Провадження № 2/752/2085/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09.12.2020 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Шевченко Т.М.

з участю секретаря Власенко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Головного управління юстиції у м. Києві, третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пашинська Вікторія Вікторівна, про визнання недійсним заповіту, -

в с т а н о в и в:

у червні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просила визнати недійсним заповіт, складений від імені ОСОБА_3 , посвідчений 12.08.2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пашинською В.В. за реєстровим номером 14680.

В обґрунтування позову зазначено про те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_4 . У зв?язку із зверненням позивача до нотаріуса з метою оформлення спадкових прав на майно, що залишилось після смерті матері, позивач дізналась про існування заповіту, посвідченого 12.08.2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пашинською В.В. за реєстровим номером 14680, за яким ОСОБА_3 заповіла Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 , онуку - відповідачу у справі ОСОБА_2 . Посилаючись на положення ст.ст. 203, 215 ЦК України, позивач просить визнати недійсним вказаний вище заповіт, оскільки станом на час його посвідчення, ОСОБА_3 за станом свого здоров?я не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Ухвалою судді Голосіївського районного судум. Києвавід 19 червня 2019 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 26.09.2019 року у справі призначено посмертну судово-психіатричну експертизу, з метою визначення психічного стану ОСОБА_4 на час посвідчення оспорюваного заповіту.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 18.05.2020 року відновлено провадження у справі.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 28.07.2020 року у справі призначено посмертну судово-психіатричну експертизу, з метою визначення психічного стану ОСОБА_4 на час посвідчення оспорюваного заповіту.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 14.09.2020 року відновлено провадження у справі.

У судове засідання сторони надали заяви, в яких просили розглянути справу у їх відсутність. Крім того, у поданій відповідачем ОСОБА_2 заяві, останній вказує про визнання позовних вимог у повному обсязі, та просить визнати недійсним оспорюваний заповіт.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 12 серпня 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пашинською В.В. за реєстровим номером 14680 посвідчено заповіт, складений від імені ОСОБА_4 згідно змісту якого все майно, яке на день смерті виявиться належним останній, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, остання заповідає ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 89).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, про що 03.12.2018 року Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві складено актовий запис про смерть № 19891, що стверджується даними витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть від 14.06.2019 року № 0 (а.с. 4).

24.01.2019 року Другою київською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 53/2019 щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 (а.с. 5).

Матеріали цивільної справи містять копію рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 01.06.2016 року у справі № 752/19737/15-ц, яким ОСОБА_4 визнано недієздатною, ОСОБА_1 призначено опікуном над ОСОБА_4 (а.с. 9-10).

Посилаючись на положення ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України, позивач просить визнати недійсним заповіт посвідчений 12.08.2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пашинською В.В. за реєстровим номером 14680, складений від імені ОСОБА_4 .

Підставою недійсності правочину згідно зі статтею 215 Цивільного кодексу України є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Відповідно до частин 1-3, 5, 6 статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до п. 16, 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», заповіт є правочином, тому на нього поширюються загальні положення про правочини. Право на пред`явлення позову про недійсність заповіту виникає лише після смерті заповідача.

За змістом положень ст. 1257 ЦК України, за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 подав заяву, в якій позовні вимоги ОСОБА_1 визнав у повному обсязі.

За змістом частини першої статті 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Судом встановлено добровільність визнання відповідачем ОСОБА_2 вказаних вище обставин, заявлених ОСОБА_1 в обґрунтування позовних вимог.

Відтак, враховуючи викладене вище, суд надходить до висновку про задоволення позовних вимогОСОБА_1 у повному обсязі.

Керуючись статтями 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 169, 209, 212-215, 218, 223-226 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Головного управління юстиції у м. Києві, третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пашинська Вікторія Вікторівна, про визнання недійсним заповіту, - задовольнити.

Визнати недійсним заповіт, складений від імені ОСОБА_4 , посвідчений 12.08.2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пашинською Вікторією Вікторівною за реєстровим номером 14680.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя