Справа № 367/7791/19
Провадження №2-с/367/4/2020
У Х В А Л А

Іменем України

про скасування судового наказу

24 січня 2020 року суддя Ірпінського міського суду Київської області Оладько С.І., розглянувши заяву представника скаржника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про скасування судового наказу, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду із заявою про скасування судового наказу, в якій просив: скасувати судовий наказ Ірпінського міського суду Київської області по справі №367/7791/19 від 28.11.2019 р.

В обґрунтування своїх вимог боржник посилаються на те, що 28 листопада 2019 року Ірпінським міським судом за заявою Університету державної фіскальної служби України (надалі УДФСУ або Стягувач) видано судовий наказ відповідно до якого вирішено:

Стягнуто з ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 на користь Університету державної фіскальної службиУкраїни (, рахунок № НОМЕР_1 ; МФО 820172, Банк одержувача: Державна казначейська служба України м. Київ; Призначення платежу: плата за комунальні послуги) борг за електропостачання в сумі 7 406,93 грн. а також стягнуто судовий збір в сумі 192,10 грн. (сто дев`яносто дві гривні десять копійок).

Копію судового наказу він отримав рекомендованим поштовим відправленням 17.12.2019 року.

З даним судовим наказом він не погоджуюся в повному обсязі, а безпідставно нараховану заборгованість вважає необґрунтованою та такою, що не відповідає ні обставинам справи ні вимогам чинного законодавства, ні квитанціям про оплату комунальних послуг, а отже даний спір не може бути розглянутий в порядку наказного провадження.

Відносно наявності договору про надання комунальних послуг з постачання електроенергії, варто зазначити, що жодних договорів між боржником та заявником немає, незважаючи на багаторазові звернення власників квартир до заявника з вимогою надати зразок договорів та підписати їх з власниками квартир, однак до питання історії спроб укладання договорів з заявником повернимося трішки пізніше. Враховуючи відсутність будь яких договорів та договірних відносин між заявником та власниками квартир (54 квартири) знову приходим до факту грубого порушення ст. 161 ЦПК України, так як наявність договору та договірних відносин одне з основних вимог для видачі судового наказу.

Як зазначалося раніше заява про видачу судового наказу у даній справі , мала б містити виключно вимоги про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, однак відкриваючи першу сторінку заяви видно, що стягувачем подано заяву про стягнення заборгованості та відшкодування витрат за житлово-комунальні послуги. Таким чином питання відшкодування витрат за житлово-комунальні послуги виходить за рамки ст. 161 ЦПК України, і має розглядатися в загальному позовному провадженні.

Також варто звернути увагу, на недотримання ст. 163 ЦУПК України при оформленні заяви, так як дана заява не містить реєстраційний номер облікової картки платника податків боржника а також засобів зв`язку, які достовірно відомі заявнику. Не варто також залишати без уваги і той факт, що в заяві відсутні відомості про представника який подав дану заяву до суду. При винесенні судового наказу судом також не було враховано, що додатки додані до заяви не завірені належним чином (на відтисках кліше відсутні число місяць та рік, коли документ було завірено) також матеріали справи не містять відомостей про особу, яка ніби то підписувала копії додатків, так яке дана особа має відношення до заявника.

При системному застосуванні норм існуючого законодавства, а не при вибірковому, Стягувачу необхідно було би обґрунтувати свої права, як балансоутримувача багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_2 , у відповідності до положень ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а саме представити або договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному житловому будинку, який укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою.

Порушуючи всі вищезазначені норми Законів України Стягувач здійснює правовідносини з мешканцями багатоквартирного житлового будинку без укладання типових договорів та з порушенням порядку вчинення правочину між фізичною та юридичною особами, який регулюється статтею 208 ЦК України.

Мешканці будинку неодноразово зверталися до УДФСУ щодо укладання відповідних письмових договорів щодо надання житлово-комунальних послуг (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, теплопостачання та гарячого водопостачання). Копії останніх відповідних звернень мешканців додаються. Проте УДФСУ вже протягом 19 років затягує процес укладання відповідних договорів і порушує право на отримання інформації у відведений для цього Законом час (копіїзвернень мешканців до ДФСУ та копії відповідей УДФСУ додаються). Для покращення організації роботи по стимулюванню УДФС України з власниками квартир на загальних зборах було створено ініціативну групу, яка майже 10 років намагається змусити заявника виконати технічні умови електропостачання, що надасть можливість укласти прямі договори «КиївОблЕнерго», усунути недоліки які було допущено при введенні будинку в експлуатацію (факт чисельних та грубих порушення технічних вимог при введенні будинку в експлуатацію було офіційно визнано заявником, (копія відповіді додається).

