Справа № 604/875/18
Провадження № 2/604/4/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2020 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого судді Сташківа Н.Б.

за участю

секретаря судового засідання Гамана В.Т.

представника позивача адвоката Покотило Ю.В.

представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2

представників відповідача

Підволочиської РДА Коцюк Н.М., Стойловської О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду сел. Підволочиська Тернопільської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Підволочиської районної державної адміністрації Тернопільської області, ОСОБА_1 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: фізична особа-підприємець ОСОБА_4 , приватне підприємство «Горизонт», Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області про визнання незаконним та скасування розпорядження голови Підволочиської райдержадміністрації, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И В:

І. Виклад позиції та заперечень сторін.

1). Позивач ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до відповідачів - Підволочиської районної державної адміністрації Тернопільської області, ОСОБА_1 , третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 , приватного підприємства «Горизонт», Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області про визнання незаконним та скасування розпорядження голови Підволочиської райдержадміністрації, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач ОСОБА_3 посилається на те, що розпорядженням голови Підволочиської районної державної адміністрації № 63 від 09.02.2010 року їй було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства на території Городницької сільської ради за межами населеного пункту. Звернувшись до землевпорядної організації для виготовлення вищевказаної технічної документації із землеустрою, в ході розроблення проекту землеустрою встановлено, що земельна ділянка, відносно якої розроблялась технічна документація на підставі цього розпорядження, перебуває у власності іншої особи, відомості про що містяться у Державному земельному кадастрі. Ознайомившись із відомостями, які містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, було виявлено, що право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 010040874, зареєстровано 17 листопада 2015 року на ім`я ОСОБА_1 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 805650, виданого 29.08.2012 року Управлінням Держкомзему у Підволочиському районі. Звернувшись із відповідним запитом до відділу Держгеокадастру у Підволочиському районі, їй стало відомо, що Державний акт на праві власності на земельну ділянку виданий на ім`я ОСОБА_1 на підставі розпорядження голови Підволочиської РДА № 476-од від 26.07.2012 року. Посилаючись на вимоги ст. 118 ЗК України, якою врегульовано порядок отримання земельних ділянок, вважає вказане розпорядження незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки Підволочиська РДА не мала права на підставі заяви ОСОБА_1 приймати рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на яку вона мала право. Рішення про надання земельної ділянки у власність ОСОБА_1 могло бути прийнято виключно після розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, який би отримав позитивний висновок комісії з розгляду питань, пов`язаних з погодженням документації із землеустрою. Проект землеустрою затверджений не був. Відтак, станом на 26.07.2012 року Підволочиська РДА була позбавлена можливості приймати будь-які рішення про передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю документів, які прямо передбачені законом. Крім того звертає увагу, що ОСОБА_1 є жителькою смт. Підволочиськ, у той час як земельна ділянка, яка була передана їй у власність, розташована на території Городницької сільської ради. Вважає, що у даному випадку порушуються її права як особи, яка мала намір отримати у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, і яка вчинила для цього усі дії, що передбачені законом. У зв`язку з чим просить визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Підволочиської РДА від 26 липня 2012 року № 476-од «Про передачу безоплатно у власність гр. ОСОБА_1 земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Городницької сільської ради», а також визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку. Крім того пояснила, що про наявність оскаржуваного розпорядження вона дізналась із листа відділу Держгеокадастру у Підволочиському районі 29 травня 2018 року, а тому звернулась за захистом порушеного права у межах строку позовної давності.

2). В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, зіславшись на обставини, що у них викладені та просить задовольнити їх у повному обсязі.

3) Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Щербатюк О.Д. проти задоволення заявлених позовних вимог категорично заперечив та пояснив, що розпорядження Підволочиської РДА про безоплатну передачу земельної ділянки та Державний акт про право власності на спірну земельну ділянку прийнято в межах законодавства, підстав для його скасування не вбачає. Посилання представника позивача на порушення прав його довірителя у зв`язку із тим, що вона має першочергове право на отримання земельної ділянки не ґрунтується на вимогах закону і наявність самого розпорядження не являється безумовною підставою для відмови іншій особі у наданні такого права. Крім того, позивач ОСОБА_3 , отримавши вказане розпорядження, протягом усього часу вказаною земельною ділянкою не користувалась, будь-яких дій щодо її оформлення не вчинила, а тому і Підволочиська райдержадміністрація мала усі права видати розпорядження на іншу особу. Крім того, саме по собі розпорядження не встановлює конкретну земельну ділянку на місцевості із виділенням меж в натурі, а тому позивачем не доведено, що відповідачу ОСОБА_1 була виділена саме та земельна ділянку на яку претендує позивач ОСОБА_3 . Щодо інших порушень, котрі зазначені представником позивача як підстава для скасування оспорюваних розпоряджень, то вважає їх безпідставними та такими, що не узгоджуються із нормами чинного законодавства на час прийняття рішень, а тому в задоволенні позовних вимог просить відмовити у повному обсязі.

4) Представники Підволочиської райдержадміністрації проти задоволення позовних вимог позивача категорично заперечили та пояснили, що розпорядження голови райдержадміністрації прийняте в межах закону, будь-яких порушень не вбачають. Відповідач ОСОБА_1 після оформлення технічної документації та державного акту постійно користується земельною ділянкою та розпоряджається за цільовим призначенням. Позивач ОСОБА_3 , отримавши розпорядження, протягом 10 років не скористалась своїм правом та не оформила належним чином дозвільних документів, ніколи не користувалась нею, оскільки ділянка була виділена із земель резервного фонду сільськогосподарського призначення Городницької сільської ради за межами населеного пункту. Враховуючи викладене, в задоволенні позовних вимог просить відмовити за безпідставністю.

5) Представник третьої особи без самостійних вимог - Головного управління Держгеокадастру в Тернопільській області в судове засідання не з`явились, хоча про день, час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином, однак подали до суду пояснення, згідно яких, посилаючись на п.12 Перехідних положень, ст.116, 118 ЗК України вважають, що наявність розпоряджень про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок із земель державної чи комунальної власності не є підставою для відмови іншій особі у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою органом виконавчої влади чи місцевого самоврядування. Положення Земельного Кодексу України не встановлюють жодних обмежень щодо надання таких дозволів, крім випадків визначених положенням п.7 ст. 118 ЗК України. Таким чином, з огляду на вищевикладене, орган місцевого самоврядування або орган виконавчої влади має право видати двом різним особам дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення однієї земельної ділянки, а за наслідком розгляду приймати рішення в користь однієї чи іншої особи.

6) Третя особа ФОП ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, проте подав до суду заяву, згідно якої повідомив, що у квітні 2018 року позивач ОСОБА_3 через свого представника ОСОБА_5 звернулась до нього для виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства на території Городницької сільської ради Підволочиського району Тернопільської області. Вказаний проект землеустрою мав бути розроблений на підставі розпорядження голови Підволочиської райдержадміністрації № 63 від 09.02.2010 року, яким ОСОБА_3 було дано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. При вивченні документів, наданих замовником, зокрема викопіювань місця розташування земельної ділянки (плану розподілу території), а також відомостей, які містяться в електронній публічній кадастровій карті України, було виявлено, що земельна ділянка, відносно якої ОСОБА_3 було надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою, перебуває у власності іншої особи, відомості про що містяться у Державному земельному кадастрі (кадастровий номер земельної ділянки :01:004:0874)

7) Представник третьої особи без самостійних вимог ПП «Горизонт» в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи, будь-яких заяв не подавав.

За вказаних обставин, суд вважає, що справу слід вирішити на підставі поданих письмових доказів, пояснень сторін у відсутності третіх особі, що не з`явились у судове засідання.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

8). 03.09.2018 року через канцелярію суду від представника позивача ОСОБА_5 поступила заява на виконання ухвали суду від 17 серпня 2018 року про залишення позовної заяви без руху.

9) 14 березня 2019 року через канцелярію суду від ФОП ОСОБА_4 поступило письмове пояснення щодо обставин встановлення, що земельна ділянка на котру позивач просила виготовити проект землеустрою перебуває у власності іншої особи.

10) 29 березня 2019 року від Підволочиського відділу Держгеокадастру у Тернопільській області поступило письмове пояснення у якому останні повідомили, що повноваження їх відділу перейшли до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області.

11) 15 квітня 2019 року через канцелярію суду поступило клопотання Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, у якому просили направити на адресу Головного управління позовну заяву з доданими до неї матеріалами.

12) 03 червня 2019 року від Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області через канцелярію суду поступили письмові пояснення, у якому, посилаючись на практику та правові позиці Верховного Суду, вважають, що орган місцевого самоврядування мав право видати двом різним особам розпорядження на розроблення проекту землеустрою.

13) 21 серпня 2019 року через канцелярію суду від адвоката Щербатюка О.Д. поступило клопотання про відкладення розгляду справи через хворобу представника.

14) 26 березня, 29 травня 2020 року через канцелярію суду від адвоката Щербатюка О.Д. поступило клопотання про відкладення розгляду справи через карантинні обмеження (Ковід-19).

15) 20 травня 2020 року від Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області через канцелярію суду поступило клопотання про розгляд справи у відсутності представника.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

16) Ухвалою Підволочиського районного суду від 17 серпня 2018 року позовну заяву ОСОБА_3 залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

17). Ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 04 вересня 2018 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Підволочиської районної державної адміністрації Тернопільської області, ОСОБА_1 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: фізична особа-підприємець ОСОБА_4 , приватне підприємство «Горизонт», Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області про визнання незаконним та скасування розпорядження голови Підволочиської райдержадміністрації, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 05 жовтня 2018 року 12.00 год. та встановлено строк відповідачу для надіслання до суду відзиву на позовну заяву і усіх доказів що підтверджують заперечення проти позову.

18) Під час підготовчого судового засідання від представника позивача ОСОБА_6 поступило клопотання про оголошення перерви та витребування копії Державного акту на земельну ділянку, а також технічної документації із землеустрою щодо складання документів котрі посвідчують право власності на земельну ділянку, яке судом на місці було задоволено.

19). Ухвалою Підволочиського районного суду від 30 листопада 2018 року закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 26 грудня 2018 року 10.00 год.

20) 26 грудня 2018 року від сторін поступило клопотання про оголошення у судовому засіданні перерви та витребування оригіналів графічних матеріалів, а також виклику в судове засідання позивача, яке судом на місці задоволено частково.

21) 28 січня 2019 року від представника відповідача ОСОБА_2 через канцелярію суду поступило клопотання про витребування письмових доказів у зв`язку з тим, що вищевказані документи на адресу суду не надходили.

22) 25 лютого 2019 року під час розгляду справи від сторін поступило клопотання про залучення в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору ПП «Горизонт», ФОП ОСОБА_4 , відділу Держгеокадастру у Підволочиському районі, яке судом було задоволено.

23) Ухвалою Підволочиського районного суду від 09 липня 2019 року здійснено привід свідка ОСОБА_7 .

IV. Фактичні обставини, встановлені судом.

24) 03 лютого 2010 року ОСОБА_3 звернулась до голови Підволочиської райдержадміністрації із заявою, у якій просила дати дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства загальною площею 2,00 га, що знаходиться за межами населеного пункту на території Городницької сільської ради.

25) Згідно розпорядження голови районної державної адміністрації № 63 від 09 лютого 2010 року надано дозвіл ОСОБА_3 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства на території Городницької сільської ради за межами населеного пункту. Пунктом другим вказаного рішення рекомендовано ОСОБА_3 звернутись до землевпорядної організації, яка має ліцензію на виконання землевпорядних робіт для замовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку з наступним поданням її на розгляд та затвердження райдержадміністрацією.

26) Згідно відповіді Підволочиської районної державної адміністрації № 01-532/01-10-21 від 14.05.2018 року на запит ОСОБА_3 щодо чинності розпорядження голови районної державної адміністрації від 09.02.2010 р. № 63 «Про надання дозволу гр. ОСОБА_3 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства на території Городницької сільської ради за межами населеного пункту», не виявлено розпоряджень голови районної державної адміністрації, якими було б внесено зміни, або відмінено розпорядження голови районної державної адміністрації від 09.02.2010 р. № 63 «Про надання дозволу гр. ОСОБА_3 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства на території Городницької сільської ради за межами населеного пункту».

