Справа № 761/4632/20
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кошель Б. І. ,

при секретарі Тодосієнко О. А.,

за участі:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в залі суду №6 м. Біла Церква цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства Оборони України, Київського квартирно-експлуатаційного управління, Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України, Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква, Білоцерківської міської ради про виключення житла з числа службового та надання дозволу на приватизацію, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що він підполковник, старший офіцер відділу підготовки військ штабу військ протиповітряної оборони Командування Сухопутних військ Збройних Сил України, звільнений з військової служби наказом від 22.05.2019 року №183 у запас за підпунктом «б» (за станом здоров`я) відповідно до п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Зазначає, що він станом на 02.07.2019 року мав вислугу 26 років, 11 місяців і 2 дні, за рішенням житлової комісії в/ч НОМЕР_1 протоколом №5 від 12.03.2016 року забезпечений службовою квартирою за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 з 21.08.1996 року перебуває на пільговому квартирному обліку, а з 20.04.2017 року на першочерговому квартирному обліку, як учасник бойових дій. Позивач не використовував своє право на приватизацію, а тому звернувся з рапортом до житлової комісії Командування Сухопутних військ ЗСУ від 28.02.2019 року про зміну статусу займаної ним квартири «службова» з метою передачі її у комунальну власність територіальної громади м.Біла Церква та подальшої приватизації. Власником вказаної квартири є Міністерство оборони України. 15.08.2019 року Київським квартирно-експлуатаційним управління Макарову Д.С. було повернуто квартирну справу без реалізації, з тих мотивів, що спірна квартира має житлову площу 22,3 кв.м., а оскільки в ній зареєстровано троє осіб то при нормі забезпечення від 9,0 до 13,65 кв.м. на одну особу, необхідна житлова площа має бути не менше 27 кв.м.. 23.09.2019 року позивач звернувся з претензією до Київського квартирно-експлуатаційного управління, яке 03.10.2019 року листом за №517/6339 повідомило про невідповідність розміру житлової площі службової квартири нормам забезпечення на всіх членів сім`ї постійним житлом. Позивач зазначає, що відповідачами порушується його право на приватизацію житла, шляхом виключення займаної ним квартири за адресою: АДРЕСА_1 з числа службових, а тому просив суд зобов`язати Міністерство оборони України виключити з числа службового квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 49,1 кв.м. та жилою площею 22,3 кв.м., в якій проживає родина підполковника ОСОБА_1 , учасника бойових дій; зобов`язати Міністерство оборони України передати у комунальну власність квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 49,1 кв.м. та жилою площею 22,3 кв.м., в якій проживає родина підполковника ОСОБА_1 , учасника бойових дій; зобов`язати Білоцерківську міську раду Київської області надати дозвіл на приватизацію квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 49,1 кв.м. та жилою площею 22,3 кв.м., в якій проживає родина підполковника ОСОБА_1 , учасника бойових дій.

Відповідач Білоцерківська міська рада Київської області подала відзив на позовну заяву, в якому заперечувала щодо задоволення позовної вимоги в частині вимог до Білоцерківської міської ради, мотивуючи тим, що надання міською радою дозволу на приватизацію квартири, можливе лише у разі коли остання буде передана у власність територіальної громади м.Біла Церква. Вважають, що Білоцерківська міська рада не є належним відповідачем у справі.

Позивач ОСОБА_1 подав відповідь на відзив в якому заперечував проти доводів Білоцерківської міської ради пославшись на те, що всі умови Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України №380 від 31.07.2018 року ним дотримані, а тому наполягав на задоволенні позовних вимог у викладеному варіанті.

Відповідач Головне квартирно-експлуатаційне управління Збройних Сил України подало відзив на позовну заяву, мотивований тим, що вимога позивача про виключення спірної квартири із числа службових є безпідставною, оскільки вона має майже меншу ніж у два рази жилу площу від норми. Так, вказана квартира має 22,16 кв.м. жилої площі, тоді як сім`я позивача складає три особи, а норма житлової площі на одну особу складає 13,65 кв.м., тобто площа квартири не повинна бути меншою за 40,95 кв.м..

Відповідач Київське квартирно-експлуатаційне управління подало відзив в якому зазначило, що спірна квартира, з врахуванням складу сім`ї позивача, за своїм розміром не відповідає рівню середнього забезпечення громадян жилою площею, а сам по собі факт проживання позивача та членів його сім`ї у вказаній квартирі не є підставою для виключення такого житла з числа службового. Крім того, у відзиві зазначено, що військовослужбовцям житло надається згідно з чергою, тому ОСОБА_1 , який перебуває на квартирному обліку у ЖК гарнізону м.Київ в загальній черзі гарнізону 2849, в черзі першочергових 3691 не позбавлений права на отримання житлового приміщення в порядку черговості, а не шляхом виключення спірної квартири з числа службової.

Відповідач Квартирно-експлуатаційний відділ м.Біла Церква подав відзив на позовну заяву в якому заперечував проти задоволення позовних вимог зазначивши, що відсутні правові підстави для передачі займаної позивачем квартири у комунальну власність, оскільки за площею вона не відповідає за рівнем середньої забезпеченості громадян жилою площею.

Відповідачем Київським квартирно-експлуатаційним управлінням подано заперечення на відповідь на відзив, яке за свої змістом зводиться до раніше викладеної у відзиві позиції відповідача щодо суті спору.

Відповідач Міністерство оборони України подало заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначив, що фактичне проживання в службових жилих приміщеннях робітників і службовців, які припинили трудові відносини з підприємством не є підставою для виключення цих приміщень з числа службових. Вказав, що позивач не позбавлений права на отримання житлового приміщення в порядку черговості, а не шляхом виключення спірної квартири з числа службової.

Інших заяв по суті спору сторони до суду не подавали.

Суд, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи в межах наданих сторонами доказів, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Збройних Силах України з 01.08.1992 року, вислуга становить 26 років 11 місяців, 2 дні. Наказом від 22.05.2019 року №183 позивач звільнений з військової служби у запас за підпунктом «б» (за станом здоров`я) відповідно до п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Позивач ОСОБА_1 з 21.08.1996 року перебуває на пільговому квартирному обліку, а з 20.04.2017 року на першочерговому квартирному обліку, як учасник бойових дій.

За рішенням житлової комісії в/ч НОМЕР_1 протоколом №5 від 12.03.2016 року ОСОБА_1 забезпечений службовою квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .

25.04.2016 року ОСОБА_1 . виконавчим комітетом Білоцерківської міської ради видано ордер на житлове приміщення № НОМЕР_2 з сім`єю з 3 чоловік ( ОСОБА_3 дружина та ОСОБА_4 син) на право зайняття житлового приміщення площею 22,16 кв.м., яке складається з 1 кімнати за адресою: АДРЕСА_1 .

26.02.2019 року ОСОБА_1 подав рапорт (заяву) про забезпечення його житловим приміщення для постійного проживання шляхом виключення службового житлового приміщення, яке він утримує в АДРЕСА_1 .

Відповідно до протоколу №06 засідання житлової комісії Командування СВ ЗСУ від 28.02.2019 року затвердженого командувачем Сухопутних військ Збройних Сил України, на підставі рапорту, ОСОБА_1 погоджено надання житлового приміщення для постійного проживання через виключення з числа службової однокімнатної квартири АДРЕСА_2 .

Відповідно до п.5 наказу командира Сухопутних військ Збройних Сил України №164 від 29.03.2019 року підполковнику ОСОБА_1 погоджено надання житлового приміщення для постійного проживання.

Згідно Довідки в/ч НОМЕР_3 від 24.04.2019 року заперечення щодо забезпечення підполковника ОСОБА_1 житловим приміщенням для постійного проживання шляхом виключення службового житлового приміщення, яке він утримує за адресою: АДРЕСА_1 , не має.