У своїй заяві стягувач нахабно вводить суд в оману щодо своєчасності та якості надання послуг аналогічно як і недостовірна інформація про задоволеність жителів будинку псевдо наданими послугами, про що свідчить наявність переписки між ініціативною групою та стягувачем у чотирьох томах, які при необхідності будуть надані суду.

Наявність спору встановлює відсутність документів, що підтверджує суб`єктивність права у Стягувача, або документів, що підтверджують виникнення право вимоги і є підставою для скасування судового наказу.

Стосовно обґрунтування розміру боргу, просить суд врахувати, що видаючи судовий наказ не було враховано, що боржником вчасно та у повному обсязі сплачувалися житлово-комунальних послуги протягом останніх 19 років, хоча з доданих до заяви документів взагалі не вбачається хто власник чи наймач квартири є лише копія свідоцтва про право на власності на житловий будинок АДРЕСА_2 який зареєстрований за стягувачем і складається з 54 х квартир.

Боржником сплачувалися послуги теплопостачання, утримання будинку, водопостачання та водовідведення та плата за електропостачання, незважаючи на той факт, що для торгівлі електроенергією необхідна спеціальна ліцензія яка відповідно відсутня у стягувача. Питання безпідставного нарахування боргу неодноразово піднімалася на загальних зборах жителів будинку ще з 2010 року, однак ні договорів, ні тарифів на неодноразові запити та вимоги стягувачем жодного разу так і не було надано.

Договір про надання йому, як власнику приватизованої квартири, таких послуг УДФСУ відсутній, про що в заяві зазначає сам стягувач. Заборгованості по оплаті цих послуг УДФСУ у мене немає Враховуючи обмежені строки для подання заяви про скасування судового наказу до заяви додаються лише частина документів та переписки ініціативної групи з заявником інші підтверджуючі документи будуть мною надані суду додатково в разі необхідності.

Також у 2019 році усі власники квартир у будинку АДРЕСА_2 змінювали лічильники обліку спожитої електроенергії за свій кошт а заявник повідомив, що Університет є лише співвласником приміщень в будинку, а тому будинок не є балансоутримувачем вищевказаного будинку.

Також просив застосувати строки позовної давності у даній справі, так як у розрахунках поданих до суду стягувач не тільки проводить сумнівний розрахунок з перевищенням строків позовної давності а й зазначає необґрунтований та не розписаний борг за попередній, до 2016 року період не зазначаючи за які це місяці, у яких розмірах та які послуги.

Таким чином, на основі викладеного вважаю, що власник приватизованої квартири АДРЕСА_3 , правомірно та в повному обсязі здійснював оплату житлово-комунальних послуг, а тому заборгованості за надані УДФСУ житлово-комунальні послуги не існує.

Сума боргу, нарахованого Стягувачем як відшкодування витрат за електропостачання квартири АДРЕСА_4 відповідно до наданих Стягувачем розрахунків є абсолютно безпідставною і не обґрунтованоюжодними документами та нормативними актами.

Борг, який УДФСУ щомісячно нараховує мешканцям будинку не має жодного відношення до власників квартир, так як виник з вини протиправної діяльності керівництва УДФСУ при здачі будинку в експлуатацію ще в 2001 році. На момент введення в експлуатацію вищезазначений житловий будинок було підключено до електромережі за тимчасовими технічними умовами до тимчасової комплексної підстанції, яка була побудована для забезпечення електроенергією будівельного майданчика на період будівництва житлового будинку. Відповідні підтверджуючі документибудуть надані суду додатково.

