Справа № 712/787/20
Провадження № 2-р/712/14/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 грудня 2020 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді Романенко В.А.

за участю секретаря Назаренко М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника АТ «Ощадбанк» Пилипенка В.М. про роз`яснення судового рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Представник АТ «Ощадбанк» Пилипенко В.М. звернувся до суду з заявою про роз`яснення рішення, посилаючись на те, що Соснівським районним судом м. Черкаси розглянуто цивільну справу № 712/787/20 за позовом акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Черкаського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 липня 2020 року закрито провадження у справі та вирішено питання щодо розподілу та відшкодування понесених позивачем судових витрат по справі № 712/787/20.

В резолютивній частині судового рішення встановлено, що судовий збір, сплачений, відповідно до меморіального ордеру № в розмірі 2102 грн. компенсувати акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» в особі філії Черкаського обласного управління АТ «Ощадбанк» за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

28.10.2020 року позивачем на адресу Головного управління Державної казначейської служби України у м. Черкасах Черкаської області разом з ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 липня 2020 року по справі № 712/787/20 було направлено лист № 12.20/1402 про виконання вищезазначеної ухвали з проханням про повернення сплаченого по зазначеній справі судового збору.

У своїй відповіді № 05.1-19-01-08/8276 від 17.11.2020 Головне управління повідомило позивача, що повертає ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 липня 2020 року по справі № 712/787/20 без виконання, оскільки в резолютивній частині зазначеного судового рішення судом не визначено способу відшкодування сум судового збору, а виконавчий документ щодо компенсації судового збору не підлягає виконанню органами Казначейства.

Просить роз`яснити ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 липня 2020 року по справі № 712/787/20 за позовом акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Черкаського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу в частині порядку та способу відшкодування позивачу суми сплаченого судового збору.

Відповідно до ч. 3 ст. 271 ЦПК України суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може викликати учасників справи, державного чи приватного виконавця в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розглядові заяви про роз`яснення рішення.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи, викладені в заяві про роз`яснення судового рішення, суд дійшов до наступного висновку.

Судове рішення - акт судового розгляду справи будь-якого виду провадження, яке відповідно до ст. 124 Конституції України ухвалюється судами іменем України і є обов`язковим до виконання на всій території України.

Статтею 258 ЦПК України судовими рішеннями є: 1) ухвали; 2) рішення;3) постанови; 4) судові накази.

Відповідно до ст. 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 271 ЦПК України, за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

Як роз`яснено у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», роз`яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз`яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до виконання. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

Отже, діюче процесуальне законодавство зазначає, що рішення суду повинно бути зрозумілим, яке полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення.

Роз`яснення судового рішення є одним із способів усунення його недоліків, які стосуються недотримання його ясності та визначеності.

За своєю правовою суттю роз`яснення судового рішення зумовлене його нечіткістю, якщо рішення є неясним та незрозумілим для осіб, щодо яких воно постановлене, так і тих, що будуть здійснювати його виконання. Тобто, роз`яснення полягає в тому, що суд не вправі давати відповідь на нові та не вирішені ним вимоги, а лише має роз`яснити положення ухваленого рішення, які не чітко та не ясно сформульовані.

Таким чином, роз`яснення рішення - це більш повний, чіткий, ясний, зрозумілий виклад рішення, як правило його резолютивної частини, розуміння та сприйняття яких викликає труднощі, однак шляхом постановлення ухвали про роз`яснення суд не вправі змінювати суть самого рішення.

У відповідності до чинного законодавства, якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, суд ухвалою відмовляє у роз`ясненні судового рішення.

Надаючи оцінку доводам заявника (позивача по справі) щодо потреби у роз`ясненні ухвали суду суд виходить з наступного.

Як зазначалось вище, ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 липня 2020 року закрито провадження у цивільній справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Черкаського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу.

Судовий збір, сплачений, відповідно до меморіального ордеру № в розмірі 2102 грн. компенсувати Публічному акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» в особі філії Черкаського обласного управління АТ «Ощадбанк» за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Вказане судове рішення набрало законної сили.

Вирішуючи питання про порядок розподілу судових витрат суд виходив з того, що сплачений позивачем судовий збір в сумі 2102грн. має бути відшкодований за рахунок держави, оскільки відповідач є особою ОСОБА_1 являється учасником бойових дій та має пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій, що вбачається з посвідчення серія НОМЕР_1 , а тому відповідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору. При цьому, в резолютивній частині рішення судом зазначено, що судові витрати у вигляді сплаченого судового збору при подачі позову в розмірі 2102 грн. слід компенсувати Публічному акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» в особі філії Черкаського обласного управління АТ «Ощадбанк» за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

28.10.2020 року філією Черкаське обласне управління АТ «Ощадбанк» на адресу Головного управління Державної казначейської служби України у м. Черкасах Черкаської області разом з ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 липня 2020 року по справі № 712/787/20 було направлено лист № 12.20/1402 про виконання вищезазначеної ухвали з проханням про повернення сплаченого по зазначеній справі судового збору.

