ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

21 січня 2020 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 749/322/19

Головуючий у першій інстанції - Шаповал З. О.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/201/20

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Бобрової І.О., Мамонової О.Є.,

із секретарем - Зіньковець О.О.,

сторони: позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , подану адвокатом Кравченком Володимиром Володимировичем, на рішення Щорського районного суду Чернігівської області від 15 листопада 2019 року (місце ухвалення - м. Сновськ, дата складання повного тексту - 25.11.2019) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2019 року адвокат ОСОБА_1 - ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обгрунтування позову посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_4 , яка за своє життя заповіт не склала. З заявою про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_4 звернувся рідний брат позивача ОСОБА_5 , актовий запис про смерть якого вчинено 18.05.2018.

Після смерті ОСОБА_5 заведено спадкову справу за заявою сина померлого ОСОБА_2 .

Позивач в позові посилається на те, що в установлений законом шестимісячний строк не звернувся за отриманням спадщини у зв`язку з хворобою і його перебуванням на лікуванні, крім того він проживає в іншій країні - Казахстан, м. Костанай. По приїзду в м.Сновськ ОСОБА_1 звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але йому було відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини на підставі пропущеного строку визначеного ст. 1270 ЦК України.

Обгрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 зазначає, що за життя своєї матері ОСОБА_4 допомагав їй, постійно опікувався нею, здійснював переказ грошових коштів, у тому числі на утримання будинку, комунальні послуги, останні були здійснені на ім`я ОСОБА_6 через хворобу ОСОБА_4 . Кожен рік позивач приїздив в м. Сновськ, допомагав фізично і матеріально, за час хвороби покійної матері наймав доглядальницю.

Крім того, в позові посилається, що з грудня 2017 року у Щорському районному суді перебуває справа за позовною заявою ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для подання заяви на прийняття спадщини.

В позові позивач просить визначити йому додатковий строк для подання заяви на прийняття спадщини після смерті його матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка складається з: житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; земельної ділянки, площею 770 кв.м., цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування житлового будинку та розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Щорського районного суду від 15.11.2019 позов ОСОБА_1 , який поданий ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - задоволено. Визначено ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 на шість місяців з дня набрання чинності рішенням суду.

Рішення суду обґрунтовано тим, що позивач є спадкоємцем першої черги майна померлої матері, пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, а тому позов підлягає задоволенню та позивачу слід визначити додатковий строк терміном у 6 місяців, для подання заяви про прийняття спадщини, після смерті матері з врахуванням проживання позивача за межами України.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції адвокат ОСОБА_2 - Кравченко В.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення місцевого суду від 15.11.2019, та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Крім того, просить стягнути з позивача на користь відповідача усі понесені ним документально підтверджені судові витрати по справі.

За доводами апеляційної скарги оскаржуване рішення суду ухвалено помилково, є необґрунтованим, висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення ухвалено із неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

В обґрунтування скарги заявник посилається на пропуск строку ОСОБА_1 у майже півтора роки після закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини після смерті спадкодавця - ОСОБА_4 . Жодних об`єктивних обставин, які б заважали позивачу звернутись до нотаріуса з відповідною заявою, позивачем не зазначено, доказів не надано. Копія довідки КГП «Поликлиники № 2 города Костанай» від 30.10.2017 викликає сумніви у сторони відповідача, оскільки не містить вихідного номеру, відомостей перебування на лікуванні позивача (амбулаторне, стаціонарне), тощо.

Зазначає, що судом першої інстанції не було вирішено клопотання відповідача про витребування судом інформації з КГП «Поликлиники № 2 города Костанай» з приводу звернень позивача за медичною допомогою, лікування, встановленого діагнозу, що свідчить про порушення принципу рівності сторін.

У скарзі заявник посилається на те, що суд першої інстанції під час розгляду справи вийшов за межі позовних вимог. Так, є правильне посилання судом на ст. 1272 ЦК України, проте позивачем не надано поважних причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, позовні вимоги при цьому стороною позивача не змінювались і не уточнювались.

В обґрунтування скарги адвокат відповідача ОСОБА_2 - Кравченко В.В. зазначає, що ОСОБА_2 завів в Сновській районній державній нотаріальній конторі спадкову справу щодо майна померлого батька ОСОБА_5 , та прийняв в розумінні Книги Шостої ЦК України спадщину після смерті свого батька. Проте, ОСОБА_1 вчасно не звернувся з заявою про прийняття спадщини, обґрунтованих підстав та доказів для надання додаткового строку для подання заяви на прийняття спадщини після смерті матері не надав. Крім того, позивач самоусунувся від догляду за спільною із відповідачем матір`ю, в той час як постійний догляд за матір`ю ОСОБА_4 забезпечив саме ОСОБА_5 , з яким померлий спадкодавець проживав по день своєї смерті.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, рішення Щорського районного суду від 15.11.2019 залишити без змін. В обґрунтування посилається на необґрунтованість апеляційної скарги, та законність оскаржуваного рішення суду. Посилається, що у позивача ОСОБА_1 були поважні причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій по прийняттю спадщини.

Вислухавши суддю-доповідача, учасників судового процесу, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та матеріали цивільної справи № 749/1498/17, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.10 т.1), після якої відкрилась спадщина на належне їй майно.

