Справа № 450/2971/20 Провадження № 2/450/1570/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" листопада 2020 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Добош Н.Б,

при секретарі Гев`як Ю.С.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області Віблий Любомир Зеновійович про предмет спору : визначення додаткового строку для прийняття спадщини тривалістю три місяці для подання заяви про прийняття спадщини за законом, що відрилася 28.11.1998 року, після смерті ОСОБА_4 та для подання заяви для прийняття спадщини тривалістю три місяці за заповітом, що відрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , після смерті ОСОБА_5 ,-

суд постановив таке рішення :

підстава позову (позиція позивача): ІНФОРМАЦІЯ_2 помер дідо позивача ОСОБА_4 , а ІНФОРМАЦІЯ_1 померла баба ОСОБА_5 . Після спливу тривалого періоду, переглядаючи особисті папери ОСОБА_5 , позивач виявив заповіт, з якого довідався, що баба заповіла йому належний їй на праві особистої власності житловий будинок та інше майно, яке буде належати їй на день смерті. Після цього позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак 08.02.2019 року позивач отримав лист від нотаріуса, згідно якого йому роз`яснено, що позивач пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини. Крім того було рекомендовано, звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Позивач вважає, що існують усі підстави для визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини. Строк для прийняття спадщини позивач пропустив, з поважних причин, зокрема після смерті діда та баби, він тривалий час перебував в пригніченому психологічному стан. Крім того на момент смерті діда, позивачу було 13 років, а на момент смерті баби 15 років. На підставі наведеного просить позовні вимоги задоволити.

В судове засідання позивач не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує, просить такі задоволити.

В судове засідання відповідачі не з`явилися, однак подали заяви про розгляд справи у їх відсутності та визнання заявлених позовних вимог.

Третя особа в судове засідання не з`явилася, не повідомила суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі.

11.09.2020 року запит щодо доступу до персональних даних; 30.09.2020 року відповідь на запит, щодо доступу до персональних даних; 01.10.2020 року ухвала про відкриття провадження; 09.11.2020 року заява позивача про розгляд справи у його відсутності; 09.11.2020 року заява відповідача ОСОБА_2 про розгляд справи у її відсутності та визнання заявлених позовних вимог; 09.11.2020 року заява відповідача ОСОБА_3 про розгляд справи у його відсутності та визнання заявлених позовних вимог.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд на підставі позовної заяви, а також долучених письмових доказів, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 28.03.2001 року.Після її смерті відкрилася спадщина.

За життя, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , склала заповіт, який посвідчений сільським головою Містківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області Зелінським А.В. та зареєстрований в реєстрі за № 6. Відповідно до вказаного заповіту на випадок своєї смерті ОСОБА_5 належний їй на праві власності житловий будинок і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом буде мати право заповіла своєму онукові ОСОБА_1 .

08.02.2019 року приватний нотаріус Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області, повідомив позивача, що ним заява про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , у встановлений законом строк не була подана, тому він вважається таким, що пропустив строк для прийняття спадщини. Враховуючи наведене, йому необхідно звернутися до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Судом встановлено, що позивачу про наявність заповіту, складеного у його користь, не було відомо.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим кодексом.

Частина перша статті 58 Конституції визначає, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Частинами першою, третьою статті 5 ЦК України передбачено, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше й регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004 року, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Правила статті 1277 Цивільного кодексу України про відумерле майно застосовуються також до спадщини, від дня відкриття якої до набрання чинності цим Кодексом спливло не менше одного року.

За змістом частин четвертої, п`ятої Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (2004 року), відносини спадкування регулюються нормами ЦК (2004 року), якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 01 січня 2004 року) або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року (далі - ЦК УРСР). У випадку неприйняття ніким із спадкоємців спадщини, застосовуються норми ЦК України (2004 року).

Спадкові відносини виникають із моменту відкриття спадщини. Як частина друга статті 1220 ЦК України, так і стаття 525 ЦК УРСР визначають, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Зазначені в цих статтях дії повинні бути вчинені протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 23.09.2008 року, слідує, що їм відомо, що після смерті їх матері ОСОБА_5 відрилася спадщина. Строк прийняття спадщини вони пропустили, на спадщину не претендують та оспорювати своїх спадкових прав в судовому порядку не будуть.

Таким чином судом встановлено, що після смерті ОСОБА_5 , спадщина не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, тому до вказаних правовідносин слід застосувати норми ЦК України 2004 року.

У відповідності до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Пленум Верховного Суду України в п. 24 Постанови № 7 від 30 травня 2008 року Про судову практику у справах про спадкування роз`яснив, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

Вказане узгоджується з Постановою Верховного суду від 26.06.2019 року у справі № 565/1145/17.

Враховуючи, що позивач був необізнаний про наявність заповіту, складеного на його користь, суд дійшов висновку про поважність причин пропуску позивачем строку прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України є підставою для визначення йому додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

Враховуючи, що існування зазначених обставини не дало позивачу об`єктивної можливості для звернення у встановлений законом шестимісячний строк до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, суд вважає, що позов в цій частині слід задовольнити та визначити позивачу додатковий строк у три місяці для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Що стосується позовних вимог щодо визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , то в задоволенні такого слід відмовити виходячи з наступного.

Наведені позивачем обставини не можуть вважатися належною підставою для продовження строку для прийняття спадщини з огляду на те, що матеріали справи не містять належних і допустимих доказів, які свідчать про наявність у позивача, який був зацікавленим у прийнятті спадкового майна, труднощів для прийняття спадщини, в тому числі щодо з`ясування факту наявності майна чи майнових прав у діда чи зі зверненням з відповідною заявою про прийняття спадщини за законом до нотаріальної контори.

Покликання на перебування у пригніченому стані позивача, не є об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, які перешкоджали позивачу у встановлений законом строк звернутися із заявою про прийняття спадщини.

Отже, позивачем не доведені поважні причини пропуску строку для прийняття спадщини, які давали б підстави для продовження строку для прийняття спадщини понад установлений законом шестимісячний строк.

Водночас суд враховує ту обставину, що з часу смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 до часу звернення позивача до суду пройшло двадцять два роки, що є досить тривалим проміжком часу і позивач протягом всього цього періоду не виявляв свій інтерес до реалізації своїх спадкових прав, а тому суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовної заяви в цій частині.

Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до вимог с. 141 ЦПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 259, 263- 265, 268 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

позовні вимоги ОСОБА_1 , - задоволити частково.

Визначити ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , додатковий строк для подання ним заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тривалістю три місця з моменту набрання рішенням суду законної сили.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 ,- відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , судовий збір у розмірі 420, 40 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , судовий збір у розмірі 420, 40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду через Пустомитівський районний суд Львівської області.

Позивач : ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач : ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач : ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Третя особа : приватний нотаріус Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області Віблий Любомир Зеновійович (Львівська область, Пустомитівський район, с. Солонка, вул. Центральна, 1).

Повний текст судового рішення складено 11.11.2020 року.

СуддяН. Б. Добош