КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Крижанівської Г.В.,

секретар Майданець К.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 січня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Київського загону воєнізованої охорони регіональної філії «Південно-західна залізниця» Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця» про встановлення факту порушення трудового законодавства, пов`язаного з розглядом і вирішенням трудового спору,-

в с т а н о в и в:

В жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Київського загону воєнізованої охорони регіональної філії «Південно-західна залізниця» Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця» про встановлення факту порушення трудового законодавства, пов`язаного з розглядом і вирішенням трудового спору.

Зазначив, що він перебуває у трудових відносинах з Київським загоном воєнізованої охорони регіональної філії «Південно-західна залізниця» Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця» на посаді старшого стрільця 5-го підрозділу СК «Дарниця». Відносно нього застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани. Вбачаючи порушення свого права, вінзвернувся до комісії по трудових спорах. Рішенням комісії його заяву залишено без задоволення. Посилаючись на те, що комісією по трудових спорах порушено його права, ОСОБА_1 просив встановити факт,що порушення трудового законодавства, яке відбулось щодо нього у період з 08.08.2018 року по 26.09.2018 року, є таким, що пов`язане з розглядом і вирішенням трудового спору. Просив визнати незаконною відмовою відповідача в реєстрації його заяви від 26.09.2018 року в порядку ст.225 КЗпП України та зобов`язати відповідача надати йому згідно заяви від 08.08.2018 року належним чином завірену копію наказу № 70 від 03.08.2018 і протоколу оперативної наради до нього; визнати недійсним рішення комісії по трудовим спорам від 25.09.2018 року як такого, що складене з порушенням трудового законодавства в порядку ст. 225, 226, 227, 228 КЗпП України; зобов`язати відповідача скласти рішення у відповідності ст. 227 КЗпП України, а протокол засідання комісії по трудовим спорам від 25.09.2018 року у відповідності ст. 228 КЗпП України, згідно вимог ст.223, 226 КЗпП України.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 20 січня 2020 року залишені без розгляду позовні вимоги ОСОБА_1 в частині вимог щодо встановлення факту порушення трудового законодавства,яке відбулось до позивача у перод з 08.08.2018 року по 26.09.2018 року є таким, що пов`язане з розглядом і вирішенням трудового спору, а також в частині визнання незаконною відмовою відповідача в реєстрації заяви позивача від 26.09.2018 в порядку ст. 225 КЗпП України та зобов`язання надати позивачу згідно заяви від 08.08.2018 року належним чином завірену копію наказу № 70 від 03.08.2018 і протоколу оперативної наради до нього.

Відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсним рішення комісії по трудовим спорам від 25.09.2018 року як такого, що складене з порушенням трудового законодавства в порядку ст. 225, 226, 227, 228 КЗпП України, та зобов`язання відповідача скласти рішення у відповідності ст. 227 КЗпП України, а протокол засідання комісії по трудовим спорам від 25.09.2018 року у відповідності ст. 228 КЗпП України, згідно вимог ст.223, 226 КЗпП України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказане рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити. Посилається на те порушення норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд порушив його процесуальні права, передбачені ст. ст. 78-81 ЦПК України, а також невірно застосував положення ст. ст. 147-1, 149 КЗпП України, згідно з яких обов`язок доказування правомірності прийнятих рішень та вчинення дій має бути покладено саме на відповідача.

В апеляційній інстанції ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

В судове засідання представник Київського загону воєнізованої охорони регіональної філії «Південно-західна залізниця» Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця» не з`явився, повідомлений про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у його відсутність.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 перебуває у трудових відносинах з Київським загоном воєнізованої охорони регіональної філії «Південно-західна залізниця» Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця» на посаді старшого стрільця 5-го підрозділу СК «Дарниця».

03.08.2018 року наказом начальника Київського загону воєнізованої охорони №03.08.2018 № 70 ОСОБА_1 було оголошено догану за грубе порушення трудової дисципліни, невиконання службових інструкції щодо загальних обов`язків чатового та охорони вантажу працівниками воєнізованої охорони. (а.с. 53).

Не погоджуючись із наказом № 70 від 03.08.2018, ОСОБА_2 10.08.2017 року звернувся в комісію потрудових спорах (а. с. 55).

ОСОБА_1 був запрошений на засідання комісії по трудових спорах на 21.08.2018 року і 25.09.2018 року (а.с.22)

25.09.2018 Комісія по трудових спорах Київського загону воєнізованої охорони у складі її голови ОСОБА_3 і 14 членів комісії: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ОСОБА_17 за участю заявника ОСОБА_1 розглянули заяву останнього (а.с. 24-26).

