Справа № 551/939/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2020 року Шишацький районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді Сиволапа Д.С.,
секретаря Кулинченко О.А.,
за участю позивача ОСОБА_1
її представника адвоката Кириченко А.О.,
розглянувши заочно, за правилами загального позовного провадження, у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Шишаки Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,
28 серпня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Шишацького районного суду Полтавської області із позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно померлого чоловіка ОСОБА_5 .
В обґрунтування позовних вимог вказала, що претендує на обов`язкову частку у спадщині померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка ОСОБА_5 у вигляді 1/4 частини належного йому майна.
До складу спадково майна померлого поміж іншого входить 3/8 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 , яка належала йому як колишньому члену колгоспного двору, а також після смерті матері ОСОБА_6 , та 1/2 частина земельної ділянки площею 0,85га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель в с. Покровське (Куйбишеве) Шишацького району Полтавської області
В той же час нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва на вищевказане спадкове майно через відсутність правовстановлюючих документів на будинок на ім`я спадкодавця та ненадання спадкоємцем витягу з ДЗК щодо спадкової земельної ділянки.
З метою захисту своїх майнових прав позивач звернулась до суду та просила визнати з нею в порядку спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_5 право власності на 7/32 частин спірного житлового будинку та 1/8 частину спірної земельної ділянки площею 0,85га. Також просила визнати за нею право власності на 1/4 частину даного будинку як за колишнім членом колгоспного двору.
Ухвалою суду від 11 вересня 2020 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.
Відповідачі, будучи належним чином повідомленим судом про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, заяв по суті справи від них не надходило.
Присутні в судовому засіданні позивач та її представник вважали можливим розглядати справу за відсутності відповідачів, не заперечували проти винесення заочного рішення. Повністю підтримали заявлені позовні вимоги.
В зв`язку з цим, суд відповідно до норм ст. 280 ЦПК України ухвалив розглядати справу у заочному порядку на підставі наявних у справі письмових доказів із винесенням заочного рішення.
Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд прийшов до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інших майнових реєстрів від 23.09.2020 № 225224422 відомості про реєстрацію права власності на вказаний будинок за жодною особою відсутні (а.с. 105).
Відповідно до довідки Покровського старостату Шишацької селищної ради № 401 від 18072017 домоволодіння в АДРЕСА_1 згідно погосподарської Ковалівської сільської ради № 8, особовий рахунок № НОМЕР_1 , станом на 01.07.1990 року відносилось до колгоспного двору. Членами колгоспного двору на вказану дату є: голова двору ОСОБА_6 , 1919 р.н., ОСОБА_5 ,1952 р.н. син, ОСОБА_1 , 1957 р.н. невістка, ОСОБА_4 , 1988 р.н. онука (а.с.10).
Згідно зі ст. 5 ЦК України Акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.
Згідно п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України - Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.
Враховуючи те, що згідно технічної документації спадковий житловий будинок та господарські приміщення побудовані в період з 1960 по 1981 рік, суд, розглядаючи спірні правовідносини, керується тими нормами права, які існували на час їх виникнення, зокрема положеннями ЦК УРСР.
Так, у відповідності до чинного на той час законодавства, зокрема положень Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, вимог інших нормативних актів УРСР, що існували до його прийняття та введення в дію, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику, у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року № 20 із змінами і доповненнями, щодо роз`яснення ст.ст. 17, 18 Закону України «Про власність» вбачається, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.
Згідно ст. 13 Закону Української РСР «Про сільську раду депутатів трудящих Української РСР» 1968 року зі змінами на вказані ради було покладено обов`язок здійснення обліку населення та ведення за встановленими формами погосподарських книг.
Таким чином записи у погосподарських книгах, визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності на житлові споруди.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що наявність відповідного запису у погосподарській книзі № 8, особовий рахунок № НОМЕР_1 , Ковалівської сільської ради Шишацького району Полтавської області є належним документом, що підтверджує право спільної сумісної власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 та який станом на 01.07.1990 відносився до колгоспного двору, наступних громадян: ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 (а.с.10).
