КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/824/3819/2020 Головуючий у 1-й інстанції: Захарчук С.С.
У Х В А Л А

22 січня 2020 року Київський апеляційний суд у складі судді Чобіток А.О., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» про стягнення страхового відшкодування, -

у с т а н о в и в :

У листопаді 2015 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, у якому, посилаючись на укладений між ним та ПрАТ «СК «АХА Страхування», правонаступником якого є ПрАТ «СК «АРСК» договір страхування наземного транспорту №3706672, просив стягнути з відповідача на свою користь страхове відшкодування у розмірі 214 517,02 грн..

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з указаним рішенням суду, 08.01.2020 року представником позивача подано апеляційну скаргу, а також клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

З матеріалів справи вбачається, що 28.10.2019 року в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, повний текст якого складено 16.12.2019 року, унаслідок чого останнім днем подачі апеляційної скарги на неї було 15.01.2020 року.

Апеляційна скарга представником ОСОБА_1 направлена 08.01.2020 року, тобто в строк, установлений ст. 354 ЦПК України.

Указане свідчить про те, що строк на апеляційне оскарження не пропущено, у зв`язку з чим розгляду клопотання заявника про поновлення строку на апеляційне оскарження не підлягає.

Разом з тим, апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 відкрито бути не може, оскільки вона не оплачена судовим збором.

Підпунктом 6 пункту 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», визначено, що за подання апеляційної скарги на рішення суду, судовий збір справляється у розмірі 150 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у редакції на час подання позову в листопаді 2015 року, ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою, складала 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду (січень 2015 року - 1218,00 грн., 0,4 її розміру - 487,20 грн., 5 її розмірів - 6 090,00 грн.).

З матеріалів справи вбачається, що ціна позову становить - 214 517,02 грн., унаслідок чого при його поданні судовий збір підлягав сплаті в розмірі 2 145,17 грн. (1 відсоток ціни позову).

Ураховуючи те, що при поданні апеляційної скарги судовий збір підлягає сплаті в розмірі 150 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, то при апеляційному оскарженні рішення суду, позивач повинен сплатити судовий збір у розмірі 3 217 грн. 76 коп. (2 145,17х150%) на р/р: UA0026010; Отримувач коштів: УК у Солом.р-ні/Соломян. р-н; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Код ; Код класифікації доходів бюджету: 22030101.

Оригінал квитанції про сплату судового збору необхідно подати до суду апеляційної інстанції.

При цьому посилання представника позивача в апеляційній скарзі на ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» як на підставу звільнення від сплати судового збору, на увагу не заслуговує з наступних підстав.

Пунктом 22 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до Закону України«Про захистправ споживачів» послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

Закон України«Про захистправ споживачів» регулює відносини, які виникають між споживачами і виробниками, виконавцями, продавцями під час продажу товарів (виконанні робіт, наданні послуг), встановлює права споживачів на придбання товарів (робіт, послуг) належної якості та безпечних для життя і здоров`я, а також визначає механізм захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

У зв`язку з цим, застосування ЗУ «Прозахист прав споживачів» до даних правовідносин, можливе лише в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови, процедури виконання договору та інше, тобто ті, які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають інші правовідносини, які регулюються відповідними Законами (Цивільний кодекс України, спеціальні закони тощо).

Тобто, права особи як споживача охоплюються і мають місце на стадії придбання, замовлення, використання або реалізації наміру придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, а коли така продукція вже придбана, замовлена або використовується, то діють правила і норми відповідних договірних правовідносин.

Як убачається із матеріалів справи, то позовні вимоги позивач мотивував тим, що 15.04.2015 року між сторонами був укладений договір страхування наземного транспорту №3706672, предметом якого є майнові інтереси Страхувальника (Вигодонабувача), пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом та іншим майном, вказаним у п.п. 5,6 Договору. 16.07.2015 року застрахований автомобіль потрапив у ДТП, унаслідок чого останній було пошкоджено, що є страховим випадком відповідно до договору страхування. Проте відповідач незаконно, на його думку, відмовив йому у виплаті страхового відшкодування.

З наведеного вбачається, що предметом спору є не якість страхових послуг та надання про них відповідної інформації , а права та обов`язки сторін згідно з умовами договору страхування, а тому на спірні відносини Закон України «Про захист прав споживачів» не поширюється, оскільки відносини сторін у цьому випадку врегульовано Цивільним Кодексом України та Законом України «Про страхування», який є спеціальним до даних правовідносин, і безпосередньо умовами укладеного договору страхування.

Отже, провадження по апеляційній скарзі не може бути відкрито, заявнику необхідно надати строк для усунення недоліків, а апеляційну скаргу залишити без руху, попередивши, що у разі невиконання ухвали суду, апеляційна скарга буде вважатись неподаною та повернута відповідно до вимог ст.185 ЦПК України.

Керуючись ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст. ст. 185, 356-357 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2019 року залишити без руху строком не більше ніж на десять днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання ухвали суду щодо подання оригіналу квитанції про сплату судового збору апеляційна скарга буде вважатись неподаною та повернута у відповідності до вимог ст. 185 ЦПК України.

Ухвала оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя : А.О. Чобіток