Справа № 201/8390/19
Провадження № 2/201/1193/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

за участю секретаря - Іващенко Ю.О.

за участю позивачки - ОСОБА_1

за участю представника відповідача - адвоката Палкіна А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В :

22.07.2019р. ОСОБА_1 звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини (а.с.№2-5 т. № 1).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 26.07.2019р. позовна заява прийнята до розгляду, провадження відкрито і призначений розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.№72 т. №1).

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилалася на те, що вона перебувала у цивільному шлюбі з відповідачем з 02.05.2010р. по листопад 2016р., від якого вони мають малолітню доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач мешкає за іншою адресою, життям доньки не цікавиться, матеріально спільній дитині не допомагає. Самостійно утримувати доньку та нести одноособово витрати пов`язані з її вихованням позивачка не може, оскільки фактично на її утриманні перебувають дитина від першого шлюбу та ще двоє літніх батьків, які вже є пенсіонерами. Відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу, у зв`язку з чим позивачка просила врахувати наявність у відповідача нерухомого майна (квартир, земельної ділянки, машиномісця та, паркувального місця) та автомобіля. Відповідно до витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідач є засновником чотирьох підприємств та до статутного капіталу ним внесено значні суми. Крім того, просила врахувати наявність майна у батьків відповідача, яким фактично користується відповідач. Таким чином, відповідач має можливість утримувати доньку, інших дітей не має, іншим особам аліменти не виплачує, наявність у нього на праві власності, володіння або користування майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна на значні суми, а також майна в його батьків, яким він фактично користується, зроблені відповідачем внески до статутного капіталу декількох підприємств на значні суми, у зв`язку з чим просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 21 180 грн. (10-ти прожиткових мінімумів). Крім того, у відповідності до вимог ст. 191 СК України, просила стягнути з відповідача аліменти за минулий час, а саме з 19.01.2019р. по день пред`явлення позову до суду в розмірі 121 620 грн.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Палкін А.Ю. (діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та договору про надання правової допомоги від 19.08.2019р. - а.с. № 93-94 т. № 1) до суду 28.08.2019р. подав зустрічну позовну заяву про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, в прийнятті якої ухвалою суду (постановлена без виходу до нарадчої кімнати з огляду на положення ст. 353 ЦПК України) від 19.09.2019р. було відмовлено (а.с. № 135-136 т. № 1).

В подальшому, в наданому до суду 04.10.2019р. відзиві на позовну заяву, представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Палкін А.Ю. позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини у розмірі 2 118 грн. (одного прожиткового мінімуму), в задоволенні іншої частини позовних вимог просив відмовити, посилаючись на те, що з моменту народження і по цей час утриманням доньки ОСОБА_3 займався відповідач, а саме купував продукти харчування, одяг, техніку та інші необхідні речі, оплачував школу, заняття спортом, витрати на лікування, поїздки на відпочинок та дозвілля. Також, допомогу в утриманні онуки надавали батьки відповідача - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які надавали свої квартири для проживання онуки з її матір`ю, купували різні речі, іграшки, подарунки, проводили дозвілля з онукою. Крім того, позивачка від здачі в оренду однієї з квартир батьків відповідача отримувала орендну плату, а тому посилання позивачки на те, що нею сплачуються комунальні платежі не можуть бути прийнятті до уваги, оскільки вони сплачувались за рахунок коштів від здачі в оренду житла. Крім того, єдиним джерелом доходу відповідача є заробітна плата, яка складає 7 080 грн. 75 коп., інших доходів (від здачі в оренду квартири, земельної ділянки, або дивідендів) він не має, а тому останній не в змозі сплачувати аліменти в розмірі, зазначеному позивачкою. Додатково, у відповідача є підстави вважати, що у разі присудження аліментів у великому розмірі, вони будуть використовуватися не за цільовим призначенням. Щодо вимог позивачки про сплату аліментів за минулий час, то представник відповідача також просив відмовити з тих підстав, що до моменту подання цього позову жодних домовленостей з приводу сплати аліментів між позивачкою та відповідачем не було, відповідач ніколи не ухилявся від сплати аліментів, завжди свідомо виконував свої обов`язки щодо утримання дитини. Крім того, представник відповідача посилався на те, що позивачка не надала суду жодних належних доказів, що свідчили б про вживання заходів для одержання аліментів та про ухилення відповідача від їх сплати ( а.с. № 138-147 т. № 1).