КТС Київського загону воєнізованої охорони регіональної філії «Південно-західна залізниця» Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця» за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 дійшла висновку, що дисциплінарне стягнення у виді догани застосоване законно та обґрунтовано, оскільки ОСОБА_1 були грубо порушені вимоги розділу 4 п.4.3.2, розділу 7 п.7.1. "Керівництва з організації служби стрілецьких та стрілецько-пожежних підрозділів відомчої воєнізованої охорони на залізничному транспорті України" ЦУО № О-029; розділу 3 п.3.4.12 "Методичні рекомендації з вогневої підготовки відомчої воєнізованої охорони на залізничному транспорті" ЦУО-0044 та Правил внутрішнього трудового розпорядку.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Київського загону воєнізованої охорони регіональної філії «Південно-західна залізниця» Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця» про визнання недійсним рішення комісії по трудовим спорам від 25.09.2018 року як такого, що складене з порушенням трудового законодавства в порядку ст. 225, 226, 227, 228 КЗпП України, та зобов`язання відповідача скласти рішення у відповідності ст. 227 КЗпП України, а протокол засідання комісії по трудовим спорам від 25.09.2018 року у відповідності ст. 228 КЗпП України, згідно вимог ст.223, 226 КЗпП України.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування такого рішення суду першої інстанції.

Згідно ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

За змістом положень ст.ст. 147-1, 149 КЗпП України, у справах щодо притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності обов`язок доказування правомірності застосування дисциплінарного стягнення покладається на відповідача.

Згідно з статтею 150 КЗпП України, дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством.

Відповідно до положень ст. 224 КЗпП України, комісія по трудових спорах є обов`язковим первинним органом по розгляду трудових спорів, що виникають на підприємствах, в установах, організаціях, за винятком спорів, зазначених у статтях 222, 232 цього Кодексу.

Статтею 226 КЗпП України передбачено, що комісія по трудових спорах зобов`язана розглянути трудовий спір у десятиденний строк з дня подання заяви. Спори повинні розглядатися у присутності працівника, який подав заяву, представників власника або уповноваженого ним органу. Розгляд спору за відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника при розгляді спору від його імені може виступати представник профспілкового органу або за вибором працівника інша особа, в тому числі адвокат.

Комісія по трудових спорах має право викликати на засідання свідків, доручати спеціалістам проведення технічних, бухгалтерських та інших перевірок, вимагати від власника або уповноваженого ним органу необхідні розрахунки та документи.

На засіданні комісії ведеться протокол, який підписується головою або його заступником і секретарем.

Комісія по трудових спорах приймає рішення більшістю голосів її членів, присутніх на засіданні, і у триденний строк вручається працівникові, власникові або уповноваженому ним органу.

Згідно з ст. 227 КЗпП України в рішенні зазначаються: повне найменування підприємства, установи, організації, прізвище, ім`я та по батькові працівника, який звернувся до комісії, або його представника, дата звернення до комісії і дата розгляду спору, суть спору, прізвища членів комісії, власника або представників уповноваженого ним органу, результати голосування і мотивоване рішення комісії.

Відповідно до статті 228 КЗпП України, у разі незгоди з рішенням комісії по трудових спорах працівник чи власник або уповноважений ним орган можуть оскаржити її рішення до суду в десятиденний строк з дня вручення їм виписки з протоколу засідання комісії чи його копії.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.92«Про практику розгляду судами трудових спорів» після вирішення спору в КТС, суд розглядає її в порядку позовного провадження, як трудовий спір, що вирішувався в КТС, тобто, як вимогу працівника до підприємства, установи, організації.

Відтак, предметом розгляду суду є трудовий спір між працівником та роботодавцем.

Позивач ОСОБА_1 просив визнати недійсним рішення комісії по трудовим спорам від 25.09.2018 року як такого, що складене з порушенням трудового законодавства в порядку ст. 225, 226, 227, 228 КЗпП України, та зобов`язати відповідача скласти рішення у відповідності ст. 227 КЗпП України, а протокол засідання комісії по трудовим спорам від 25.09.2018 року у відповідності ст. 228 КЗпП України, згідно вимог ст.223, 226 КЗпП України. Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 не просить вирішити по суті трудовий спір щодо притягнення його до дисциплінарної відповідальності, не заявляє вимог про відновлення його трудових прав, а фактично просить привести рішення комісії з трудових спорів за формою та змістом до вимог закону.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні вказаних вимог ОСОБА_1 .

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що ще не визначився чи буде оскаржувати в судовому порядку наказ про догану.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.

ОСОБА_1 не оскаржив в апеляційному порядку судове рішення в частині залишення без розгляду його позовних вимог про встановлення факту порушення трудового законодавства щодо позивача , яке відбулось до позивача у перод з 08.08.2018 року по 26.09.2018 року є таким, що пов`язане з розглядом і вирішенням трудового спору, а також в частині визнання незаконною відмови відповідача в реєстрації заяви позивача від 26.09.2018 в порядку ст. 225 КЗпП України й зобов`язання надати згідно заяви від 08.08.2018 року належним чином завірену копію наказу № 70 від 03.08.2018 і протоколу оперативної наради до нього.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 січня 2020 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17 грудня 2020 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Оніщук М.І.

Крижанівська Г.В.