Провадження №2/447/125/20
Справа №447/2371/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

(заочне)

20.01.2020 року Миколаївський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Бачун О. І.

при секретарі Тремба І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування заборгованості ,-

в с т а н о в и в:

09.10.2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування заборгованості. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 10.10.2019року в м.Львові ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_1 157000 гривень, про що свідчить надана ним розписка. Вказану суму грошей ОСОБА_2 зобов`язувався повернути 12.10.2016 По закінченню вказаного строку відповідач ОСОБА_2 позичені кошти не повернув. Позивач неодноразово звертався до відповідача усно та 23.08.2019 письмово із рекомендованими повідомленнями про повернення позичених коштів, однак ОСОБА_2 постійно лише обіцяв повернути гроші, однак не повернув їх на даний час. Оскільки відповідач не повернув позивачеві кошти в сумі 157000 гривень, ОСОБА_1 змушений звернутися до суду для захисту своїх порушених прав.

09.10.2019року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд позовом до ОСОБА_2 про відшкодування заборгованості.

01.11.2019року відкрито провадження по справі і підготовче засідання призначено на 03.12.2019року.

03.12.2019року ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області закрито підготовче засідання та призначено вищевказану цивільну справу до розгляду на 20.01.2020 р.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_4 не з`явився, однак надіслав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив позов задоволити та проводити розгляд справи у його відсутності. Проти винесення заочного рішення не заперечив..

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомляв, тому суд вважає, за можливе проводити розгляд справи у його відсутності з винесенням заочного рішення.

Суд, дослідивши письмові докази справи, вважає, що позов підлягає до задоволення.

10.10.2016 року в м.Львові ОСОБА_2 , 1990р.н. дав розписку про те, що отримав від ОСОБА_1 157000 гривень, які зобов`язувався повернути до 12.10.2016

23.08.2019р. представник позивача ОСОБА_4 надіслав ОСОБА_2 письмову претензію про відшкодування заборгованості, яка залишена без реагування.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За змістом ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.

Відповідно до ст. 1046ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором

Судом встановлено, що відповідач не повернув позивачу 157000грн. згідно розписки, а тому суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_2 157000 гривень, підлягають до задоволення.

Щодо заявленої позовної вимоги в частині стягнення з відповідача в користь позивача витрат на правову допомогу, то така підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Статтею 133 ЦПК України , встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З наданих відповідачем до заяви документів можна зробити висновок про обсяг наданих адвокатом Яцишиним І.В. відповідачу послуг. Адвокатом Яцишиним І.В. надано договір доручення про надання правової допомоги від 20.08.2019р., в п.4.3. даного Договору вказано, що сторони дійшли до згоди, що при підписанні Договору Замовник перераховує на рахунок Адвоката суму авансу що становить 5000гривень.

Як вбачається із квитанції від 27.08.2019р. ОСОБА_1 перерахував на рахунок ОСОБА_4 4950 грн., та комісія банку в сумі 49,50 грн. Призначення платежу оплата правової допомоги.

З огляду на те, що заявлені адвокатом Яцишиним І.В.. витрати у сумі 5000, 00 грн. є співрозмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді першої інстанції, затраченим ним часом на надання таких послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, суд дійшов висновку про обгрунтованість заявлених вимог про стягнення витрат на правову допомогу

Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_2 слід стягнути в користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 1570,00 грн.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_5 є обґрунтованими і такими що підлягають до задоволення

Керуючись ст.ст. 263,268,281 ЦПК України, суд,

ухвалив :

позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 заборгованість відповідно до розписки позики грошей від 10.10.2019р. у розмірі 157000 (сто п`ятдесят сім тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 судовий збір в розмірі 1570 (одна тисяча п`ятсот сімдесят ) грн. 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 варітість правової допомоги в розмірі 5000 ( п`ять тисяч) гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також встановлений в разі пропуску з інших поважних причин, відповідно до вимог ст.284 ЦПК України.

Заочне рішення може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Бачун О. І.