16.10.2019р. позивачка надала до суду відповідь на відзив, в якій зазначила, що відповідач після розлучення дуже рідко спілкувався з дитиною, не був присутнім на важливих святах. Вважала, що періодичні поїздки на відпочинок з донькою є лише додатковими витратами, а нею оплачуються і заняття з тенісу. Всі щеплення завжди проводились лише у супроводі позивачки, відповідачу навіть невідомі хвороби, якими хворіла дитина. Крім того, зазначила, що відповідач працює на посаді фінансового директора з окладом 7 080 грн. 75 коп. з 17.07.2019р., тобто з дати звернення позивачки до суду з позовом про стягнення аліментів, при цьому він спроможний утримувати два автомобіля з двома паркомісцями, систематично ставати засновником підприємств та спроможний надавати позики у значних розмірах (а.с. № 214-216 т. № 1).

21.10.2019р. представник відповідача ОСОБА_2 - Палкін А.Ю. надав до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначив, що відповідач з моменту народження і по теперішній час повністю займається утриманням дитини за власний рахунок, що підтверджується тим, що позивачка ніде не працює, а тому вона не мала змоги утримувати дитину самостійно, як вона стверджує. З приводу посилань позивачки стосовно того, що відповідач не приділяв уваги дитині, представник відповідача зазначав, що дані обставини не є предметом спору, оскільки в даній справі вирішується питання щодо утримання дитини. Крім того, з огляду на те, що донька ОСОБА_3 не має хронічних хвороб, не потребує особливого лікування, з моменту народження та на теперішній час її матеріально забезпечує відповідач та з урахуванням того, що джерелом доходу відповідача є тільки заробітна плата в розмір 7 080грн.75коп. просив присудити мінімальний рекомендований розмір аліментів на дитину, а саме 2 118 грн. (один прожитковий мінімум) (а.с. № 1-5 т. №2).

В судовому засіданні 22.01.2020р. позивачка позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Представники відповідача - адвокат Палкін А.Ю. (діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та договору про надання правової допомоги від 19.08.2019р. - а.с. № 93-94 т. № 1) та адвокат Смолов К.В. (діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордеру № 2316/029 та договору про надання правової допомоги - а.с. №130-132 т. № 1) під час розгляду цивільної справи протягом 2019р. проти задоволення позову заперечували частково, а саме визнавали вимоги про стягнення аліментів в розмірі 2 118 грн. (одного прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років у 2019р.), а в іншій частині просили відмовити, оскільки відповідач належно виконує свої батьківські обов`язки щодо утримання дитини, крім того, не має змоги сплачувати аліменти в розмірі, визначеному позивачкою.

В подальшому, а саме 16.01.2020р. представником відповідача було надано письмові пояснення, в яких відповідач не заперечував проти стягнення аліментів в розмірі 2 218 грн., з огляду на те, що положеннями ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет на 2020р.» на 2020р. встановлено інший розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, а в іншій частині позовних вимог просив відмовити (а.с. № 58-60 т. № 2).

Таку саму позицію представник відповідача - адвокат Палкін А.Ю. підтримав і в судовому засіданні 22.01.2020р.

Відповідно до положень ч.1 ст.247 ЦПК України під час судового розгляду справи судом здійснювалося повне фіксування судових засідань за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, вислухав пояснення позивачки, представників відповідача, свідків, вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази за правилами ст. 89 ЦПК України, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Судом встановлено, що батьком малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції (а.с. № 6 т. №1).

Малолітня донька мешкає зі своєю матір`ю ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою ОСББ «Житловий комплекс «Нагорний» (а.с. № 7 т. №1). Дані обставини не спростовували і представники відповідача, ані в письмових відзивах, ані під час судових засідань. Підтвердили ці обставини й батьки відповідача, допитані в якості свідків 09.12.2019р.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, встановленого ч.5 ст. 157 СК України (в редакції Закону України від 03.07.2018р.).

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, культурного, морального і соціального розвитку. Також, згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У відповідності до ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Відповідно до п.п. 1. 2, 3, 3-1, 3-2 частини 1 ст. 182 СК України (в редакції Законів України від 17.05.2017р. та 03.07.2018р.) при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від пред`явлення позову.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020р.» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 01.01.2020р. - 2218грн., з 01.07.2020р. - 2318грн., з 01.12.2020р.- 2395грн.

При розгляді справи судом дана належна оцінка запереченням представника відповідача Палкіна А.Ю. , які він виклав у відзиві від 04.10.2019р. та запереченнях на відповідь на відзив від 21.10.2019р., письмових поясненнях від 16.01.2020р.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач ОСОБА_2 працює у ТОВ «ФАСТ ЕНЕРДЖІ» на посаді фінансового директора з 17.07.2019р. та оклад згідно штатного розкладу складає 7 080грн.75коп., що підтверджується довідкою від 01.10.2019р. (а.с. № 205 т. № 1).