26.04.2019 року за № 517/2920 т.в.о. начальника Київського квартирно-експлуатаційного управління підполковник А.Саулюс надав до Головного експлуатаційного управління ЗСУ на розгляд комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців ЗСУ список та облікову справу підполковника ОСОБА_1 , який перебуває на квартирному обліку у Київському квартирно-експлуатаційному управлінні на поліпшення житлових умов та виявив бажання виключити займане ним житлове приміщення із складу службових житлових приміщень у іншому гарнізоні.

Листом від 15.08.2019 року № 517/5397 квартирну справу підполковника ОСОБА_1 щодо зміни статусу «службова» однокімнатної квартири АДРЕСА_2 направлено без реалізації, оскільки згідно розділу VII діючого наказу Міністерства оборони України від 31.07.2018 №380, зняття статусу «службова» можливо при умові забезпечення усіх членів родини постійним житлом відповідно до норм передбачених діючим законодавством, з подальшим зняттям з квартирного обліку. Норма забезпечення від 9,0 до 13,65 кв.м. на одну особу. При складі сім`ї три особи необхідна житлова площа не менше 27 кв.м. З огляду на вищезазначене Київське квартирно-експлуатаційне управління не має законних підстав для подання квартирної справи на комісію з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України.

Позивач ОСОБА_1 вважає, що у зв`язку з відмовою змінити статус «службова» займаної ним квартири, порушуються його житлові права, а тому він звернувся до суду із вказаним позовом.

Відповідачі вважають, що правові підстави для зміни статусу «службова» займаної позивачем квартири відсутні.

Вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

На органи державної влади поширюється спеціально-дозвільний тип правового регулювання - «заборонено все, що прямо не дозволено законом», тобто відповідачу дозволено лише те, що прямо передбачено законом.

Статтею 12 ч. 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено: «Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.

Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1081 від 3 серпня 2006 року, а саме п. 3 встановлено: «Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання.

Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання проводиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла».

Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями на сьогодні передбачено чотири способи забезпечення житлом військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше:

1. наданням один раз протягом усього часу проходження військової служби житла виключеного новозбудованого;

2. надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла виключеного з числа службового;

3. надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб;

4. надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.

Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями у п. 11 встановлено механізм виключення житлового приміщення з числа службового, а саме: «Виключення житлового приміщення з числа службового провадиться згідно з рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини та квартиро - експлуатаційного органу».

Інструкцією про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства Оборони України 31.07.2018 № 380, регламентовано процедуру виключення житла з числа службового (далі Інструкція).

У розділі VII Інструкції визначено порядок надання житлових приміщень для постійного проживання

Відповідно до п.10 розділу VII Інструкції, військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, а також особи, звільнені з військової служби за станом здоров`я, віком, у зв`язку із скороченням штатів, особи з інвалідністю І чи ІІ групи, члени сімей військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісти під час проходження військової служби, що забезпечені службовими житловими приміщеннями незалежно від місця його знаходження, мають право на виключення цього житла з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання за умови перебування на обліку та в порядку, визначеному пунктами 3-7 цього розділу. Виключення квартир з числа службових для забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей здійснюється на підставі клопотання КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району за встановленим порядком.

Позивачем ОСОБА_1 дотримано всіх умов, що визначені Інструкцією, зокрема, на цей час позивач на військовій службі, має календарну вислугу більше 20 років, звільнений з військової служби у запас за станом здоров`я, є учасником АТО, перебуває на квартирному обліку, але постійного житла до цього часу не отримав, тому має право на виключення житла з числа службового.

Відповідно до п.п.2-5 Інструкції, для прийняття рішення про надання житлових приміщень для постійного проживання житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія) розглядає документи облікових справ військовослужбовців.

Після розгляду документів облікової справи житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія) приймає рішення про надання житлового приміщення для постійного проживання.

Затверджений командиром військової частини протокол засідання житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) разом з обліковою справою направляється військовою частиною до КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, що є підставою для видання наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю житлового приміщення для постійного проживання.

На підставі отриманих документів КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району готує список надання житлової площі для постійного проживання (далі - Список надання постійного житла) (додаток 23).

