КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/4236/20
Провадження № 2/552/1367/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.12.2020 року Київський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді Шаповал Т.В.,

при секретарі Дубовик І.О.,

за участі:

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава в приміщенні суду цивільну справу в порядку спрощеного провадження за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 11.09.2020 року звернулась до Київського районного суду м. Полтави з позовом до ОСОБА_1 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів.

У обґрунтування позовних вимог зазначила, що згідно виконавчого листа №552/2946/14 від 17.06.2014 року стягнуто аліменти з ОСОБА_1 на її користь на утримання дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення повноліття. Посилалась на те, що після ухвалення судового рішення відповідач безвідповідально ставиться до сплати аліментів на утримання дітей, а саме сплачує їх не в повному обсязі та не регулярно, тому утворилась заборгованість. Посила суд стягнути з ОСОБА_1 на її користь неустойку за прострочення сплати аліментів у сумі 98026,78 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн..

25.11.2020 року позивач ОСОБА_2 надала до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, остаточно просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь неустойку за просточення сплати аліментів у розмірі 40159,13 грн. та 10000 грн. витратна професійну правничу допомогу.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 14.09.2020 року у справі відкрито провадження та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

27.10.2020 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначив, що станом на 26.10.2020 року розмір заборгованості складає 20526,50 грн., отримавши дану довідку він відразу сплатив борг в повному об`ємі. Зазначив, що посилання позивача на попередню довідку є передчасним, оскільки довідка, яку надала позивач не містить всі оплати, що буди ним здійснені, а тому борг у довідці не відповідає дійсності. У задоволенні позовних вимог просив відмовити.

У судове засідання позивач ОСОБА_2 не з`явилась, попередньо надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 позов не визнав, в задоволенні позовних вимог просив відмовити.

Суд, заслухавши відповідача, дослідивши зібрані по справі докази, приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що згідно виконавчого листа №552/2946/14 від 17.06.2014 року виданого Київським районним судом м. Полтави, стягнуто аліменти з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення повноліття.

Згідно довідки розрахунку встановлено, що станом на 31.08.2020 року заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів становить 98026,78 грн..

Згідно розрахунку заборгованості від 26.10.2020 року, наданого Київським відділом державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції ( м. Суми) встановлено, що станом на 30.09.2020 року заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів становить 20526,50 грн..

Згідно розрахунку заборгованості від 12.11.2020 року, наданого Київським відділом державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції ( м. Суми) встановлено, що станом на 31.10.2020 року заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів становить 4817,50 грн..

Згідно розрахунку заборгованості наданого Київським відділом державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції ( м. Суми) встановлено, що станом на 31.10.2020 року заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів відсутня.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст..180 СК України встановлено,що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.ст.141, 155, 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обов`язків щодо дитини.

Згідно з ч. 4 ст. 195 СК України розмір заборгованості по аліментам обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.

Відповідно до частини першої статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) зроблено висновок, що «правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем».

Позивач, звертаючись до суду з позовом, посилається на ту обставину, що відповідачем не сплачувалися аліменти, у зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 98 026, 78 грн.

Разом з тим, як встановлено судом та підтверджено даними довідки-розрахунку станом на 31.10.2020 року заборгованість по аліментам на користь позивача відсутня.

При цьому, згідно наданих довідок, вбачається, що відповідачем здійснювалися сплата аліментів, однак не щомісяця .

В силу норм ст. 196 СК України однією з умов стягнення пені за прострочення сплати аліментів є наявність вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти.

Дослідженими в справі доказами не встановлено, що відповідач злісно ухиляється від сплати аліментів,

Тому суд приходить до висновку про відсутність підстав, передбачених нормами ст. 196 СК України для стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів, а позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позову понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 258,259,263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ;

відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 .

Повний текст рішення виготовлено 18.12.2020 року.

Суддя Т.В. Шаповал