу між батьками дитина ОСОБА_3 залишилась мешкати разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , де створені належні житлово-побутові умови проживання. ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , до Департаменту служб не з`явився, заяви про визначення місця проживання дитини з батьком до Департаменту служб не подавав. Відповідно до вимог ст. 171 СК України було проведено співбесіду з малолітньою ОСОБА_3 , яка просила визначити її місце проживання з матір`ю, про що надала письмові пояснення. Керуючись ст. ст. 19, 155, 160, 161 СК України та рекомендацією Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради, в інтересах дитини, діючи як орган опіки та піклування, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 .
Відповідно до п.п. 3 п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі тимчасового виїзду з України на строк до одного місяця під час пред`явлення рішення суду або органу опіки та піклування (районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі його утворення), сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади) або їх копій, засвідчених нотаріально чи органом, який їх видав, у якому визначено (підтверджено) місце проживання дитини з одним із батьків, який має намір виїзду з дитиною або який уповноважив на це нотаріально посвідченою згодою інших осіб.
Позивач наголосила, що вона неодноразово зверталася до батька дитини з проханням надати згоду на виїзд дитини за межі України, проте останній систематично відмовляється надати таку згоду, що призводить до порушення прав дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
Доказів зворотнього відповідач суду не надав.
В контексті першочергового врахування саме інтересів дитини, враховуючи встановлені обставини, зокрема те, що дитина проживає з матір`ю, яка забезпечує їй повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також рівень життя, необхідний для такого розвитку, приймаючи до уваги висновок Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, суд вважає необхідним визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 за місцем її мешкання.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме з відповідача на користь позивача стягуються витрати по оплаті судового збору у розмірі 768 грн. 40 коп.
На підставі викладеного, керуючись статтями 4, 5, 11-13, 81, 133, 141, 258, 259, 263-265, 352-355 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей по Немишлянському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини - задовольнити.
Визначити місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 (сорок) коп.
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст.ст. 284, 285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий Орджонікідзевським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 21.08.2008 року, реєстраційний номер облікової карти платника податків - НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , виданий Фрунзенським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 13.02.2004 року, реєстраційний номер облікової карти платника податків - НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 .
Третя особа: Служба у справах дітей по Немишлянському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, місцезнаходження: м. Харків, пр. Петра Григоренка, буд. 17, 4 пов.
Повний текст рішення суду складено 29.01.2020 року.
Суддя Федорова О.В.