Cправа № 563/955/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.01.2020

Корецький районний суд Рівненської області

в складі: головуючого судді Опришка П.З.

секретар судового засідання Литвинчук Л.Л.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Корець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно про визнання права власності на спадкове майно, в якому просить визнати право власності на спадкове майно після смерті матері ОСОБА_5 .

В обґрунтуванні позовних вимог позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_5 . Після смерті матері позивач у 2017 році дізнався, що їй належали земельні ділянки, на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії РВ № 066849, проте вказаний державний акт не зберігся. Вказує, що на час смерті мати проживала разом із дочкою - ОСОБА_6 , яка нібито прийняла спадщину на підставі ст.1268 ЦК України, тобто як особа, яка проживала разом із спадкодавцем. Зазначає, що сестра не бажала приймати та не приймала майно після смерті ОСОБА_5 . Натомість, ОСОБА_6 сама померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , після її смерті спадщину прийняли її діти - ОСОБА_7 та ОСОБА_3 . Рішенням суду від 21 вересня 2019 року позивачу визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, однак державний нотаріус відмовила у задоволенні заяви, мотивуючи це тим, що спадкове майно нібито вже все прийняте іншими спадкоємцями. Проте державний нотаріус своєю постановою від 22 червня 2018 року відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом саме за відсутністю свідоцтва про право власності на землю (відсутній державний акт). Вважає, що єдиним способом захистити свої законні права на спадкове майно є подання позову до суду. А тому, просить суд визнати за ним право власності на земельну ділянку № НОМЕР_1 , площею 1,04 га з кадастровим номером :04:006:0019; на земельну ділянку № НОМЕР_2 , площею 0,7 га. з кадастровим номером :04:007:0042; на земельну ділянку № НОМЕР_3 , площею 0,23 га. з кадастровим номером :04:004:0043; на земельну ділянку № НОМЕР_4 , площею 0,01 га. з кадастровим номером :04:005:0038, що розташовані на території Головницької сільської ради Корецького району Рівненської області та призначені для ведення особистого селянського господарства в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 .

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просив задоволити позов в повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві.

Представник позивача, ОСОБА_2 в судовому засіданні також просив позовні вимоги задоволити. Крім того,просив звернути увагу суду на те, що відповідач ОСОБА_7 змінила прізвище на " ОСОБА_8 " у зв`язку з укладення шлюбу.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись вчасно та належним чином. Подали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнали в повному обсязі.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення її по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Судом встановлено, що за життя ОСОБА_5 залишила заповіт від 16 березня 2006 року, яким все своє майно заповіла дочці - ОСОБА_6 .

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 , яке видане 18 липня 2010 року Головницькою сільською радою Корецького району Рівненської області.

Після її смерті відповідно до ст.ст. 1216-1223 ЦК України, відкрилась спадщина на майно, в тому числі і на вказане нерухоме майно.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Будучи спадкоємцем за заповітом, ОСОБА_6 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5 , подавши нотаріусу заяву про прийняття спадщини за заповітом від 15 січня 2011 року, що стверджується відповіддю державного нотаріуса Корецької районної нотаріальної контори № /02-14 від 17 травня 2019 року та інформаційними довідками Корецької районної ДНК № 57533193 та № 57533229 від 12 вересня 2019 року.

Відповідно до інформаційних довідок Корецької районної ДНК № 57533193 та №57533229 від 12 вересня 2019 року заповіт від 16 березня 2006 року є чинним.

ОСОБА_6 свідоцтво про право на спадщину за заповітом не отримала, однак ст. 1296 ЦК України передбачає, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Також не заслуговують на увагу твердження позивача ОСОБА_1 про те, що його сестра - ОСОБА_6 , яка проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_5 не бажала приймати та не приймала спадкове майно після смерті останньої. Так як саме за її заявою поданою до Корецької районної нотаріальної контори від 15 січня 2011 року заведена спадкова справа, що свідчить про її свідоме волевиявлення прийняти спадщину.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 від 29 лютого 2012 року, виданого виконавчим комітетом Головницької сільської ради Корецького району Рівненської області ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після її смерті відповідно до ст.ст. 1216-1223 ЦК України, відкрилась спадщина на належне їй майно.

Відповідно до ст.1261 ЦК України спадкоємцем спадкового майна першої черги за законом є дочка спадкодавця, тобто спадкоємець першої черги ОСОБА_6 - ОСОБА_4 прийняла спадщину своєчасно, подавши заяву про прийняття спадщини за законом від 12 квітня 2017 року і 03 червня 2017 року ОСОБА_4 було видано свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки.

Вирішення судом спору щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини.

Спадкова справа за заявою ОСОБА_1 після смерті його матері ОСОБА_5 не заведена, а прийняття спадщини є обов`язковою умовою для визнання права власності в порядку спадкування.

Рішенням Корецького районного суду Рівненської області від 21 червня 2017 року ОСОБА_1 надано додатковий строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , однак згідно повідомлення державного нотаріуса Корецької районної державної нотаріальної контори Денисюк А.М. № /02-14 від 17 травня 2019 року заяву ОСОБА_1 не прийнято та не відкрито спадкову справу, оскільки спадкове майно після спадкодавця ОСОБА_5 прийняте за заповітом її дочкою ОСОБА_6 , а після смерті ОСОБА_6 спадщина прийнята спадкоємцем першої черги її дочкою ОСОБА_9 .

Зважаючи, що вся маса спадкового майна після смерті ОСОБА_5 прийнята її дочкою ОСОБА_6 , а після смерті ОСОБА_6 все майно успадковане та оформлене ОСОБА_4 , зокрема і те, що належало ОСОБА_5 , то підстав для визнання права власності за позивачем суд не знаходить.

Відповідно до норм ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст. 1296 ЦК Українивідсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно положень пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, в установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно абзаців 1, 15, 16 п. 3.1 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Отже, вирішення судом спору щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини. У матеріалах справи відсутні докази прийняття позивачем спадщини. Тому звернення позивача ОСОБА_1 , якому відмовлено постановою державного нотаріуса у видачі свідоцтва про право власності на спадщину після смерті ОСОБА_5 у зв`язку з прийняттям спадщини іншими спадкоємцями, до суду з позовними вимогами про визнання за ним права власності на спадкове майно є необгрунтованим та безпідставним.

Виходячи з наведеного, дослідивши наявні докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, суд дійшов переконання, що у позові необхідно відмовити повністю.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.12, 13, 200, 263-265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно - відмовити повністю.

Апеляційна скарга може бути подана до Рівненського апеляційного суду через Корецький районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Опришко П.З.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 27 січня 2020 року.