Балансоутримувач з 2001 року до 2016 року намагався виконати технічні умови ПАТ «Київобленерго» на підключення будинку до центральних електромереж, проте в 2016 році безпідставно відмовився їх виконувати через відсутність відповідного запису в акті Державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту № 17 від 29.08.2000 р. Однак введення будинку в експлуатацію з електропостачанням від однотрасформаторного ТП-96 потужності 160 кВА суперечить вимогам таблиці 2.1 ДБН в. 2.5-23-2010 і тим самим доводить порушення вимог нормативних документів в галузі електроенергетики, а саме відповідність даного житлового будинку 2-гій категорії з надійності електропостачання. Відповідні підтверджуючі документи будуть мною надані суду додатково.

Через відсутність реалізації УДФСУ належної схеми електропостачання багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_2 ПАТ «Київобленерго» відмовляється заключати прямі договори з власниками квартир на споживання електроенергії, а розрахунки за спожиту мешканцями будинку електроенергію «Київобленерго» проводить з балансоутримувачем УДФСУ за оптовими тарифами для юридичних осіб.Між власниками квартир житлового будинку АДРЕСА_2 та УДФСУ жодного договору на електропостачання не укладалося, так як УДФСУ не є суб`єктом надання послуг з електропостачання для населення. На підставі викладеного УДФСУ не має правових підстав звертатися до суду із даною заявою про стягнення заборгованості, чи як зазначено в заяві про відшкодування витрат.

Також просив суд звернути увагу, що УДФСУ вже звертався до Ірпінського міського суду Київської області з аналогічнимизаявамина видачу судового наказу про стягнення боргу за комунальні послуги із мешканців будинку АДРЕСА_2 - ОСОБА_3 (справа № 367/6763/14-ц) та ОСОБА_4 (справа № 367/7640/14-ц). Дані судові накази були скасовані, оскільки, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у своїх заявах виклали обставини, які мають значення по суті і підлягають з`ясуванню та дослідженню під час судового розгляду справи із додержанням загальних правил щодо пред`явлення позову. У 2019 році стягувач знову звернувся до суду з заявами про видачу судового наказу в тому числі і до вищевказаних осіб і просить видати судовий наказ про стягнення боргу в тому числі і за період, який був зазначений в заявах 2014 року і у стягнені якого було відмовлено.

Також у 2019 року було подано заяви про видачу судового наказу на усіх власників квартир в 54 -х АДРЕСА_5 , у задоволенні яких у інщому складі суду було повною мірою відмовлено за безпідставністю звернення та відсутністю договору.

Таким чином, Стягувач, зловживаючи своїм правом на подання заяви до суду про видачу судового наказу намагається стягнути з порядних жителівгрошові кошти мотивуючи свої неправомірні дії наявністю заборгованості, яка жодним чином необґрунтована і не відповідає її заявленому розміру.

Визначений Стягувачем розмір заборгованості за надання чужих послуг без належно оформлених правочинів, не є безспірним, а тому не може бути розглянутий в порядку наказного провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає заяву такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 28.11.2019 року Ірпінським міським судом Київської області було видано судовий наказ № 367/7791/19 про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 на користь Університету державної фіскальної служби України (, рахунок № НОМЕР_1 ; МФО 820172, Банк одержувача: Державна казначейська служба України м. Київ; Призначення платежу: плата за комунальні послуги) борг за електропостачання в сумі 7406,93 грн. (сім тисяч чотириста шість гривень 93 коп.) та судових витрат в розмірі 192,10 грн. сплаченого судового збору.

Відповідно до ч.3 ст. 171 ЦПК України, у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження. В ухвалі про скасування судового наказу суд за клопотанням боржника вирішує питання про поворот виконання судового наказу в порядку, встановленому статтею 444 цього Кодексу.

Клопотання боржником про поворот виконання судового наказу не заявлено.

Враховуючи наведене, оскільки із заяви представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про скасування судового наказу №367/7791/19 від 28.11.2019 року вбачається спір про право, суд вважає за необхідне скасувати судовий наказ та роз`яснити Університету державної фіскальної служби України, що стягувач має право звернутись до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 170-172, 259-261, 353 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Скасувати судовий наказ виданий Ірпінським міським судом Київської області 28.11.2019 року по справі №367/7791/19 за заявою Університету державної фіскальної служби України до ОСОБА_1 про видачу судового наказу, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь Університету державної фіскальної служби України заборгованість за електропостачання в розмірі 7406,93 грн. та судового збору в розмірі 192,10 грн.

Роз`яснити стягувачу його право звернутись до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: С.І. Оладько