На період будівництва житлового будинку, яке здійснено в 1960 році, введення об`єкту до експлуатації потрібно не було, що підтверджено листом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.1999 року № 12/5-126, яким роз`яснюється процедура реєстрації об`єктів нерухомості збудованих до 05.08.1992 року.
Будинок з моменту побудови і до цього часу знаходиться в сільському населеному пункті, має в ньому окремий порядковий номер. Придатність будинку для проживання та належність його колишнім членам колгоспного двору ніким не оспорюєтся.
Згідно ст. 112 ЦК УРСР майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність).
Таким чином з врахуванням приписів ст. 112 ЦК УРСР 1963 року спірний житловий будинок належав членам колгоспного двору: ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 .
При цьому в разі визначення частки співвласників даного будинку, кожен з них мав би право власності на 1/4 його частину, оскільки судом не встановлено підстав відступати від принципу рівності часток кожного зі співвласників.
Таким чином, позивач правомірно претендує на 1/4 частину вказано житлового будинку, як член колишнього колгоспного двору.
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим повторно 14 грудня 2016 року (а.с.18).
До складу спадкового майна ОСОБА_6 поміж іншого входила 1/4 частина житлового будинку по АДРЕСА_1 , як члена колишнього колгоспного двору та земельна ділянка площею 0,85га в с. Покровське (колишнє Куйбишеве) для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, ведення особистого підсобного господарства, що належала їй на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ПЛ № 046115, виданого Куйбишевською сільською радою 11 серпня 1999 року за реєстровим номером 111 (а.с.16).
За життя ОСОБА_6 залишила заповіт, посвідчений 28 травня 1996 року секретарем Куйбишевської сільської ради Чернишенко Н.І., за яким все своє майно заповідала ОСОБА_5 та ОСОБА_3 (а.с.20).
Як встановлено судом з постанови приватного нотаріуса Плаксіної П.Б. від 24.02.2020 № 62/02-31 після смерті ОСОБА_6 цим же нотаріусом була заведена спадкова справа № 173/2014 (витяг про реєстрації в спадковому реєстрі № 39243714 від 22.12.2014). Спадщину прийняли обидва спадкоємці ОСОБА_5 та ОСОБА_3 . Свідоцтва про право на спадщину стосовна будинку по АДРЕСА_2 та земельної ділянки площею 0,85га, яка розташована в цьому ж селі не видавались.
Тобто ОСОБА_5 прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_6 , але за своє життя не оформив своїх прав на неї.
Таким чином на момент смерті ОСОБА_5 йому належала 1/2 частина земельної ділянки ОСОБА_6 площею 0,85 га та 3/8 частини спірного житлового будинку АДРЕСА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ).
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим 19 червня 2017 (а.с.17).
Останній залишив заповіт, посвідчений 24 травня 2017 року старостою Покровського старостату Шишацької селищної ради ОСОБА_9 , за яким все своє майно заповідав ОСОБА_2 (а.с.51, 55).
Згідно матеріалів спадкової справи № 123/2017, яка заведена та ведеться приватним нотаріусом Шишацького районного нотаріального округу Плаксіною П.Б., спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняли його донька ОСОБА_2 , як спадкоємець за заповітом та дружина ОСОБА_1 , як спадкоємець обов`язкової частки у спадщині (а.с.41, 53). Відомості про інших спадкоємців, які прийняли спадщину або претендують на неї відсутні.
Згідно ч.1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).
На момент смерті ОСОБА_5 його дружина ОСОБА_1 досягла пенсійного віку, а отже правомірно претендує на обов`язкову частку у спадщині (а.с.10,42). Враховуючи те, що спадкоємцями ОСОБА_5 які прийняли спадщину та можуть бути віднесені до першої черги за законом, є його дружина та донька, позивач правомірно претендує на 1/4 частину спадкового майна померлого чоловіка.