27) Згідно повідомлення фізичної особи - підприємця ОСОБА_8 за № 2 від 17 квітня 2018 року, вбачається, що в ході виготовлення за замовленням ОСОБА_3 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства на території Городницької сільської ради за межами населеного пункту на підставі розпорядження голови Підволочиської районної державної адміністрації № 63 від 09 лютого 2010 року та згідно викопіювання місця розташування земельної ділянки (з плану розподілу території), яке є долученим до даного розпорядження, було встановлено, що земельна ділянка, відносно якої розроблявся проект землеустрою на підставі цього розпорядження, перебуває у власності іншої особи, відомості про що містяться у державному земельному кадастрі (кадастровий номер земельної ділянки :01:004:0874) у зв`язку з чим виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність не представляється можливим.

28) Згідно розпорядження Підволочиської районної державної адміністрації № 476-од від 26 липня 2012 року передано безоплатно у власність гр. ОСОБА_1 земельну ділянку загальною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства із земель резервного фонду Городницької сільської ради за межами населеного пункту. Пунктом другим вказаного рішення рекомендовано ОСОБА_1 звернутись до землевпорядної організації, яка має ліцензію на проведення землевпорядних робіт, для замовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку.

29) На підставі вказаного розпорядження та дослідженої у судовому засіданні виготовленої технічної документації 29 серпня 2012 року Управлінням Держкомзему у Підволочиському районі видано державний акт на право власності на земельну ділянку сірії ЯМ № 805650 площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Городницької сільської ради, кадастровий номер :01:004:0874.

V. Нормативно-правове обґрунтування та оцінка суду.

30) Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

31) Згідно ст.144 Конституції України передбачено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території. Рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи Законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду.

32) Суб`єктивне право на земельну ділянку виникає і реалізується на підставах і в порядку, визначених Конституцією України, Земельним Кодексом України та іншими законами України, що регулюють земельні відносини.

33) Відповідно до п. «б» ст.12 ЗК України (у редакцій чинній на час виникнення спірних відносин) до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст, належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

34) Згідно ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

35) За нормами ч.ч.6-10 ст.118 ЗК України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

36) Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

37) Аналіз вказаних норм закону дозволяє стверджувати, що наявний чітко визначений порядок і повноваження органу місцевого самоврядування щодо можливості громадянином здійснити приватизацію земельної ділянки, а також чітко визначена процедура приватизації, зокрема випадки надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, його затвердження, а також затвердження технічної документації.

38) Передача земельних ділянок у користування передбачає проходження певної процедури з виготовлення проекту землеустрою (або технічної документації у разі надання у користування земельної ділянки, межі якої встановлені в натурі (на місцевості), без зміни її цільового призначення), його погодження компетентними органами тощо, що в подальшому є підставою для прийняття відповідного рішення органом місцевого самоврядування з цього питання (ст. 123 ЗК України). Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень визначених ст.122 даного кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

39) Водночас із приписами ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. При цьому документи, що посвідчують право на земельну ділянку, визначені у ст. 126 ЗК України.

Способи захисту прав на земельні ділянки визначені ст. 152 ЗК України.

40) За приписами наведеної норми держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

41) Вирішення питань регулювання земельних відносин здійснюється виключно на пленарних засіданнях селищної ради відповідно до п.34 ч.1 ст.26 ЗУ «Про місцеве самоврядування».

42) Разом із тим відповідно до ч.ч.1,2 ст. 59 ЗУ «Про місцеве самоврядування» передбачено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймаються на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради.

43) Таким чином орган місцевого самоврядування наділений дискреційними повноваженнями щодо передачі земельних ділянок у власність громадян та юридичних осіб, відповідно до норм ЗК України.

44) Відповідно до вимог ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутись на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання у спосіб що визначений законом.

45) Відповідно до вимог ст.15 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у випадках передбачених ЦПК.

46) З аналізу вказаних норм закону, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимога або відмову у їх задоволенні.

