РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2020 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Харечка С.П.,

при секретарі Гожа Г.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засідання цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

16 вересня 2020 року ОСОБА_3 звернулась до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

В обґрунтування позову вказує, що вона одружилася з відповідачем - ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказує, що шлюб був зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану м.Рівне, запис № 683. Зазначає, що від шлюбу у них є двоє дітей, одна з яких неповнолітня - донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказує, що їхня сім`я з Відповідачем розпалася. Між мини стали часто виникати непорозуміння, конфлікти. Вже півроку вони проживають з Відповідачем окремо. Вказує, що їх шлюб остаточно розпався і подальше примирення неможливе, зазначає, що перестали вести спільне господарство, підтримувати сімейні стосунки. Подальше збереження сім`ї є неможливим та суперечить не тільки її інтересам, а й інтересам дітей. Відповідач не надає кошти на утримання дитини, хоча йому достеменно відомо, що вона з дітьми перебуває у скрутному матеріальному становищі. У зв`язку з цим звертається до суду з даним позовом.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю та просила суд їх задовольнити з підстав виказаних у позовній заяві.

В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав частково, вказав що погоджується сплачувати аліменти в розмірі 2500 гривень, оскільки він також надає кошти для повнолітньої дитини, яка навчається. Крім того, вказує, що він є приватним підприємцем, і у зв`язку з карантином його дохід зменшився.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частково задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану м.Рівне, ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 ( після заключення шлюбу прізвище ОСОБА_5 ) зареєстрували шлюб 29 липня 2000 року, актовий запис № 683.

Від шлюбу мають неповнолітню дочку: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України.

Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Суд вважає, що на даний час спільне проживання сторін стало не можливим і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, тобто фактично шлюб не існує, а тому його слід розірвати.

Вимоги позивача узгоджуються з положеннями ст. 180 СК України, згідно яких кожен з батьків зобов`язаний утримувати дитину до її повноліття.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка була ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з частиною 2 статті 3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (частина 2 статті 6 Конвенції про права дитини).

Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»,кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішення суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 150 СК України передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, зокрема батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток та забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Статтею 141 СК України встановлено рівність батьків щодо прав та обов"язків по відношенню до дитини.

Згідно ст. 182 СК України вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров"я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Законом України «Про Державнийбюджет Українина 2020рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1січня 2020 року -1779 гривень,з 1липня -1859 гривень,з 1грудня -1921 гривня; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень.

Позивачем не наведено обгрунтованих підстав стягнення з відповідача аліментів саме в розмірі 5 000 грн. щомісячно, зокрема, не зазначено доказів на підтвердження необхідності саме вказаної суми для забезпечення належного розвитку та належного рівня життя дитини, виходячи з рівного обов`язку батьків брати участь в її матеріальному утриманні.

При визначенні розміру аліментів суд виходить з фактичних обставин справи та приходить до переконання, що стягнення аліментів в розмірі 3000.00 гривень відповідатиме інтересам дитини та не порушує прав позивачки як отримувача і прав відповідача як платника аліментів.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 258, 259, 264, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити частково.

Шлюб, зареєстрований між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , зареєстрований 29 липня 2000 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану м.Рівне, актовий запис 683 - розірвати.

Дочку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 залишити проживати з матір`ю ОСОБА_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 (три тисячі гривень) 00 копійок, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 16.09.2020 року до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму судового збору в розмірі 840, 80 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави суму судового збору в розмірі 840, 80 гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Позивач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Повний текст рішення виготовлено 14 грудня 2020 року.

Суддя: С.П. Харечко