КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2020 року м. Київ

Унікальний номер справи № 753/14075/17

Апеляційне провадження № 22-ц/824/1176/2020

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Ратнікової В.М., Борисової О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Добровольської Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 13 листопада 2019 року, ухвалене під головуванням судді Коренюк А.М., по справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі», що є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Київенерго», про визнання недійсним та скасування рішення комісії постачальника електроенергії, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2017 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив визнати недійсним та скасувати рішення комісії постачальника електроенергії ПАТ «Київенерго», оформлене протоколом №1280 від 20 липня 2017 року щодо нарахування ОСОБА_2 13 824,44 грн. за недораховану електроенергію та 562,56 грн. за проведення криміналістичної експертизи (а.с. 1-6).

Свої вимоги мотивував тим, що він, як споживач, із відповідачем, як надавачем послуг з електропостачання нежитлового приміщення АДРЕСА_1 , яке належить йому на праві приватної власності, уклав договір про постачання електричної енергії від 21 березня 2005 року за №60017. Так, 24 березня 2017 року представниками ПАТ «Київенерго» було складено акт про порушення Правил користування електричною енергією №44163 щодо споживання ним електроенергії, в якому зазначено, що споживач електроенергії порушив ст.ст. 26, 27 Закону України «Про електроенергетику» та п.п. 3.3., 3.31., 6.40, 10.2 Правил користування електричною енергією, а саме - «пошкоджена пломба електропередавальної організації, пломба має сліди механічного впливу, яка встановлена на ввідному комутаційному апараті №70488555», в якому зазначено схему електропостачання та інші дані, й споживача або його уповноваженого представника запрошено на засідання комісії з розгляду складеного акту про порушення Правила користування електричною енергією на 12 квітня 2017 року.

Зазначав, що при перевірці та огляді нежитлового приміщення працівниками ПАТ «Київенерго» він не був присутній. За наслідками засідання комісії було прийнято рішення про відкладення його розгляду до проведення експертизи. 20 липня 2017 року ПАТ «Київенерго» було проведено засідання комісії щодо розгляду акта про порушення Правил користування електричною енергією №44163, за результатами якого прийнято рішення, оформлене протоколом №1280, яким споживачу ОСОБА_1 нараховано до сплати 13 824,44 грн. - за несанкціоноване використання електричної енергії та 562,56 грн. - витрат, понесених ПАТ «Київенерго», за проведення експертизи.

Вказував, що пломба №70488555 згідно з п. 2 акту №44163 не встановлена, тому підставою скасування рішення комісії від 20 квітня 2017 року є те, що всупереч п. 6.40 Правил користування електричною енергією комісія не надала та не розглянула належних документів щодо встановлення та передачі на відповідальне збереження споживачу спірної пломби.

Вважає, що акт складено з порушенням чинного законодавства, тому він є незаконним та протиправним, як і дії комісії щодо розгляду зазначеного акта, оформлене протоколом щодо нарахування йому до сплати 13 824,44 грн. за несанкціоноване використання електричної енергії.

У запереченнях на позовну заяву представник ПАТ «Київенерго» Стовбун С.В. просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, оскільки рішення щодо нарахування вартості електроенергії, спожитої без обліку за актом про порушення відповідачем повністю дотримано вимог чинного законодавства (а.с. 55-59).

У відповіді на заперечення позивач зазначив, що у відповідача немає жодного доказу взяття на баланс та відповідальне збереження спірної пломби споживачем ОСОБА_1 чи його уповноваженим представником і як наслідок право електропостачальника на складення акту про порушення Правил користування електричною енергією та здійснення відповідно до нього певних нарахувань (а.с. 110-111).

У грудні 2018 року представник ПАТ «Київенерго» Савчук Л.А. подала до суду клопотання про заміну сторони в порядку процесуального правонаступництва, в якому просила замінити відповідача у справі на його правонаступника ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» (а.с. 142-143).

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 22 травня 2019 року залучено ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» як правонаступника ПрАТ «Київенерго» до участі у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Київенерго» про визнання недійсним та скасування рішення комісії постачальника електроенергії (а.с. 158).

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 13 листопада 2019 року у задоволенні вказаного позову відмовлено (а.с. 195-199).