Свідок ОСОБА_4 (батько відповідача) в судовому засіданні 09.12.2019р. дав свідчення, що він, свідок, є акціонером цього товариства.

Крім того, відповідач ОСОБА_2 є засновником ПП ВКФ „ЮСАР" зі статутним внеском 5 000грн., розташованому у м. Дніпрі (а.с. № 21-28 т. № 1), одним із засновників ТОВ «АПК Долина» зі статутним внеском 280 000грн., розташованому у м. Дніпрі (а.с. № 29-39 т. № 1), засновником ТДВ СК «Кепітал Іншурінс Груп» зі статутним внеском 20 000 000 грн., розташованому у м. Києві (а.с. № 40-48 т. № 1), засновником ПП «Стандарт-С» зі статутним внеском 210 232 грн., розташованому у м. Дніпрі ( а.с. № 49-58 т. № 1).

Відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, відповідач є власником машиномісця № 167 у підземному паркінгу за адресою АДРЕСА_1 (а.с. № 8 т. № 1); паркувального місця 35 за адресою: АДРЕСА_2 ( а.с. № 9 т. №1); квартири за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. № 13 т. № 1).

Крім того, відповідачу на праві власності належить автомобіль н/з НОМЕР_6 , РОRSCHE 911, TURBO 2015р.в., що підтверджується долученими до клопотання представника відповідача від 16.01.2020р. документами - відповіддю РСЦ МВС в Дніпропетровській обл. від 19.12.2019р. (а.с. № 72 т. № 2).

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку № 135040, відповідач є власником земельної ділянки площею 2,000 га, яка розташована у Балівській сільській раді, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області (а.с. № 18 т. № 1).

У справі, що розглядається судом, аналізуючи матеріальне становище відповідача, суд не обмежується розміром заробітку (доходу) відповідача за довідкою ТОВ «ФАСТ ЕНЕРДЖІ» від 01.10.2019р. та враховує наявність на праві власності у відповідача рухомого та нерухомого майна, майнових прав, значні витрати на відпочинок та утримання рухомого та нерухомого майна, що підтверджують добре матеріальне становище відповідача. Суд також враховує й те, що інших дітей відповідач не має, іншим особам аліменти не сплачує, один з його батьків, які обидва є пенсіонерами за віком, а саме ОСОБА_4 , по цей час працює професором НТУ «Дніпровська політехніка», і батько і мати є заможними людьми, мають на праві власності велику кількість об`єктів нерухомого майна (а.с. № 3, 9-17 т. № 1), отже, на думку суду, не потребують допомоги сина.

Поза увагою суду не може залишитися той факт, що відповідач, погоджуючись на виплату аліментів щомісячно тільки у розмірі прожиткового мінімуму на дитину, позичає стороннім особам значні грошові кошти, так 30.10.2013р. ним запозичено ОСОБА_8 1 600 000грн. (а.с. № 19-20 т. № 1).

При цьому, суд не може залишити поза увагою той факт, що відповідач працевлаштувався на посаду фінансового директора ТОВ «ФАСТ ЕНЕРДЖІ» з окладом 7 080грн.75коп. тільки з 17.07.2019р., майже тоді, як до суду подано даний позов про стягнення аліментів.

Представники відповідача протягом розгляду справи в суді не довели суду взагалі, де працював відповідач до 17.07.2019р., який дохід отримував, за які кошти утримував коштовне авто та належне йому нерухоме майно, за які кошти дозволяв собі неодноразовий закордонний та в межах України відпочинок з дитиною (а.с. № 140, 173-188, 152-159 т. №1). Не надали представники відповідача суду доказів і тому, чи спроможні були літні батьки відповідача без допомоги сина утримувати таку велику, як для пенсіонерів з одним працюючим викладачем батьком, кількість об`єктів нерухомого майна (а.с. № 3, 9-17 т. № 1).

За вищезазначеного, суд критично оцінює твердження представника відповідача Палкіна А.Ю. в судовому засіданні 22.01.2020р. про те, що заробітна плата, яка отримується відповідачем згідно довідки від 01.10.2019р. у розмірі 7 080грн.75коп. (а.с. № 205 т. №1), це і є реальний дохід відповідача та ніяких дивідендів від фінансово-господарської діяльності двох товариств та двох приватних підприємств зі значними статутними внесками (протягом 2003-2019років), єдиним засновником яких є відповідач, ОСОБА_2 не отримує (а.с. № 207-210 т. № 1), або не отримує доходів від здачі нерухомого майна (належного йому чи батькам) в оренду.

