Ухвала

Іменем України

22 січня 2020 року

м. Київ

справа № 2-914/11

провадження № 61-18917ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - прокурор міста Калуша в інтересах держави в особі Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 20 вересня 2019 року у складі судді Матківського Р. Й.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 30 квітня 2013 року позов прокурора міста Калуша в інтересах держави в особі Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії задоволено частково. Стягнуто солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» 260 507,98 грн заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії від 08 травня 2008 року № 77.

16 вересня 2019 року ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 30 квітня 2013 року та направити справу на новий розгляд, змінити або ухвалити нове рішення по суті позовних вимог у зв`язку з неоднаковим застосуванням судом одних і тих самих норм матеріального права.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 20 вересня 2019 року ОСОБА_3 відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

ОСОБА_3 звернувся у листопаді 2019 року засобами поштового зв`язку до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 30 квітня 2013 року та ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 20 вересня 2019 року у вищевказаній справі.

Ухвалою Верховного суду від 03 грудня 2019 року відмовлено у відкритті касаційного провадження в частині оскарження рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 30 квітня 2013 року, в частині оскарження ухвали Івано-Франківського апеляційного суду від 20 вересня 2019 року зазначену касаційну скаргу залишено без руху до 03 січня 2020 року але не більше десяти днів з дня отримання ухвали, зокрема запропоновано подати уточнену редакцію касаційної скарги, заяву про поновлення строку на касаційне оскарження та сплатити судовий збір у розмірі 384,20 грн.

У січні 2020 року на адресу Верховного Суду надійшли матеріали на усунення недоліків касаційної скарги, а саме: касаційна скарга в новій редакції, заява про поновлення строку на касаційне оскарження та квитанція про сплату судового збору у розмірі 384,20 грн.

Перевіривши доводи заяви про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення та додані до касаційної скарги матеріали, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки наведені заявником обставини свідчать про наявність поважних причин пропуску строку на оскарження, що є підставою для його поновлення.

Таким чином, недоліки касаційної скарги ОСОБА_3 усунуто.

Водночас, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до частини п`ятої статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач.

Разом із тим, як зазначено у частині п`ятій статті 394 ЦПК України, якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що скарга є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення.

Конституцією України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (частини перша та друга статті 55 Конституції України). Відмова суду в прийнятті позовних заяв, скарг, оформлених відповідно до процесуального закону, є порушенням права на судовий захист, яке за статтею 64 Конституції України не може бути обмежене.

Реалізація права особи на судовий захист здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанції, оскільки перегляд таких рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів особи. За правовим висновком, сформульованим Конституційним Судом України, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац десятий пункту 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003). Отже, право на апеляційне оскарження судових рішень у контексті положень частин першої, другої статті 55, пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України є складовою права кожної особи на звернення до суду.

Згідно зі статтею 292 Цивільного процесуального кодексу України в редакції до 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України 2004 року) сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до частини першої статті 294 ЦПК України 2004 року апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засідання під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Питання про поновлення чи продовження пропущеного строку вирішує суд, у якому належало вчинити процесуальну дію або до якого потрібно було подати документ чи доказ (частини перша та друга статті 73 ЦПК України 2004 року).

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Порушення пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод констатував Європейський суд з прав людини у справі «Устименко проти України».

Зокрема, Європейський суд вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення у справі «Рябих проти Росії»).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (рішення у справі «Пономарьов проти України»).

Строк оскарження рішення Калуського міського суду від 30 квітня 2013 року закінчився 10 травня 2013 року. Отже, пропущений заявником строк на апеляційне оскарження становить більше 6 років.

Звертаючись із апеляційною скаргою ОСОБА_3 зазначав, що він змушений був звернутися до фахівців у галузі права для ознайомлення з правовою практикою застосування судом одних і тих самих норм матеріального права при вирішенні подібних спорів, яка почалася через певний строк після закінчення строків для апеляційного оскарження рішення Калуського міськрайонного суду від 30 квітня 2013 року, що призвело до порушення процесуального строку на апеляційне оскарження.

Суд апеляційної інстанції зробив правильний висновок відмовляючи ОСОБА_3 у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на рішення Калуського міського суду від 30 квітня 2013 року, оскільки ОСОБА_3 брав участь у розгляді справи, що підтверджується рішенням Калуського міськрайонного суду від 30 квітня 2013 року, тому поважні причини для поновлення строку відсутні.

Апеляційний суд постановляючи оскаржувану ухвалу, діяв у відповідності до норм частини другої статті 358 ЦПК України, та надав належну оцінку доводам заявника про зазначені причини пропуску строку і зробив правильний висновок про їх неповажність.

Доводи касаційної скарги висновки апеляційного суду не спростовують, на законність і обґрунтованість ухвали апеляційної інстанції не впливають, а зводяться до незгоди заявника зі змістом рішення Калуського міського суду від 30 квітня 2013 року, що не може бути предметом оскарження у касаційному порядку в силу вимог пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України.

Касаційна скарга взагалі не містить доводів які б давали підстави вважати, що судом апеляційної інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали порушено норми процесуального права, а тому відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п`ятою і шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_3 строк на касаційне оскарження ухвали Івано-Франківського апеляційного суду від 20 вересня 2019 року.

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом прокурора міста Калуша в інтересах держави в особі Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 20 вересня 2019 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков О. В. Ступак Г. І. Усик