Справа № 446/85/20
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

27.01.2020 року суддя Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області Котормус Т. І. перевіривши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з газопостачання з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, нарахованих на суму заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

15 січня 2020 року до суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» про видачу судового наказу, у якій заявник просить суд стягнути з ОСОБА_1 9364,20 грн. основного боргу, 1258,47 грн. інфляційних втрат та 518,58 грн. - 3 % річних.

Заява обґрунтована тим, що боржник є споживачем природнього газу за місцем свого проживання і використовує для побутових потреб газ, що надається ТзОВ «Львівгаз збут». Станом на 20.11.2019 у боржника наявна заборгованість за спожитий природній газ у сумі 9364,20 грн.

24 січня 2020 року до суду надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 ЦПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Розглянувши таку заяву, суд дійшов висновку про необхідність відмови у видачі судового наказу виходячи з наступних мотивів та положень закону.

За змістом ч. 5 ст. 19 ЦПК України умови, за яких суд має право розглядати вимоги про стягнення грошових сум у наказному провадженні визначаються цим Кодексом.

Як зазначено у п. 1 ч. 1 ст. 167 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу. В свою чергу, згідно ч. 3 ст. 163 до заяви про видачу судового наказу додається зокрема копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Так правовідносини, які склалися між сторонами, передбачають наявність укладеного договору, оскільки це передбачено у п. 3 Правил постачання природнього газу, які затверджені Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496.

З оглянутих судом матеріалів, які додані до заяви про видачу судового наказу не встановлено наявність договору, який би був укладений між сторонами та підписаний зокрема боржником.

Суд вважає, що відсутність такого договору зумовлює неможливість видачі судового наказу, оскільки у зобов`язальних правовідносинах саме наявність договору вказує на безспірність заборгованості.

А відповідно до ч. 3 ст. 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Таким чином, з огляду на імперативні норми процесуального закону, які вказують на обов`язок суду відмовити у видачі судового наказу за умов відсутності договору, а також на те, що відсутність такого договору не дає можливості суду в рамках даного провадження з`ясувати безспірність вимог заявника, то судовий наказ за даною заявою видано бути не може.

Окрім того суд вказує, що окремою та самостійною підставою для відмови у видачі судового наказу за даною заявою є положення пункту 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, відповідно до якого, з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою

З матеріалів, які додані до заяви про видачу судового наказу видно, що розрахунок заборгованості, який надано заявником, здійснено за період з лютого 2017 року по вересень 2019 року і такий становить 9364,20 грн.

Однак з даного розрахунку можна встановити, що станом на початок даного розрахунку, а саме лютий 2017 року у боржника вже була наявна заборгованість у розмірі 8674,93 грн., в той час як за лютий 2017 року нараховано до сплати лише 591,59 грн.

Тобто заборгованість, яку просить стягнути заявник, нарахована за періоди, які перевищують ті, що вказані у розрахунку і сягають 2016 року. Водночас, вимоги заявника розраховані за період по 20.11.2019.

Такі обставини вказують на те, що ймовірно пройшов строк позовної давності, який встановлено для таких вимог (три роки).

З урахуванням викладеного та у відповідності до положень статті 165 ЦПК України, суд дійшов переконання про необхідність відмови у видачі судового наказу в цій справі, що не позбавляє права заявника звернутися до суду з аналогічними вимогами в порядку позовного провадження.

Керуючись ст. 19, 160 - 163, 165 167, 258 - 261 Цивільного процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

У видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» заборгованості за надані послуги з газопостачання з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, нарахованих на суму заборгованості - відмовити.

Роз`яснити заявнику, що він має право звернутися до суду з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повний текст ухвали складено 27.01.2020

Суддя Т.І.Котормус