В той же час постановою приватного нотаріуса Паксіної П.Б. від 24.02.2020 № 62/02-31 позивачу ОСОБА_1 відмолено у видачі свідоцтв про право на спадщину ОСОБА_5 у вигляді належної йому частини житлового будинку та частини земельної ділянки площею 0,85га в зв`язку відсутністю правовстановлюючих документів на будинок та неможливістю надати витяг з ДЗК щодо земельної ділянки (а.с.99-100).
Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).
Згідно п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.
Відповідно до п «в» ч.1 ст. 87 ЗК України право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає при прийнятті спадщини на земельну ділянку двома або більше особами;
Згідно ст. ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.
Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюєтся або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до приписів ст. 41 Конституції України та ст.ст. 316, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно бути позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні.
Той факт, що батько позивача ОСОБА_5 , прийнявши спадщину після смерті його матері ОСОБА_6 , не зареєстрував свого права на неї, перешкоджає позивачу у реалізації її прав на вказане спадкове майно. Дане питання не може бути вирішено в позасудовому порядку, а отже позивач правомірно звернулась за захистом свої прав до суду.
Зважаючи на те, що їй належить 1/4 частина спадкового майна ОСОБА_5 суд вважає необхідним визнати за позивачем в порядку спадкування за законом право власності на 1/8 частину спірної земельної ділянки площею 0,85 га (1/4 від 1/2 частини) та на 3/32 частини спірного житлового будинку (1/4 від 3/8 ).
Таким чином сукупна частка позивача у спірному будинку має складає 11/32 (3/32+8/32), а не 17/32 чи 15/32, як вказано в різних частинах позовної заяви.
За таких обставин позовні вимоги підлягають лише частковому задоволенню в межах встановленої судом частки спадкового майна належної позивачу.
Враховуючи те, що діями жодного з відповідачів не були порушені права позивача на спадкове майно, а позов до суду подано виключно через неможливість нотаріального оформлення спадкового майна в зв`язку з тим, що спадкодавець ОСОБА_5 вчасно не зареєстрував на себе отримане після смерті матері спадкове майно, суд керуючись приписами ст. 141 ЦПК України та виходячи з принципів розумності і справедливості не знаходить підстав для покладення судових витрат на відповідачів. На вказаний висновок суду також впливає той факт, що позивач у позовній заяві фактично не вказала, які позовні вимоги заявлені нею до конкретного зі співвідповідачів, що унеможливлює визначення пропорційності розміру задоволених позовних вимог по відношенню до кожного з відповідачів.
Керуючись ст.ст. 41, 55, 124 Конституції України, ст. 112, 524-526, 534, 548-549 ЦК УРСР, ст.ст. 3, 15, 16, 316, 319, 321, 328, 347, 355, 392, 1216, 1218, 1261,1267, п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, ст.ст. 17, 18 Закону України «Про власність», ст.ст. 81, 87 ЗК України, ст.ст. 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування задовольнити частково.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , в порядку спадкування обов`язкової частки у спадщини її чоловіка ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/8 частину земельної ділянки площею 0,85га, яка розташована у с. Покровське Шишацького району Полтавської області та призначена для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, ведення особистого селянського господарства (правопосвідчувальний документ - Державний акт на право приватної власності не землю серії І-ПЛ № 046115, виданий Куйбишевською сільською радою 11 серпня 1999 року на ім`я ОСОБА_6 ).
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , в порядку спадкування обов`язкової частки у спадщини її чоловіка ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 3/32 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , як за членом колишнього колгоспного двору, право власності на 1/4 (8/32) частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів з дня його підписання не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення може бути переглянуто Шишацьким районним судом Полтавської області за письмовою заявою відповідачів, поданою протягом 30 днів з дня його підписання.

Рішення може бути оскаржено відповідачами до Полтавського апеляційного суду через Шишацький районний суд Полтавської області в 30 денний строк з дня постановлення судом ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Полтавського апеляційного суду через Шишацький районний суд Полтавської області в 30 денний строк з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено та вручено (направлено) сторонам 17 грудня 2020 року.

Головуючий суддя Д.С. Сиволап