У своїй відповіді № 05.1-19-01-08/8276 від 17.11.2020 Головне управління Державної казначейської служби України у м. Черкасах Черкаської області повідомило, що повертає ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 липня 2020 року по справі № 712/787/20 без виконання, оскільки в резолютивній частині зазначеного судового рішення судом не визначено способу відшкодування сум судового збору, а виконавчий документ щодо компенсації судового збору не підлягає виконанню органами Казначейства.

Разом з тим, на теперішній час КМУ не встановлено спеціального порядку щодо компенсації судових витрат за рахунок коштів державного бюджету, що створює перешкоди для реалізації виконання рішення суду.

Таким чином, внаслідок того, що в резолютивній частині рішення судом не визначено порядку та способу відшкодування позивачу суми сплаченого судового збору, то на теперішній час існує невизначеність щодо змісту рішення суду в частині порядку та способу відшкодування їй суми сплаченого судового збору, внаслідок чого, відповідно до ч.1 ст. 271 ЦПК таке рішення суду підлягає роз`ясненню.

Враховуючи обставини справи та зміст ухвали суду в частині відшкодування позивачу сплаченої ними суми судового збору слід звернути увагу на наступне.

До основних засад цивільного судочинства відносяться, зокрема, принцип верховенства права та відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.п. 1, 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Статтею 2 цього Закону передбачено, що платниками судового збору є, зокрема, громадяни України, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, за змістом ст. 141 ЦПК та положень ЗУ «Про судовий збір», у випадку задоволення позовних вимог обов`язок зі сплати судового збору покладається на відповідача, але авансується за рахунок позивача.

З огляду на зазначене, по обставинах даної справи обов`язок зі сплати судового збору стосується саме відповідача ОСОБА_1 . Проте, відповідач є учасником бойових дій, а відтак, відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору, а отже, має право не сплачувати судовий збір.

Частиною 6 статті 141 ЦПК передбачено, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору, про що вказано у постанові ВСУ від 01.03.2017 року по справі № 6-152цс17 та абз.2 п.35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах».

Таким чином, обов`язок відповідача ОСОБА_1 з відшкодування позивачу витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, в силу вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК та п. 13 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» переходить до держави і має бути здійснений у встановленому законом порядку.

Частиною 6 статті 141 ЦПК передбачено, що компенсація учаснику справи понесених ним судових витрат за рахунок держави здійснюється у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Разом з тим слід звернути увагу, що така норма має загальний характер і стосується компенсації всіх видів судових витрат, передбачених ст. 133 ЦПК. Натомість, судовий збір є окремим видом судових витрат і порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (ч. 2 ст. 133 ЦПК).

Статтею 7 ЗУ «Про судовий збір» врегульовані питання повернення судового збору. За змістом даної статті закону передбачено, що у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю. У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (тотожне за змістом правило передбачено і ч. 1 ст. 142 ЦПК).

За наслідками розгляду справи обов`язок зі сплати судового збору покладається на відповідача, який на підставі закону звільнений від його сплати, тобто не зобов`язаний здійснювати до державного бюджету такого платежу, хоча відповідна сума судового збору сплачена в бюджет позивачем, тобто має місце переплата судового збору. Тож, з огляду на положення ч. 6 ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК та п. 13 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», відповідна переплата має бути повернута позивачу за рахунок коштів державного бюджету.

Процедурні аспекти порядку повернення суми сплаченого судового збору врегульовані наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787 «Про затвердження Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів».

Таким чином, в контексті обставин даної цивільної справи компенсація позивачці суми сплаченого нею судового збору має бути здійснена, шляхом повернення їй таких коштів в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.133, 141, 142, 259, 268, 271 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву представника АТ «Ощадбанк» Пилипенка В.М. про роз`яснення судового рішення задовольнити.

Роз`яснити, що ухвала Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 липня 2020 року по цивільній справі № 712/787/2020 в частині компенсації Публічному акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» в особі філії Черкаського обласного управління АТ «Ощадбанк» за рахунок держави суми сплаченого ними судового збору в розмірі 2102 грн. слід розуміти таким чином, що судом прийнято рішення повернути на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Черкаського обласного управління АТ «Ощадбанк», за рахунок коштів Державного бюджету України суму судового збору в розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) грн., сплаченого відповідно до меморіального ордеру № від 17 січня 2020 року.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий: