Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2020 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області в складі головуючого судді Бородійчук О.І., з участю секретаря судового засідання Скорик І.Б., позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз про зобов`язання вчинення дій,

встановив:

21 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою, в якій просить зобов`язати Львівський науково-дослідний інститут судових експертиз за власні кошти провести повторну будівельно-технічну експертизу будинковолодіння по АДРЕСА_1 без будь яких фальсифікацій, визначити можливі варіанти поділу будівель та варіанти меж землекористування.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав.

Із змісту позовної заяви позивача вбачається, що у 2001 році судом ухвалено рішення про поділ будинку у АДРЕСА_1 . Його не виконано у зв`язку із фальсифікацією інститутом судових експертиз параметрів будівель; у 2008 році державним виконавцем виконавче провадження закінчено і виконавчий лист повернуто суду, а спір між ним та колишньою дружиною не вирішено.

В судовому засіданні позивач просив його вимоги задовольнити з тих підстав, що відповідач не надав суду жодних заперечень щодо його позовних вимог.

Представник відповідача Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз в судове засідання не з`явився, від установи до суду не надходило жодних повідомлень чи клопотань.

Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги надані суду докази та дослідивши їх, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами належну правову оцінку, суд приходить до висновку, що в задоволені позову слід відмовити з огляду на таке.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Незважаючи на ці вимоги Закону, позивачем суду не надано жодних пояснень та доказів на підтвердження порушеного його права. Також він не заявляв суду жодних клопотань, хоча про таке право йому відомо.

Із змісту письмової позовної заяви та його усних пояснень встановлено лише те, що 05.11.2001 року судом ухвалено рішення у справі про поділ будинковолодіння у АДРЕСА_1 ; його не виконано через фальсифікацію інститутом судових експертиз параметрів будівель. Він суду не представив судового рішення, на яке покликається; учасником справи не вказав тієї особи, з якою у нього виник спір про поділ будинку. Також суду не надано інформації, чому питання про проведення повторної експертизи ним не заявляється у межах тієї цивільної справи, у якій судом вже прийнято рішення.

На думку суду, такі обставини не можуть підставою для проведення повторної експертизи у спосіб, заявлений позивачем. Адже підстави і порядок призначення експертиз у цивільній справі визначено параграфом 6 Цивільного процесуального кодексу України, із змісту якого вбачається, що предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Керуючись ст. 4, 7, 12, 13, 43, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз про зобов`язання вчинення дій.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Бродівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні при його проголошенні - в той самий строк з часу отримання його копії.

Повний текст судового рішення складено 27 січня 2020 року.

Суддя О. Бородійчук