15.06.2017 з заявою про прийняття спадщини, у встановлений законом строк, після померлої ОСОБА_4 звернувся її син ОСОБА_5 (а.с. 71 т.1), проте свідоцтво про право на спадщину не отримав (а.с. 70-74 т.1).

Матеріали справи № 749/1498/17 містять копію свідоцтва про смерть ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 164 т. 1, справа № 749/1498/17 ).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на належне йому майно.

Рішенням Щорського районного суду Чернігівської області від 28.08.2018 ОСОБА_2 , відповідачу по даній справі, було визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_5 померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на три місяці з дня набрання чинності рішенням суду (а.с.79-80 т.1).

01.11.2018 ОСОБА_2 звернувся до Сновської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька ОСОБА_5 , на підставі заяви заведена спадкова справа №158/2018 (а.с.75-82 т. 1 ).

З матеріалів справи № 749/1498/17 вбачається, що 20.12.2017 ОСОБА_1 звернувся до Щорського районного суду Чернігівської області з позовом до Сновської міської ради Сновського району Чернігівської області, про визначення додаткового строку для подання заяви на прийняття спадщини. Розгляд справи тривав до 02.07.2019. Наслідком є ухвала Щорського районного суду від 02.07.2019 про залишення без розгляду позовної заяви (а.с. 240-243 т. 2 справа № 749/1498/17).

01.04.2019 представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 вдруге звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.1 т.1), до відповідача ОСОБА_2 , який прийняв спадщину після свого батька.

З довідки КГП «Поліклініка №2 міста Костанай» від 30.10.2017 вбачається, що позивач ОСОБА_1 в період з 13.10.2017 по 30.10.2017 перебував на лікуванні у вказаній лікарні з діагнозом - бронхопневмонія, гіпертонічний криз (а.с. 32 т.1).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивач є спадкоємцем першої черги майна померлої матері, пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, а тому позов підлягає задоволенню та позивачу слід визначити додатковий строк терміном у 6 місяців для подання заяви про прийняття спадщини, після смерті матері з врахуванням проживання позивача за межами України.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд, оскільки судом першої інстанції обставини справи з`ясовані в обсягу, необхідному для правильного вирішення спору, відповідно до встановлених обставин, правильно визначено суть і характер правовідносин сторін та норми матеріального права, що їх регулюють.

За загальним правилом положення про спадкування виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошеня її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 26 вересня 2012 року № 6-85цс12, від 04 листопада 2015 року № 6-1486цс15.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визнання додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Так, судом встановлено, та підтверджується матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , (а.с.10 т.1), ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 , син ОСОБА_4 , в період з 13.10.2017 по 30.10.2017 позивач ОСОБА_1 перебував на лікуванні (а.с. 32 т.1), з 20.12.2017 по 02.07.2019 відбувався розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до Сновської міської ради Сновського району Чернігівської області, про визначення додаткового строку для подання заяви на прийняття спадщини (а.с. 240-243 т.2 справа № 749/1498/17), 01.04.2019 представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 вдруге звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , вже до належних відповідачів.

Враховуючи всі обставини справи, на які посилається та обґрунтовує належними та достовірними доказами сторона позивача, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку щодо задоволення позову, з чим погоджується колегія суддів апеляційного суду, оскільки позивачем пропущено строк з поважних, об`єктивних та непереборних причин.

З врахуванням наведеного, не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки суду посилання заявника у скарзі на пропуск ОСОБА_1 без поважних причин строку для прийняття спадщини після смерті спадкодавця - ОСОБА_4 .

Не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, що суд першої інстанції під час розгляду справи вийшов за межі позовних вимог, оскільки в обґрунтування наявності підстав для задоволення позовних вимог позивач посилався на поважність причин, та зазначав, що пропустив строк лише на один місяць і десять днів та вперше звернувся до суду 20.12.2017 та на норми ст. ст. 1270, 1272 ЦК України, як не може бути підставою для скасування правильного по суті рішення посилання щодо не вирішення клопотання відповідача про витребування судом інформації з КГП «Поликлиники № 2 города Костанай» з приводу звернень позивача за медичною допомогою, лікування, встановленого діагнозу, оскільки відповідач користувався послугами адвоката, будь-яких доказів про неможливість отримання запитуваної інформації, яка була відома позивачу протягом тривалого часу розгляду справ, як суду першої інстанції, так і апеляційної, не надано.

Не є підставою для скасування правильного по суті рішення доводи апеляційної скарги щодо довідки КГП «Поликлиники № 2 города Костанай» від 30.10.2017, судом першої інстанції вказана вище довідка була досліджена та їй вже була надана оцінка, представником відповідача не наведено обґрунтованих сумнівів для визначення довідки недопустимим доказом.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, а зводяться лише до переоцінки доказів.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Суд правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом підстав для скасування судового рішення.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення суду - без змін.

Крім того, не підлягають стягненню з позивача на користь відповідача усі понесені судові витрати по справі, про що в апеляційній скарзі просить адвокат позивача ОСОБА_2 - Кравченко В.В. , оскільки відповідно до ч.ч. 1, 2, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Щорського районного суду Чернігівської області від 15 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 24.01.2020.

Головуючий Судді: