Справа № 324/219/20
Провадження № 2/324/217/2020
14 грудня 2020 року Пологівський районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Каретник Ю.М.,
за участю секретаря судового засідання Савченко Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Пологи в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні правом власності та визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,
Позивач звернулася до суду із вказаною позовною заявою, в якій зазначила, що вона є власницею квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідачами є колишній власник квартири - ОСОБА_2 та її колишній чоловік - ОСОБА_3 . Відповідачі зареєстровані у її квартирі, однак ОСОБА_2 не проживає у квартирі з 2004 року, а ОСОБА_3 не проживає з 2014 року. Відповідачі не використовують житлову площу за належністю, але залишаються бути зареєстрованими за місцем розташування квартири. На теперішній час місце проживання чи перебування відповідача ОСОБА_2 їй не відомо. Відповідач ОСОБА_3 проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 . Тим, що відповідачі зареєстровані у квартирі позивача, порушується її право на власність, а саме: у випадку виникнення необхідності розпорядитися даним майном з метою придбання іншого, реєстрація відповідачів та їх право на проживання у квартирі стануть перешкодою у здійсненні позивачем відчуження квартири. Крім того, той факт, що відповідачі мають право на сьогоднішній день проживати у її квартирі, також порушує її право як власника майна. Відповідачі не проживають більше п`ятнадцяти та п`яти років у квартирі позивача без поважних причин, у добровільному порядку з реєстрації не знялися, не використовують житлову площу по цільовому призначенню більше п`ятнадцяти та п`яти років без поважних причин.
У зв`язку із зазначеним позивач просить суд постановити рішення, яким усунути перешкоди у користуванні нею, ОСОБА_1 , правом власності та визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 .
У дане судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, але надала суду письмову заяву, в якій підтримала свої позовні вимоги та просить їх задовольнити, судове засідання просить провести без її участі без застосування засобів технічної фіксації, не заперечує проти винесення заочного рішення.
Відповідачі у справі, місце реєстрації яких за адресою, зазначеною в позовній заяві, підтверджено відповідями органу місцевого самоврядування на запит суду, будучи неодноразово повідомленими судовими повістками про виклик у підготовчі та судові засідання та будучи неодноразово повідомленими про розгляд справи в суді відповідно до вимог ст.128 ч.11 ЦПК України шляхом завчасного оприлюднення на офіційному веб-сайті суду оголошень про їх виклики у підготовчі та судові засідання, до суду жодного разу не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили, із заявами про розгляд справи за їх відсутності або про відкладення розгляду справи з певних підстав до суду не зверталися, відзиви на позов не подали.
Тому суд розглядає справу за відсутності відповідачів за наявними у справі доказами з постановленням заочного рішення відповідно до вимог ч.4 ст.223 ЦПК України.
На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали справи і давши оцінку добутим доказам в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
З копії паспорта громадянки України на ім`я ОСОБА_1 судом встановлено, що вона зареєстрована у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 .
З копії договору дарування від 28 грудня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Пологівського районного нотаріального округу Запорізької області Єрмоленко Л.М. 28 грудня 2004 року, зареєстрованого в реєстрі за №3336, встановлено, що ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_1 квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
З копії Витягу про реєстрацію права на нерухоме майно №6242871 від 18 січня 2005 року та копії технічного паспорта, виданого 08 грудня 2004 року, встановлено, що власником трикімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 28 грудня 2004 року.
З копії рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 14 квітня 2014 року встановлено, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано. Рішення набрало законної сили 25 квітня 2014 року.
З копії довідки №522, виданої 28 січня 2020 року виконавчим комітетом Пологівської міської ради, судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , і має склад сім`ї: колишній чоловік ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , брат ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , колишній власник житла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
З акту, складеного та підписаного ОСОБА_7 , ОСОБА_8 11 лютого 2020 року, встановлено, що ОСОБА_2 не проживає у квартирі АДРЕСА_1 з 2004 року, ОСОБА_3 не проживає у квартирі АДРЕСА_1 з серпня 2016 року.
Судом враховано, що ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло: житловий будинок, садиба, квартира.
Права власника жилого будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом.
Згідно зі ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» поняття реєстрації визначено як внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.
На підставі ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи.
Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення, 2) позбавлення права користування житловим приміщенням, 3) виселення, 4) визнання особи безвісно відсутньою, 5) оголошення особи померлою.
Аналогічна правова позиція висловлена і Верховним судом України у постановах від 01.03.2016 року у справі №825/1335/13-а, від 30.06.2015 року у справі №21-1438а15, від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11.
Згідно зі ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до ст.163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу.
Згідно зі ст.169 ЖК України у разі припинення договору найму жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, наймач і особи, які проживають разом з ним, зобов`язані звільнити жиле приміщення, а в разі відмовлення підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.
Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Отже, оскільки відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не є власниками (співвласниками) квартири, не проживають у ній без поважних причин більше п`ятнадцяти та п`яти років відповідно, витрати по утриманню квартири не несуть, за комунальні послуги не сплачують, суд вважає, що реєстрація відповідачів у належній позивачу квартирі порушує права останньої як власника квартири.
Таким чином, у зв`язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, підтверджуються зібраними у справі доказами, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 12, 13, 81, 133, 141, 223, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст.ст.317, 319, 321, 386, 391 ЦК України, ст.71, 150, 163, 169 ЖК України, ст.ст.3, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України», суд
Задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні правом власності та визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.
Усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні правом власності та визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Пологівський районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Каретник Ю. М.