47) Згідно ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, тобто особа має право пред`явити у суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

48) Європейський суд з прав людини, ухвалюючи рішення у справі «Буланов та Купчик проти України» від 09 грудня 2010 року, вказав, що п.1 ст.6 Конвенції гарантує кожному право звернутись до суду з будь-якою вимогою щодо цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (П. 25 рішення у справі «Кутій проти Хорватії» № 48778/99).

49) Також Європейський суд з прав людини у своїй практиці, зокрема рішення «Артіко проти Італії» від 13 травня 1980 року, «Михайленко проти України» від 30 травня 2013 року зазначає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних.

50) Вирішуючи спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулась з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, тобто встановити, чи є особа, за позовом якої (або в інтересах якої) порушено провадження у справі належним позивачем. Відсутність прав на позов в матеріальному розумінні тягне за собою прийняття рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин, оскільки лише наявність права обумовлює виникнення у інших осіб відповідного обов`язку перед особою, якій таке право належить, і яка може вимагати виникнення виконання такого обов`язку (вчинити певні дії або утриматись від їх вчинення) від зобов`язаних осіб. Тобто встановивши лише наявність у особи яка звернулась із позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорювання і, відповідно приймає рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Така позиція висловлена у постанові Верховного Суду у справі № 278/2513/17-ц від 07 травня 2020 року.

51) Судом встановлено, що згідно розпорядження голови районної державної адміністрації № 63 від 09 лютого 2010 року надано дозвіл ОСОБА_3 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства на території Городницької сільської ради за межами населеного пункту, а у подальшому вказану земельну ділянку за заявою відповідача ОСОБА_1 передано їй у приватну власність.

52) Виходячи із приписів ст.116, 118 ЗК України, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність, що фактично вказує на відсутність обтяжень земельної ділянки у такому випадку.

Аналогічна правова позиція висловлена колегією суддів судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 10 грудня 2013 року (справа № 21-358а13), 07 червня 2016 року (справа № 21-139а16), справа № 463/3375/15-а від 27 березня 2018 року.

53) Таким чином, у даному конкретному випадку як позивач ОСОБА_3 так і відповідач ОСОБА_1 мали рівне право розробити проекти землеустрою, а в подальшому орган місцевого самоврядування у межах та у спосіб, що визначений законом приймати відповідне рішення щодо спірної земельної ділянки, оскільки саме орган місцевого самоврядування має дискреційні повноваження щодо розпорядження земельними ділянками.

54) Вирішуючи питання правомірності звернення з відповідним позовом, суд приходить до висновку про відсутність порушених, оспорюваних чи невизнаних прав, оскільки у позивача ОСОБА_3 не має підстав вважати пріоритетність того чи іншого заявника на стадії надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а відтак і порушеного її права.

55) За вказаних обставин суд вважає, що заявлені позовні вимоги позивача ОСОБА_3 до Підволочиської районної державної адміністрації Тернопільської області, ОСОБА_1 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: фізична особа-підприємець ОСОБА_4 , приватне підприємство «Горизонт», Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області про визнання незаконним та скасування розпорядження голови Підволочиської райдержадміністрації, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку є безпідставними, жодним чином не підтверджені належними та допустимими доказами та до задоволенню не підлягають.

56) Крім того, суд не бере до уваги доводів представника позивача, щодо порушення її прав, а також те, що оспорюване розпорядження прийнято із порушенням закону, оскільки дані твердження спростовані дослідженими та проаналізованими у судовому засіданні письмовими доказами.

На підставі наведеного, та керуючись ст. ст.12,13,81,141,247,263-265,273,280-284, 352,354,355 ЦПК України, ст.ст.12,116,118,122 ЗК України, ст.ст. 26,59 ЗУ «Про місцеве самоврядування» ст.6 Європейської Конвеції про захист прав людини та основоположних свобод, рішеннями Європейського Суду з прав людини та постановами Верховного Суду України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Підволочиської районної державної адміністрації Тернопільської області, ОСОБА_1 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 , приватного підприємства «Горизонт», Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області про визнання незаконним та скасування розпорядження голови Підволочиської райдержадміністрації, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення буде виготовлено протягом 5 днів.

Суддя - підпис

копія вірна:

Суддя Н.Б.Сташків