Не погодившись з ухвалою та рішенням районного суду, 12 грудня 2019 року представник ОСОБА_1 - адвокат Клименко Н.С. звернулася до суду з апеляційноюскаргою, в якій просила скасувати ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 22 травня 2019 року, скасувати рішення Дарницького районного суду міста Києва від 13 листопада 2019 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с. 200-211).

На обґрунтування скарги зазначила, що висновок суду першої інстанції про неможливість оскарження протоколу щодо розгляду акта про порушення Правил користування електричною енергією та визнання дій комісії щодо розгляду зазначеного акта неправомірними обмежує право особи захищати відповідно до ст. 124 Конституції України свої порушені, невизнані та оспорені права, визначати межі заявлених вимог та способи захисту прав. Звертала увагу на те, що згідно з п. 6.42 Правил користування електричною енергією споживач має право оскаржити рішення комісії в суді; у разі звернення до суду впродовж 10 робочих днів з дня вручення протоколу споживачу останній має право не оплачувати виставлені рахунки до вирішення спірних питань у судовому порядку. Тобто суд першої інстанції на вказане уваги не звернув та не з`ясував, що оскаржуваний протокол несе цілком реальну загрозу відключення від електропостачання споживача за несплату коштів, нарахування яких він вважає незаконним та порушує права споживача.

Щодо оскаржуваної ухвали про залучення ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» як правонаступника ПрАТ «Київенерго» до участі у справі апелянт зазначив, що суд розглянув дане питання з власної ініціативи, без належних доказів щодо підтвердження правонаступництва, тому суд незаконно залучив ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі».

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Клименко О.С. підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити. Представник відповідача - адвокат Кириллов М.С. заперечував проти скарги и просив її відхилити

Інші особи,які берутьучасть усправі досуду неприбули, прочас тамісце розгляду справи були сповіщені належним чином, про що у справі є докази. Факт належного сповіщення ОСОБА_1 його представник - адвокат Клименко О.С. в суді апеляційної інстанції не заперечував про що свідчить протокол та звукозапис судового засідання (а.с. 219-227, 240-241, 248-249).

Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 130, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали та рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, згідно свідоцтва про право власності від 04 травня 2005 року ОСОБА_1 має на праві приватної власності нежиле приміщення АДРЕСА_1 (а.с. 24).

21 березня 2005 року між позивачем ОСОБА_1 , як споживачем, та відповідачем ПАТ «Київенерго», як надавачем послуг з електропостачання, було укладено договір про постачання електричної енергії №60017 з постачання електроенергії до нежитлового приміщення АДРЕСА_1 , яке належить позивачу на праві приватної власності (а.с. 7-14).

24 березня 2017 року представниками ПАТ «Київенерго» було складено акт про порушення Правила користування електричною енергією №44163 щодо споживання позивачем електроенергії, в якому зазначено, що споживач електроенергії порушив ст.ст. 26, 27 Закону України «Про електроенергетику» та п.п. 3.3., 3.31., 6.40, 10.2 Правил користування електричною енергією, а саме - «пошкоджена пломба електропередавальної організації, пломба має сліди механічного впливу, яка встановлена на ввідному комутаційному апараті №70488555» (а.с. 15-16).

12 квітня 2017 року представниками комісії ПАТ «Київенерго» складено протокол №666 засідання комісії по розгляду акта про порушення №44163 від 24 березня 2017 року, в якому зазначено, що розгляду акта перенесено на наступне засідання у зв`язку з необхідністю проведення криміналістичної експертизи пломби №70488555 (а.с. 17-18).

20 липня 2017 року ПАТ «Київенерго» було проведено засідання комісії щодо розгляду акта про порушення Правил користування електричною енергією №44163, за результатами якого складено протокол №1280 від 20 липня 2017 року, яким споживачу ОСОБА_1 нараховано до сплати 13 824,44 грн. за несанкціоноване використання електричної енергії та 562,56 грн. - витрат, понесених ПАТ «Київенерго» за проведення експертизи (а.с. 19-20).

До протоколу №1280 від 20 липня 2017 року долучено розрахунок вартості електроенергії, спожитої без обліку (договору) за актом порушень Правил користування електричною енергією №44163 від 24 березня 2017 року (а.с. 21).