При цьому, в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 (мати відповідача), суду давала свідчення, що принаймні одна квартира, яка належить їй на праві власності, здається в оренду (а.с. № 199 т. №1).

Представники відповідача посилаються на той факт, що відповідач має можливість сплачувати аліменти тільки в мінімальному розмірі, оскільки єдиним його доходом є його заробітна плата, проте суд вважає, що відповідач не позбавлений можливості здавати в оренду квартиру, оскільки зареєстрований та проживає він за адресою: АДРЕСА_4 , про що зазначає сам відповідач у своєму відзиві, при цьому, йому на праві власності належить інша квартира в АДРЕСА_3 . Так само, відповідач не позбавлений можливості задля поліпшення матеріального стану відчужувати належне йому на праві власності майно.

За вищезазначеного, суд робить висновок, що відповідач в змозі надавати матеріальну допомогу дитині в розмірі більшому, ніж один прожитковий мінімум на дитину у віці від 6 до 18 років у 2020р. (саме такий розмір 2 218грн. визнає відповідача).

Аналізуючи надані відповідачем до відзиву авіа та залізничні квитки на його та доньки ім`я, договори на туристичне обслуговування, фото з відпочинку, рахунки-фактури, виписки про понесені ним витрати на утримання дитини (а.с. № 252-188 т. № 1), суд зауважує на тому, що стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки за цим рішенням з відповідача буде відбуватися з дня пред,явлення позову, отже допомога доньці (речами, іграшками, оплата занять та ін.), яку відповідач здійснював раніше, для вирішення спору про стягнення аліментів з моменту пред`явлення позову (з 22.07.2019р.) правового значення не має.

Позивачка наполягає на тому, щоб відповідач сплачував доньці щомісячно аліменти в розмірі 10 прожиткових мінімумів у 2019р. на дитину у віці від 6 до 18 років, а саме у розмірі 21 180грн., проте суд вважає, що дана сума є завищеною з наступних підстав.

Відповідно до ст. 140 СК України обов`язок по утриманню дитину покладено на обох батьків.

Під час, судового засідання, яке відбувалось 21.10.2019р. позивачка зазначила, що вона працює неофіційно та її заробіток складає 10 000 грн.

Будь-яких доказів того, що на утримання доньки ОСОБА_3 , у віці 9років позивачка витрачає 21 180 грн. тобто майже 1 000 дол. США, з урахуванням того, що і вона повинна брати участь в її утриманні - позивачкою не надано, а навпаки, під час надання пояснень в судовому засіданні, яке відбувалось 21.10.2019р., остання зазначила, що свій дохід у розмірі 10 000грн., вона повністю витрачає на доньку ОСОБА_3. Дитині від першого шлюбу сплачує аліменти та допомагає окремо від аліментів її батько, а особисто позивачку утримує інший чоловік.

Допитаний у якості свідка ОСОБА_4 (батько відповідача), під час судового засідання, яке відбувалось 09.12.2019р. підтвердив ті обставини, що дійсно онука ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю. Його син, ОСОБА_2 , як і він сам, всіляко допомагають утримувать онуку ОСОБА_3 (купують одяг, разом їздять на відпочинок тощо). Свідок зазначив, що ніяких переговорів щодо сплати аліментів відповідачем, зі свідком позивачка не вела, а чи були таки перемовини із сином, йому невідомо.

Допитана у якості свідка ОСОБА_10 (мати відповідача) також підтвердила, що відповідач займався утриманням доньки ОСОБА_3 . Допомогала виховувати онуку і вона особисто. Так, надавала житло для проживання онуки разом з позивачкою, дозволяла здавати житло в оренду та отримувати позивачці за це кошти, купувала різні речі, іграшки, подарунки, проводили дозвілля з онукою, водила її до лікарів. Також зазначила, що будь-яких домовленостей про те, що взамін користування її (свідка) квартирою, позивачка не буде звертатися до суду з позовом про стягнення аліментів, не існувало.

Стосовно місця роботи та доходу позивачки суд зазначає наступне.

Позивачкою суду надана довідка від 04.12.2019р. про те, що вона з 03.12.2019р. працює на посаді головного економіста у ТОВ «Г.АЙ.ЕС ІНВЕСТІНГ ЛТД» з окладом 8 000 грн. (без утримань) (а.с. № 45 т. № 2).

Представником відповідача суду надано відповідь директора цього товариства, що він не видавав цю довідку та ОСОБА_1 не є їх працівником (а.с. № 69 т. № 2).

