Справа № 567/760/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2020 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Василевич О.В.

секретар - Клімович О.О.

з участю відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Острозі у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРСИББАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

АТ «УКРСИББАНК» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 3297, 83 доларів США. Позовні вимоги мотивує тим, що між банком і ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0 від 18.10.2007 р., відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 25 000 доларів США, які останній зобов`язувався щомісяця повертати у розмірі та у строки, передбачені графіком погашення кредиту (додаток №1), зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 10,5 % річних та з кінцевим терміном повернення 08.09.2027р.

Відповідач порушив умови кредитного договору, допустив виникнення заборгованості, що спонукало банк звернутися до суду з позовом про дострокове повернення кредиту та стягнення заборгованості, яка існувала станом на 27.11.2009р. Заочним рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 02.08.2010р. встановлено наявність кредитних правовідносин між сторонами, факт видачі кредиту, неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором та вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_1 та поручителів заборгованість у розмірі 214 228,27 грн.

Вказане рішення було звернуто до примусового виконання та заборгованість за кредитним договором на даний час у повному розмірі не погашена, у зв`язку з чим банк на підставі умов кредитного договору та ст.625 ЦК України нарахував відповідачу відсотки за користування кредитними коштами понад встановлений договором строк за період з 01.06.2017р. по 27.05.2020р. у розмірі 3 297, 83 доларів США, які просить стягнути з відповідача.

Ухвалою суду від 17.09.2020 р. прийнято позовну заяву до розгляду та постановлено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач ОСОБА_1 правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в поданій до суду заяві просив розгляд справи здійснювати у його відсутності, підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечив проти позову, просив у його задоволенні відмовити, обгрунтовуючи тим, що згідно заочного рішення Острозького районного суду від 02.08.2010 р. вимоги банку були задоволені та стягнуто з нього та його поручителів заборгованість за кредитним договором у розмірі 214 228, 27 грн. Зазначив, що вказане рішення суду по мірі можливості виконується як ним, так і його поручителями, та станом на час розгляду справи у суді залишок заборгованості становить 111 084,50 грн. Заперечив наявність залишку заборгованості за кредитним договором у розмірі 21 357, 29 доларів США.

Суд, перевіривши матеріали справи, дослідивши надані докази, заслухавши доводи відповідача, повно та всебічно з`ясувавши обставини, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (нове найменування Акціонерний банк «УКРСИББАНК») та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0 від 18.10.2007р., відповідно до якого банк надав для відповідача кредитні кошти в сумі 25 000 доларів США, що за курсом Національного банку України на день укладення договору було еквівалентно 126 250 грн., зі строком повернення 08.09.2027 р. та сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 10,5 % річних (п.1.1, 1.2.2, 1.3.1 кредитного договору).

Під час дії кредитного договору банк повідомляв ОСОБА_1 , що підтверджується листом вих. № 146670 від 22.02.2008р., про те, що у випадку прострочення платежу за кредитним договором, банк з дати виникнення простроченої суми основного боргу, нараховуватиме позичальнику на прострочену суму основного боргу підвищені проценти в розмірі збільшеної вдвічі від діючої процентної ставки на момент виникнення такої простроченої суми основного боргу, тобто банк повідомив відповідача про обставину у разі виникнення якої нарахування процентів за користування кредитом під час дії договору буде здійснюватися із застосуванням нової процентної ставки у розмірі 21 % річних.

Положеннями вищевказаного договору було передбачено умови повернення кредиту і сплати відсотків за його користування та вказані умови було порушено відповідачем, що підтверджується заочним рішенням Острозького районного суду від 02.08.2010р. у цивільній справі № 2-47/10 за позовом АКІБ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відповідно до якого позов задоволено, стягнуто солідарно з відповідача ОСОБА_1 та його поручителів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь банку заборгованість у розмірі 214 228, 27 грн.

Еквівалент розміру заборгованості в іноземній валюті у резолютивній частині судового рішення не визначався та позивач самостійно визначив існуючий на даний час розмір заборгованості в іноземній валюті в сумі 21 357,29 доларів США.

Водночас з довідки Острозького районного відділу ДВС № 15192 від 19.10.2020 р., наданої відповідачем, судом встановлено, що у відділі ДВС знаходиться на примусовому виконанні виконавчий лист про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь АТ «Укрсиббанк» заборгованості у розмірі 214 228,27 грн. Станом на 01.10.2020 р. залишок основного боргу становить 111 084, 50 грн.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, з ухваленням судового рішення про стягнення боргу у 2010 р. зобов`язання відповідача сплатити заборгованість за кредитним договором не припинилося та продовжує тривати до моменту повного погашення грошового зобов`язання. Отже, банк як кредитор має право на отримання сум, передбачених ст.625 цього Кодексу, за увесь час прострочення в межах строку позовної давності.

Позивач звертаючись з вищевказаним позов, обґрунтовуючи заявлений розмір позовних вимог надав суду два розрахунки заборгованості процентів, нарахованих ним на підставі ст.625 ЦК України.

