Справа №265/7461/19
Провадження №2/265/383/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2020 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Костромітіної О. О.,

за участю секретаря судового засідання Оніщук О.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на у тримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку та на у тримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку. В обґрунтування позову зазначає, що 1 вересня 2018 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований у Лівобережному районному у місті Маріуполі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , актовий запис № 266.

Від шлюбу мають дитину доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка разом проживає разом з нею та повністю перебуває на її утриманні. Вона разом з донькою є внутрішньо переміщеними особами, вимушені винаймати житлове приміщення. Вона знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною. Відповідач ухиляється від утримання дитини та від її утримання, як дружини, яка має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Він відмовляється добровільно виділяти гроші на утримання дитини та на її утримання. Відповідач працює в ТОВ «МЕТІНВЕСТ - Маріупольській ремонтно-механічний завод» (МРМЗ), отримує заробітну платню у розмірі приблизно 17000 гривень, тому відповідно до ст.ст. 84,180,183 СК України, має реальну змогу сплачувати аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, щомісячно до повноліття дитини, та на її утримання у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною трьох років.

У судовому засіданні позивачка повністю підтримала змісту позовних вимог та надала пояснення аналогічні змісту позовних вимог. Також суду пояснила, що вона не проти стягнення з відповідача аліментів на її утримання у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною трьох років, за умовою, що відповідач визнає позов в цій частині. Якщо відповідач заперечує проти такого розміру аліментів на її утримання, то наполягає на стягненні аліментів на її утримання у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку.

Відповідач ОСОБА_2 надав відзив на позов, в якому зазначив, що він заперечує проти позову. В обґрунтування відзиву посилається на норми ст.ст. 180,181-183, 191 СК України та на те, що дитина має власні кошти, а саме дитячу допомогу у розмірі 860 гривень та допомогу переселенця у розмірі 1000 гривень, що разом є більшим ніж мінімальний процент на утримання малолітньої дитини. Позивач не надає доказу, що дитина отримує всі належні умови для розвитку. Також не надає докази щодо витрат на утримання дитини. Вважає, що сума аліментів на дитину у розмірі 4250 гривень, яка є 1/4 частиною від його заробітку у розмірі 17000 гривень, завелика і не буде повністю витрачатися на дитину, а буде йти на нужди позивачки. Він добровільно надав матеріальну допомогу дитині. Також зазначає, що у позивачці залишилися їх сумісні збереження у сумі 6000 доларів, які остання залишила собі. Крім того він має боргові зобов`язання за кредитом, має довідку про результати визначення ступеню працездатності, тому йому необхідно щорічне лікування. Оскільки вони проживають окремо, то він винаймає квартиру, за яку сплачує 2300 гривень та комунальні витрати. Також зазначає, що в квітні 2019 року дружина отримала допомогу по вагітності у розмірі приблизно 110 000 гривень, з яких було витрачено 38 000 гривень, залишок залишився у неї. Просив суд позовні вимоги задовольнити частково, стягнути з нього аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень або 1/8 частини всіх видів заробітку щомісячно, відмовити повністю або частково у стягненні з нього аліментів на утримання дружини.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку та на утримання дружини у розмірі 1/7 частини всіх видів заробітку. Надав пояснення аналогічні змісту відзиву. Також суду пояснив, що фактично шлюбні відносини між ним та позивачкою припинені 24.10.2019 року, після чого не надавав позивачці гроші на утримання, оскільки не міг зустрітися з нею.

Позивачка надала до суду відповідь на відзив відповідача, в якому зазначала, що відповідач має дохід у розмірі 25 000 гривень, що підтверджується довідкою про доходи, та має реальну змогу сплачувати аліменти у розмірі по 1/4 частини всіх видів заробітку на утримання дитини та на її утримання. Гроші у розмірі 6 000 доларів подарували подружжю на весілля, які прохала позичити сестра відповідача. З виписки банку, яку надає позивач, видно, що він надавав гроші на її утримання та на утримання дитини у розмірі 1500-2000 гривень на місяць, яких не вистачало на належне утримання дитини, оскільки за житло, яке вона винаймає сплачує вона, потім її батьки. На виплати від лікарняного листа та на отриману допомогу по вагітності та пологах у розмірі 110 000 гривень вона придбала для дитини все необхідне. На останні кошти вона сплачувала за житло, купувала сезонні речі для дитини та витрачала на харчування. На своїх позовних вимогах наполягала, просила задовольнити позовні вимоги.

Вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог за наступних підстав.

Судом встановлено, що 1 вересня 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який був зареєстрований у Лівобережному районному у місті Маріуполі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , актовий запис № 266.

Від шлюбу сторони мають дитину доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданого Лівобережним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 7 березня 2019 року.

Позивачка ОСОБА_1 разом з донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є внутрішньо переміщеними особами, що підтверджується довідками Структурного підрозділу з питань соціального захисту населення від 14.02.2017 року, від 15.03.2019 року та проживають за адресою АДРЕСА_1 ( а.с. 11). Дане житло винаймається позивачкою, за яке вона здійснює оплату. Дані обставини відповідачем не заперечувалися.

ОСОБА_1 знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною. Дані обставини відповідачем не ставилися під сумнів, тому суд дійшов висновку, що ці обставини визнано відповідачем в ході судового розгляду даної цивільної справи, та відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Відповідач працює в ТОВ «МЕТІНВЕСТ - Маріупольській ремонтно-механічний завод» (МРМЗ), отримує заробітну платню у розмірі приблизно 17000 гривень, щомісячно( а.с.73).

У виписці банку, яку надає позивач до відзиву на позов, зафіксовано, що відповідач добровільно надавав гроші на утримання позивачки та на утримання дитини у розмірі 1500-2000 гривень на місяць. Дані обставини визнані позивачкою у відповіді на відзив відповідача( а.с. 30-60).

Крім того позивачка отримує, як переселенець, адресну допомогу на себе у розмірі 340 гривень та на дитину у розмірі 1000 гривень, та допомогу за пологами у розмірі 860 гривень, а разом має щомісячний дохід у розмірі 2200 гривень.

Відповідно до ст.ст. 180,181, 182 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

В статті 182 СК України закріплені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме:при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десяти кратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд, враховуючи вищенаведені норми права, визнання відповідачем позову в частині стягнення з нього аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, вважає, що визнання відповідачем позову в цій частині не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та даний розмір аліментів є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, внаслідок чого задовольняє позовні вимоги в цій частині та стягує з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

В частинах 1, 2, 4 ст. 84 Сімейного кодексу України закріплено: Дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності.

Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Суд, враховуючи вищенаведені норми права, матеріальний стан відповідача, та стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, дійшов висновку, що відповідач може надавати матеріальну допомогу дружині, але не в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, що ускладнить його матеріальне становище, внаслідок чого частково задовольняє позовні вимоги позивачці в цій частині,та стягує з відповідача аліменти на утримання дружини у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку.

При цьому суд відхиляє ствердженні відповідача про неможливість утримувати дружину внаслідок наявності у нього втрати працездатності на 10% та наявності у нього кредитних зобов`язань, оскільки внаслідок втрати працездатності на 10% він не визнаний інвалідом, має можливість працювати, отримувати дохід, який він отримує, та здійснення оплати за незначною сумою, відносно його доходу, за кредитними зобов`язаннями у розмірі в середньому 517 гривень, щомісячно ( а.с.69), не погіршує його матеріальне становище при наявності у нього доходу у розмірі 17 000 гривень.

Суд також відхиляє ствердження відповідача про наявність у позивачки грошей в розмірі 6000 доларів США, що підтверджується декларацією про її майновий стан за 2018 рік( а.с.25-28), оскільки відповідачем не надано доказів, щодо фактичної наявності цих грошей у позивачки на період подачі позовної заяви, жовтень 2019 року, та на період судового розгляду цієї цивільної справи, а позивачкою в судовому засіданні не визнавалися ці обставини, внаслідок чого ці обставини підлягали доказуванню шляхом доведення цих обставин відповідачем.

Суд, відповідно до ст.141 ЦПК України, стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1536,80 гривень.

Керуючись ст. ст. 263-265, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку та на у тримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менш 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 28 жовтня 2019 року.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , на її утримання аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку та доходів відповідача щомісячно, починаючи з 28 жовтня 2019 року і до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь держави судовий збір у розмірі 1536,80 гривень.

Допустити негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження у випадках, передбачених ст. 354 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя.

Повний текст рішення складено 22 січня 2020 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 ,яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , мешкає за адресою: АДРЕСА_4 .

Суддя: О.О. Костромітіна