Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/636/19
Провадження № 2/382/58/20
РІШЕННЯ

Іменем України

/заочне/

20.01.2020 р. Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Литвин Л.І.

при секретарі Чемерис С.О.

за участю адвоката Коваль Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яготин у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та стягнення заборгованості та пені,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та стягнення заборгованості та пені. Свої вимоги обгрнтувала наступним. З 27 липня 2009 року відповідно до рішення Яготинського районного суду від 11.08.2011 р. з відповідача стягуються аліменти на її користь на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини його доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини. 8 липня 2017 р. набрав чинності ЗУ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів". Закон визначає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімумум для дитини відповідного віку. Згідно із попередньою редакцією ч. 2 ст. 18 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не міг бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З 08.07.2017 р. прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становив 1777 грн., а з 1 грудня -1860 грн. відповідно мінімальний розмір аліментів згідно чинної редакції Сімейного кодексу України з 08.07.2017 р. для дітей віком від 6 до 18 років- 888, 50 грн., а з 1 грудня - 930 грн. Відповідно до ЗУ "Про державний бюджет України на 2018 рік" розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становив з 1 січня 2018 року-1860 грн., з 1 липня -1944 грн., з 1 грудня- 2027 грн. Законом "Про державний бюджет на 2019 рік" встановлено розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 р. по 30 червня -2027 грн., з 1 липня по 30 листопада -2118 грн., з 1 грудня -2218 грн. Таким чином, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж: з 1 січня 2018 р.- 930 грн., з 1 липня - 972 грн., з 1 грудня -1013, 50 грн. для дітей віком від 6 до 18 років, а з 1 січня 2019 р. по 30 червня -1013, 50 грн., з 1 липня по 30 листопада -1059 грн., з 1 грудня -1109 грн. Крім цього, станом на 01.02.2019 р. заборгованість відповідача зі сплати аліментів на утримання сина Давида становить 57022, 65 грн., а станом на 1 квітня 2019 р.- 61 784,15 грн. Вона є інвалідом 2 групи, проте працює та утримує сина. З 01.09.2017 р. її син навчається на 1 курсі Київського вищого професійного училища залізничного транспорту. Просила збільшити розмір аліментів, стягнутих із ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини його доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із 8 липня 2017 р., тобто з дати набрання чинності ЗУ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" і до досягнення сином повноліття, заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 61 784, 15 грн., неустойку (пеню) за несплату аліментів за період з 01.01.2018 р. по 01.04.2019 р. в сумі 61 784, 15 гривень, 6000 грн. витрат пов"язаних з правничою допомогою адвоката та 768, 40 грн. судового збору.

В судовому засіданні представник позивачки підтримала позовні вимоги.

Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши докази, враховуючи, що в справі є достатньо доказів для її заочного розгляду, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

За вимогами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до положень статті 13 вказаного Кодексу суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та учасниками справи.

Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду зазделегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пункт 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року містить аналогічні роз"яснення.

Відповідно до положень ч.1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, то строк виконання цього обов"язку буде різним, а тому кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Отже, пеня за прострочення зі сплати аліментів нараховується за кожним періодичним платежем окремо з дня порушення платником аліментів свого обовязку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, після чого розмір нарахованої пені за кожним щомісячним платежем підсумовується та визначається загальна сума пені за порушення аліментних зобовязань.

Виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, то за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому, сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується наступним чином: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, а загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 16.03.2016 року винесеній за результатами розгляду справи № 6-300цс16.

В судовому засіданні установлено, що згідно з рішенням Яготинського районного суду від 11.08.2011 р. з відповідача стягнуто аліменти на користь позивачки на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини його доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини, (виконавчий лист, а.с. 82, постанова про відкриття виконавчого провадження, а.с. 29 матеріалів виконавчого провадження). Позивачка є інвалідом 2 групи загального захворювання, (витяг з акту огляду МСЕК, а.с. 9). З 01.09.2017 р. син позивачки навчається у Київському вищому професійному училищі залізничного транспорту, (а.с. 10).

У частині першій статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз статті 8 СК України та частини першої статті 9 ЦК України дає змогу дійти висновку, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Тлумачення частини третьої статті 11 ЦК України свідчить, що правові норми самі по собі не можуть створювати суб`єктивних прав та обов`язків, оскільки необхідна наявність саме юридичного факту. Зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.

Юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків. Тлумачення частини третьої статті 11 ЦК України свідчить, що правові норми самі по собі не можуть створювати суб`єктивних прав та обов`язків, оскільки необхідна наявність саме юридичного факту.

Зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України. Верховний Суд у своєму висновку звернув увагу, що Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України. Тобто законодавство передбачає механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України. Аналогічна позиція міститься в постановах Верховного суду від 05.02.2014 року у справі № 6-143цс13 та від 20.06.2019 року за № 632/580/17, від 12 вересня 2018 р. у справі № 459/2181/17.

Ураховуючи вищевикладене, а також той факт, що позивачка не надала доказів погіршення свого матеріального стану чи поліпшення майнового стану відповідача, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивачки та зміни розміру аліментів.

Відповідно до ч. 3 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 Сімейного Кодексу України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Відповідно до ч. 2 ст. 195 Сімейного Кодексу України заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

В ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-850св17, зазначено, що порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» і відповідно до ч. 7 цієї статті, суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору щодо її розміру.

Так, Яготинським районним судом Київської області 13 травня 2019 р. ухвалено рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , третя особа: служба у справах дітей Яготинської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини, припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів, яким у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 3 грудня 2019 р., (а.с. 99-104) рішення Яготинського районного суду від 13 травня 2019 р. за апеляційною скаргою ОСОБА_2 у справі за його позовом до ОСОБА_4 , третя особа: служба у справах дітей Яготинської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини, припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів змінено в частині правового обгрунтування підстав відмови у задоволенні позовних вимог в частині визначення місця проживання дитини, в іншій частині рішення залишено без змін.

Таким чином, суд вважає, що між сторонами існував спір щодо сплати аліментів, а також розміру заборгованості, оскільки позивач оспорював правомірність такого зобов"язання, однак, у задоволенні його позову було відмовлено.

З матеріалів виконавчого провадження (а.с. 27-82) вбачається, що станом на 01.04.2019 р. сукупний розмір заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів на утримання сина Давида становить 61784, 15 грн.

При обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

Загальна сума неустойки за період із січня 2018 року по березень 2019 року складає 82 218, 91 грн. та проведений позивачем розрахунок неустойки за несвоєчасну сплату аліментів у суду сумніву не викликає.

Оскільки законом обмежено розмір суми стягнення неустойки: не більше 100 % від суми заборгованості, то розмір неустойки (пені), що підлягає до стягнення з відповідача складає 61 784, 15 грн.

В силу ч. 2 ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Ураховуючи, що відповідач доказів на спростування обставин встановлених судом не надав, є особою працездатною, здатний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, жодних заходів для погашення заборгованості не вжив, суд вважає що позовні вимоги в цій частині ґрунтуються на законі та підлягають до задоволення.

В силу вимог ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30.09.2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного випливає, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, по`вязаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Представником позивачки надано на підтвердження своїх вимог додаткову угоду про виплату гонорару до договору-доручення про надання правової допомоги, укладену 14.11.2018 року між нею -адвокатом Коваль Л.М.та позивачкою ОСОБА_1 , а також надано акт виконаних робіт за Договором-дорученням про надання правової допомоги, розрахунок фактичних витрат у розмірі 6000 (шість тисяч) грн. та квитанції, (а.с. 95-98 ).

Даний розмір витрат розрахований від кількості витраченого адвокатом часу, що становить 12 год. та вартості послуги за одну годину роботи, яка становить 500 грн.

В силу ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно із п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані із розглядом справи у разі часткового задоволення справи покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з чим, суд вважає, що на користь позивачки із відповідача слід стягнути 5000 грн. понесених витрат на правничу допомогу. Оскільки позовні вимоги щодо стягнення заборгованості та пені задоволені, то на користь позивачки із відповідача також необхідно стягнути 1235,68 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 4,10, 12, 13, 81,137, 141,259, 263-26, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 192, 194,195,196 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та стягнення заборгованості та пені задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 ідентифікаційний код НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 61 784, 15 (шістдесят одну тисячу сімсот вісімдесят чотири гривні 15 копійок), неустойку (пеню) за несплату аліментів за період із 01.01.2018 р. по 01.04.2019 р. в сумі 61 784, 15 (шістдесят одна тисяча сімсот вісімдесят чотири гривні 15 копійок), 5000 (п"ять тисяч) гривень витрат пов"язаних з правничою допомогою адвоката.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави 1235, 68 (одну тисячу двісті тридцять п"ять гривень 68 копійок ) судового збору.

Повний текст рішення буде виготовлено 25 січня 2020 року.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, котра може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд-якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивачкою рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Яготинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Литвин Л.І.