Відповідно до частини першої статті 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Згідно зі статтею 714 ЦК України за договором постачання електричними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму їх використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До зазначеного договору застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

У цій справі позивачем пред`явлено вимоги про визнання недійсним та скасування рішення засідання комісії, оформлене протоколом № 1280 від 20 липня 2017 року з розгляду акту про порушення Правил користування електричної енергії щодо нарахування позивачу 13 824.44 грн. за недораховану електроенергію та 562.56 грн. за проведення експертизи.

Статтею 30 ЦПК України 2004 року, в редакції Закону чинній на час подання позовної заяви, передбачено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Відповідно до змісту ст. 11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК України установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Складений працівниками електропостачальної організації акт про порушення Правил користування електричною енергією є лише фіксацією такого порушення, що було виявлено під час проведення перевірки дотримання цих Правил, тому оскарження лише факту складення такого акта, який не встановлює для споживача будь-яких обов`язків і є різновидом претензії, не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав.

Зазначений акт може бути визнаний як доказ (із наданням йому відповідної оцінки судом під час вирішення іншого спору), зокрема щодо відшкодування матеріальних збитків, при вирішенні якого суд зобов`язаний дати оцінку щодо дійсності цього акта.

Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

При цьому Велика Палата Верховного Суду зазначила, що поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» необхідно тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

Таку правову позицію викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 березня 2018 року у справі № 800/559/17, від 03 квітня 2018 року у справі № 9901/152/18, від 30 травня 2018 року у справі № 9901/497/18.

Відповідний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 522/12901/17-ц (провадження 14-503цс18), предметом розгляду якої було скасування протоколу засідання комісії щодо розгляду акта про порушення Правил та постановах Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 641/5328/16-ц (провадження 61-25583св18), від 15 травня 2019 року у справі № 583/1694/15-ц (провадження 61-20730св18), від 10 липня 2019 року у справі №127/17593/16-ц (провадження № 61-13120св18).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З наведеного правового висновку Великої Палати Верховного Суду випливає, що спосіб захисту прав шляхом подання позову про скасування протоколу щодо розгляду акта про порушення ПКЕЕН та визнання дій комісії щодо розгляду зазначеного акта неправомірними не сприяє ефективному відновленню порушеного права.

Отже, заявлений в цій справі спір не підлягає судовому розгляду.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Частинами першою і другою статті 377 ЦПК України передбачено, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі у відповідній частині з підстав, передбачених статтею 255 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів касаційної скарги.

Оскільки суд першої інстанції не врахував зазначених положень законодавства та дійшов помилкового висновку, що спір належить розглядати в порядку цивільного судочинства, ухвалене в цій справі судове рішення підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Доводи апеляційної скарги, що позивача обмежено у праві на доступу до правосуддя колегія суддів відхилила з огляду на те, що позивач не позбавлений права заперечувати щодо неправомірності нарахування суми боргу за спожиту електроенергію, нараховану за актом про порушення Правил користування електроенергією, у межах провадження про стягнення з нього боргу.

В апеляційній скарзі позивач виклав заперечення на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 22 травня 2019 року про залучення ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» як правонаступника ПрАТ «Київенерго» до участі у справі та просив її скасувати.

Згідно з ч. 2 ст. 353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Відповідно до п. 2.3 Статуту ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» товариство є правонаступником ПАТ «Київенерго» в частині переданих йому майна, прав та обов`язків згідно з розподільним балансом, а також в частині прав та обов`язків, що визначені ч. 13 розділу XVIII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про ринок електричної енергії» (а.с. 145-149).

Таким чином, з наявних у справі доказів вбачається, що ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» є правонаступником ПАТ «Київенерго» в частині майна, прав та обов`язків, пов`язаних із провадженням діяльності з постачання електричної енергії.

Отже, суд дійшов обґрунтованого висновку про залучення до участі у справі як правонаступника - ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі».

Інші доводи апеляційної скарги вищевказаних висновків не спростовують, тому колегія суддів їх відхилила.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», тому, з огляду на положення ст. 141 ЦПК України, колегія суддів не вирішувала питання повернення судового збору.

Керуючись п.1 ч. 1 ст. 255, ст.ст. 367, ст. 377, 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 13 листопада 2019 року - скасувати.

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі», що є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Київенерго», про визнання недійсним та скасування рішення комісії, оформлене протоколом № 1280 від 20 липня 2017 року, - закрити.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 23 січня 2020 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

В.М. Ратнікова

О.В. Борисова