Список надання постійного житла, підписаний начальником КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, з обліковою справою військовослужбовця, витягом із наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю жилого приміщення для постійного проживання, копією протоколу засідання житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) направляється до ГКЕУ для узагальнення та внесення на розгляд Комісії з контролю.

Для розгляду Списку надання постійного житла Комісією з контролю на її засідання можуть запрошуватися голови житлових комісій військових частин (об`єднаних житлових комісій).

За результатами розгляду Списку надання постійного житла Комісія з контролю приймає рішення окремо щодо кожного військовослужбовця про:

погодження надання постійного житла;

відмову в погодженні надання постійного житла із зазначенням причини такої відмови.

Рішення Комісії з контролю оформлюється протоколом.

Як було встановлено судом, відповідно до протоколу №06 засідання житлової комісії Командування СВ ЗСУ від 28.02.2019 року затвердженого командувачем Сухопутних військ Збройних Сил України, на підставі рапорту, ОСОБА_1 погоджено надання житлового приміщення для постійного проживання через виключення з числа службової однокімнатної квартири АДРЕСА_2 .

Відповідно до п.5 наказу командира Сухопутних військ Збройних Сил України №164 від 29.03.2019 року підполковнику ОСОБА_1 погоджено надання житлового приміщення для постійного проживання.

Отже, житлова комісія погодила надання ОСОБА_1 житла для постійного проживання, а командир Сухопутних військ Збройних Сил України видав відповідний наказ, як це передбачено п.3 Інструкції.

У п.4 Інструкції передбачено, що на підставі отриманих документів КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району (в даному випадку Київське квартирно-експлуатаційне управління) готує список надання житлової площі для постійного проживання (далі - Список надання постійного житла) (додаток 23).

Список надання постійного житла, підписаний начальником КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, з обліковою справою військовослужбовця, витягом із наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю жилого приміщення для постійного проживання, копією протоколу засідання житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) направляється до ГКЕУ для узагальнення та внесення на розгляд Комісії з контролю.

Листом від 15.08.2019 року № 517/5397 квартирну справу підполковника ОСОБА_1 щодо зміни статусу «службова» однокімнатної квартири АДРЕСА_2 направлено без реалізації, оскільки згідно розділу VII діючого наказу Міністерства оборони України від 31.07.2018 №380, зняття статусу «службова» можливо при умові забезпечення усіх членів родини постійним житлом відповідно до норм передбачених діючим законодавством, з подальшим зняттям з квартирного обліку. Норма забезпечення від 9,0 до 13,65 кв.м. на одну особу. При складі сім`ї три особи необхідна житлова площа не менше 27 кв.м. З огляду на вищезазначене Київське квартирно-експлуатаційне управління не має законних підстав для подання квартирної справи на комісію з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України.

Однак, такі дії Київського квартирно-експлуатаційного управління не узгоджуються з приписами п.4 Інструкції, відповідно до якого, у КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, а в нашому випадку, Київського квартирно-експлуатаційного управління, не має альтернативного варіанту поведінки, інакше як направити до ГКЕУ для узагальнення та внесення на розгляд Комісії з контролю список надання постійного житла, підписаний начальником КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, з обліковою справою військовослужбовця, витягом із наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю жилого приміщення для постійного проживання, копією протоколу засідання житлової комісії військової частини.

При цьому, у п.5 Інструкції передбачається, що за результатами розгляду Списку надання постійного житла Комісія з контролю приймає рішення окремо щодо кожного військовослужбовця про:

погодження надання постійного житла;

відмову в погодженні надання постійного житла із зазначенням причини такої відмови.

Рішення Комісії з контролю оформлюється протоколом.

Отже, Інструкція про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства Оборони України 31.07.2018 № 380 не наділяє КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, а в нашому випадку, Київського квартирно-експлуатаційного управління, правом надавати оцінку документам, що надійшли для передачі на Комісію з контролю ГКЕУ, чи перевіряти їх на відповідність вимогам п.3-7 Інструкції у випадку реалізації військовослужбовцем права на виключення житла з числа службового в порядку передбаченому п.10 Інструкції.