За цим фактом представником відповідача за заявою від 16.01.2020р. внесено відомості до ЄРДР 17.01.2020р. з попередньою кваліфікацією за ст. 358 ч.4 КК України (а.с. № 79-83 т. № 2).

ОСОБА_1 в судовому засіданні 22.01.2020р. суду пояснила, що дійсно вона так і не була працевлаштована до ТОВ «Г.АЙ.ЕС ІНВЕСТІНГ ЛТД», оскільки відразу після написання заяви про працевлаштування захворіла ОСОБА_3 та вона не виходила на роботу (а.с. № 86 т. № 2). Наразі, вона з 15.01.2020р. працевлаштувалась економістом у ПП «Планета-Центрбуд» з посадовим окладом 8 000 грн. (без утримань) (а.с. № 87 т. № 2).

За таких обставин, оцінивши матеріальне становище сторін, зміст аргументів та заперечень обох сторін, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання малолітньої доньки аліменти в розмірі 10 000грн. щомісячно, починаючи стягнення з 22.07.2019р. і до досягнення нею повноліття, проводячи стягнення на користь матері - ОСОБА_1 .

Такий розмір аліментів повністю узгоджується з нормами, встановленими п.п. 1. 2, 3, 3-1, 3-2 частини 1 та частини 2 та частини 3 ст. 182 СК України, а також з розміром прожиткового мінімуму для дитини 9-ти років.

Отже, сума в розмірі 10 000грн. практично дорівнює 5 прожитковим мінімумам для дитини 9 років, таким чином суд майже вдвічі зменшує суму, на стягненні якої наполягала позивачка.

Ця сума є необхідною та достатньою для утримання, виховання, лікування дівчинки. Малолітня дитина потребує щоденних витрат на харчування, одяг, навчальні предмети, щорічний відпочинок тощо. Крім того, Поліна відвідувала зайняття тенісу (а.с. № 160-165, 222 т. № 1), проходила періодичне обстеження та лікування (а.с. № 166-172 т. № 1, а.с. № 86 т. № 2).

Визначаючи розмір аліментів, який дорівнює щомісячно 10 000 грн., судом також враховано положення частини 3 ст. 182 СК України (в редакції Закону України від 03.07.2018р.), де визначено, що суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід) і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Як неодноразово зазначалось вище, відповідач (його представники) не довели, що витрати, які несе щоденно відповідач, відповідають отримуваній ним з 17.07.2019р. заробітній платі у розмірі 7 080грн.75коп. (відомостей про заробітну плату до 17.07.2019р. взагалі не надано), при тому, що він, начебто, не отримує роками дивідендів від заснованих ним двох товариств та двох приватних підприємств зі значними сумами статутних внесків в трьох з них.

Варто зазначити, що статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та інших випадках, які передбачені цим кодексом.

Щодо вимог позивачки про стягнення аліментів на утримання доньки за минулий час, з 19.01.2019р. по 22.07.2019р. у розмірі 121 620 грн., то в цій частині суд вважає за необхідне відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більше як за десять років.

В ході судового розгляду, відповідачем в повному обсязі підтверджено, що він приймав участь в утриманні доньки, в той час, як позивачкою не надано жодного доказу, того що вона вживала з 19.01.2019р. заходів задля отримання аліментів, але не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням відповідача від їх сплати. Навпаки, під час надання пояснень у судовому засіданні, яке відбувалось 21.10.2019р., підтвердила, що будь-яких заходів щодо стягнення аліментів з відповідача за період з 19.01.2019р. не вживала. Дані обставини, також були підтверджені і показаннями свідків у судовому засіданні 09.12.2019р.

За вищезазначеного суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Обговорюючи питання , щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України з огляду на те, що позивачка при пред`явленні позову була звільнена від сплати судового збору, то на підставі ст. 2 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768 грн. 40 коп., що є мінімальною ставкою судового збору на дату подачі позову у 2019р.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі в межах платежу аліментів за один місяць.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 140, 180 - 184, ч. 1 ст. 191 СК України, ст. 2 Закону України «Про судовий збір», ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, п.1 ч. 1 ст. 430, ст.ст.274, 275 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпропетровська, аліменти на утримання його малолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення нею повноліття, в розмірі 10 000грн. щомісячно, стягуючи аліменти на користь матері дитини ОСОБА_1 (РНОКПП- НОМЕР_5 ), починаючи стягнення з дня пред`явлення позову, а саме з 22.07.2019р.

Рішення у межах суми платежу аліментів за один місяць - допустити до негайного виконання.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Ткаченко Н.В.