Так, згідно першої довідки-розрахунку заборгованості по процентам за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін (за прострочення виконання грошового зобов`язання відповідно до ст.625 ЦК України) станом на 28.05.2020р. за кредитним договором № 0 від 08.10.2007р. нарахування процентів здійснено за період з 08.09.2008р. по 08.05.2020р. виходячи з розміру процентної ставки 10,5 % річних, та загальний розмір заборгованості за вказаний період за такими процентами складає 3 529,36 доларів США (а.с.35 (на звороті) 41).

Водночас, згідно другої довідки-розрахунку заборгованості по процентам за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін (за прострочення виконання грошового зобов`язання відповідно до ст.625 ЦК України) станом на 28.05.2020р. за кредитним договором № 0 від 08.10.2007р. нарахування процентів здійснено за період з 08.06.2017 р. по 27.05.2020р. (відмінний від періоду згідно вищевказаної довідки розрахунку) виходячи з розміру процентної ставки 21 % річних, та загальний розмір заборгованості за вказаний період за такими процентами становить 3297,83 доларів США (а.с.43-44).

Таким чином, банк виконав та надав суду два відмінних один від одного розрахунки процентів (за періодом та процентною ставкою) за користування відповідачем кредитними коштами понад встановлений договором строк.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач використав передбачене кредитним договором право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилась несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України, а відтак такими діями банк на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Таким чином, банк втратив право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до відповідача про дострокове погашення боргу на підставі ст.1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019р. у справі № 127/15672/16-ц, від 31.10.2018р. у справі №202/4494/16-ц, від 04.07.2018р. у справі №310/11534/13-ц, від 28.03.2018р. у справі №444/9519/12.

Правовий аналіз положень ст.ст.526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст.625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Наведена правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019р. у справі №127/15672/16-ц, від 04.06.2019р. у справі №916/190/18, від 04.07.2018р. у справі №310/11534/13-ц.

Як було встановлено судом, ОСОБА_1 належним чином не виконував своїх зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим банк звернувся до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості за кредитом і процентів за користування коштами з позичальника та ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які поручилися за виконання відповідачем кредитного договору на підставі укладених з банком договорів поруки. Заочним рішенням Острозького районного суду від 02.08.2010р. про стягнення заборгованості за кредитним договором підтверджено наявність грошового зобов`язання відповідача перед банком та його порушення. Виконавчий лист, виданий на підставі цього судового рішення, пред`явлений до примусового виконання та на даний час частково виконаний, залишок боргу становить 111 084, 50 грн., що підтверджується довідкою Острозького районного відділу ДВС №15192 від 19.10.2020р.

Таким чином, з ухваленням рішення про стягнення боргу у 2010р. зобов`язання відповідача сплатити заборгованість за кредитним договором не припинилося та продовжує тривати до моменту повного погашення грошового зобов`язання. Отже, банк як кредитор має право на отримання сум, передбачених ст.625 цього Кодексу, за увесь час прострочення в межах строку позовної давності.

Позивач при виконанні розрахунку заборгованості відповідно до ст.625 ЦК України по процентам за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін в одному випадку застосував ставку 10,5 % річних, та в другому випадку - ставку 21 % річних, та обидві процентні ставки були передбачені умовами укладеного між сторонами кредитного договору до моменту його дострокового припинення з ініціативи банку.

Як вже зазначалося вище, у разі реалізації банком свого права на дострокове повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, банк втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом.

В матеріалах справи відсутні докази про те, що сторони досягли згоди при укладенні кредитного договору на застосування у правовідносинах між собою ст.625 ЦК України із ставкою процентів іншою, аніж 3 % річних.

З урахуванням встановлених судом обставин суд приходить до висновку про те, що позивач після дострокового припинення кредитного договору та звернення до суду з вимогою про дострокове повернення всієї суми кредиту безпідставно продовжив нараховувати відповідачу проценти за користування грошовими коштами за ставкою, яка була передбачена умовами такого договору.

В матеріалах справи відсутній розрахунок заборгованості виконаний позивачем на підставі ст.625 ЦК України виходячи з процентної ставки 3 % річних, а тому виходячи з принципів диспозитивності та змагальності, передбачених ст.ст. 12,13 ЦПК України, суд вирішує справу в межах заявлених вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи.

При вирішенні даного спору судом взято до уваги, що відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, та при цьому суд враховує, що позивачем не було наведено доводів та не надано доказів, які б спростовували висновки суду щодо безпідставності виконання позивачем розрахунку заборгованості відповідно до ст.625 ЦК України за ставкою 10,5 % чи 21 % річних.

Таким чином, суд за відсутності належним чином виконаного на підставі ст.625 ЦК України розрахунку заборгованості приходить до висновку про наявність фактичних та правових підстав для відмови у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 211, 258, 263-265, 273 ЦПК України, -

у х в а л и в :

В задоволенні позову АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УКРСИББАНК" (місцезнаходження: 04070, м.Київ вул.Андріївська, буд. 2/12, ) до ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 11.12.2020р.

Суддя Острозького районного судуВасилевич О.В.