Справа №303/4668/20 2/303/1631/20
ряд. стат. звіту №38
16 грудня 2020 року м. Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
в особі головуючого-судді Куцкір Ю.Ю.
з участю секретаря судових засідань Славич М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мукачево цивільну справу за позовом представника позивача АТ «Універсал Банк» - Матьковського Романа Еміловича до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення 3% річних та втрат від інфляційних процесів, -
Представник позивача АТ «Універсал Банк» - Матьковський Р.Е. звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення 3% річних та витрат від інфляційних процесів.
20.04.2010 року Мукачівським міськрайонним судом ухвалено рішення у справі №2-915/10 про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «Універсал Банк» суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 281901,16 гривень та судового збору у загальному розмірі 1820 гривень.
Представник позивача АТ «Універсал Банк» - Матьковський Р.Е. в судове засідання не з`явився, в позовній заяві також просить суд провести розгляд справи без участі представника банку, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити.
Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомили.
Вивчивши заяву, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.
Відповідно до виконавчих листів №2-915/10 виданих 11.05.2010 року з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стягнуто солідарно на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості на суму 281901,16 гривень, 120 гривень сплачених витрат з інформаційно-технічного забезпечення та 1700 гривень державного мита (а.с. 15-16).
Згідно ч.1 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.
Як вбачається з позовної заяви, по теперішній час, рішення суду від 20.04.2010 року не виконано, що свідчить про прострочення виконання грошового зобов`язання.
Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому право кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Приписи ч.2 ст.625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
Формулювання статті 625 ЦК, коли нарахування процентів тісно пов`язують із індексом інфляції, орієнтує на їх компенсаційний, а не штрафний характер, а тому 3% річних або інший розмір процентів, який встановлений в договорі, не є неустойкою у розумінні ст. 549 ЦК України.
За змістом вказаних статей нарахування інфляційних втрат на суму боргу і 3% річних або інший розмір процентів входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. Вони є способом захисту майнового права й інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника, який користується утримуваними грошовими коштами, що належить сплатити кредиторові.
Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання і не позбавляє кредитора права отримати за час прострочення суми, передбачені статтею 625 ЦК.
Суд виходить з того, що зволікання відповідачів з виконанням рішення суду, що набрало законної сили, призвело до девальвації (знецінення) грошових коштів, стягнутих з нього судовим рішенням, та інших втрат, тому представник позивача вправі вимагати від відповідача сплати не тільки суми боргового зобов`язання, що набуло грошового виразу, а й з урахуванням встановленого індексу інфляції та розміру процентів річних встановленого в кредитному договорі
Згідно зі ст.1 ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін (індекс інфляції) - це показник, який характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.
Офіційний індекс інфляції визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні.
Індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає.
Отже, нарахування інфляційних втрат відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України можливе лише в разі прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях.
За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних або інший розмір процентів входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Відповідно до ч.1 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки н встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Будь-яких заперечень по суті позовних вимог відповідачами суду не надано.
З огляду на викладене, з`ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку, що виконання зобов`язань порушено з вини відповідачів, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 526, 549-552, 554, 625, 1054 ЦК України та ст.ст. 2, 19, 76-81, 89, 229, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позов задоволити.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» сплачену суму судового збору у розмірі 1051 (одна тисяча п`ятдесят одна) гривня.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь АТ «Універсал Банк» сплачену суму судового збору у розмірі 1051 (одна тисяча п`ятдесят одна) гривня.
Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Позивач: АТ «Універсал Банк», місцезнаходження м.Київ, вул.Автозаводська, 54/19, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий 09.11.1998 року Мукачівським МВ УМВС України в Закарпатській області, місце проживання АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 виданий 17.10.2006 року Мукачівським РВ УМВС України в Закарпатській області, місце проживання АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 16.12.2020 року.

Головуючий Ю.Ю. Куцкір