Суд звертає увагу, що виключно комісія з контролю ГКЕУ правомочна приймати рішення про погодження надання постійного житла чи відмову в погодженні надання постійного житла із зазначенням причини такої відмови, що вбачається із п.5 Інструкції.

Тому, надання Київським квартирно-експлуатаційним управлінням оцінки документам, що надійшли для передачі на комісію з контролю ГКЕУ, а саме щодо невідповідності площі спірної квартирирозміру середнього забезпечення громадян жилою площею в регіоні та неподання квартирної справи ОСОБА_1 на комісію з контролю ГКЕУ суперечить п.3,4,5 Інструкції. Вказаними діями Київське квартирно-експлуатаційне управління фактично перебрало на себе функції комісії з контролю ГКЕУ, що порушує право військовослужбовця на прийняття відповідного рішення правомочним органом та позбавляє ОСОБА_1 можливості реалізувати свої права на житло, що є порушеннямйого житлових прав у розумінні ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, Київським квартирно-експлуатаційним управлінням порушено права військовослужбовця ОСОБА_1 , які підлягають судовому захисту.

Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; (пункти 1 і 4 частини другої статті 175 ЦПК України).

Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України).

Відповідно до п.2.2 Положення про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України затвердженого наказом Міністерства оборони України від 03.07.2013 №448 Головне КЕУ ЗС України є органом військового управління призначене для реалізації у ЗС України державної, військово-технічної політики з питань квартирно-експлуатаційного забезпечення ЗС України, розвитку системи технічної експлуатації фондів військових містечок з метою підтримання військ у стані високої бойової та мобілізаційної готовності.

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

ОСОБА_1 визначивши Київське квартирно-експлуатаційне управління співвідповідачем у справі, позовні вимоги до нього не пред`явив, адресувавши їх Міністерству оборони України та Білоцерківській міській раді, вважаючи саме їх зобов`язаними за його вимогами.

Однак, враховуючи встановлені по справі обставини, приписи розділу VII Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства Оборони України 31.07.2018 № 380 у системному зв`язку з Положенням про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України затвердженого наказом Міністерства оборони України від 03.07.2013 №448 Головне КЕУ ЗС України слід дійти висновку, що саме Київське квартирно-експлуатаційне управління, яке є юридичною особою публічного права правомочне усунути порушення прав позивача.

Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтування позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (Висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача (частина перша, друга та третя статті 51 ЦПК України).

Відповідно до п.5 ч.3 ст.12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій.

Суд, в судовому засіданні неодноразово звертав увагу позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката Речицької Я.О. на склад учасників справи та заявлені позовні вимог. При цьому, ні позивач ні його представник не змоги пояснити, як саме Міністерство оборони України та Білоцерківська міська рада порушили права позивача, належних висновків не зробили, правом уточнити позовні вимоги не скористались.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Отже, враховуючи встановлені обставини та наведені вимоги закону, суд вважає, що Київське квартирно-експлуатаційне управління в порушення п.3,4,5 Інструкції не передало справу військовослужбовця ОСОБА_1 на розгляд комісії ГКЕУ, тому права позивача підлягають судовому захисту шляхом покладення на Київське квартирно-експлуатаційне управління обов`язку вчинити відповідні дії. Крім того, саме Київське квартирно-експлуатаційне управління уповноважено звертатись з клопотанням про виключення квартир ОСОБА_1 з числа службових, що передбачено п.10 Інструкції.

Варховуючи, що відповідачі Міністерство оборони України та Білоцерківська міська рада права ОСОБА_1 не порушували, а останній як позивач, скориставшись своїми процесуальними правами на власний розсуд, відповідні позовні вимоги до належного відповідача не заявив, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, ст.ст.31,118 ЖК УРСР,ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства Оборони України 31.07.2018 № 380, Положення про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України затвердженого наказом Міністерства оборони України від 03.07.2013 №448 та Керуючись ст. 4, 12, 13, 76-81, 206, 258-259, 265, 268, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :
У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяБ. І. Кошель