Справа № 496/2957/19
Провадження № 2/496/380/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2020 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Буран В.М.,

за участю секретаря Дигуляр А.С.,

позивачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Біляївського районного суду Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на земельну ділянку та скасування державної реєстрації земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів, в якому просить суд визнати недійсним та скасувати свідоцтво на право власності на земельну ділянку, обґрунтовує свій позов тим, що вона є співвласником житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , площа якого 54,50 кв.м. про що свідчить Свідоцтво про право на спадщину за законом від 15.06.2005 р. та Витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.05.2019 р., яку було проведено на підставі рішення Біляївського районного суду Одеської області від 29.11.2005 р. Однак в супереч вищевикладеного, Біляївським міськрайонним управлінням юстиції в Одеській області було видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 , де власниками вказані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що згідно із Законом є порушенням її права власності на нерухоме майно, у зв`язку з чим позивачка звернулася до суду з вказаним позовом.

Позивач у судовому засідання на задоволенні своїх позовних вимог наполягала.

Відповідачі до судового засідання не з`явилися, однак надіслали до суду заяви, відповідно до яких, просять судове засідання проводити у їх відсутність, з позовними вимогами ознайомленні, проти їх задоволення не заперечують (а.с. 47, 50, 52).

Частинами 3, 4 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.06.2005 р. виданого державним нотаріусом Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області, яке зареєстровано в реєстрі за № 1-2820, ОСОБА_1 належить Ѕ частини житлового будинку з надвірними спорудами під АДРЕСА_1 ) (а.с. 15, 17). Що підтверджується також витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 14).

Згідно рішення Біляївського районного суду Одеської області ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було виділено в натурі ѕ житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 28-29).

Рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 47081521 від 28.05.2019 року згідно рішення суду ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували своє право власності на житловий будинок з надвірними спорудами під АДРЕСА_1 )(а.с. 21).

Згідно ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Відповідно ч. 1, 4 ст. 120 ЗК України до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Однак в супереч цих положень 02.04.2015 р. Реєстраційною службою Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно індексний номер 35855930, згідно якого присадибна земельна ділянка АДРЕСА_1 площею 0,1359 га. за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:003:1150 на праві приватної спільної власності належить тільки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 6), що зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за Рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 20476779 від 02.04.2015 р. (а.с. 7). Дана інформація також підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 23).

Згідно ч. 2 ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян.

Згідно ч.2 ст. 152 ЗК України - власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно п.п. а, б, в, г, д, ч.3 ст. 152 ЗК України - громадяни та юридичні особи можуть здійснювати своє право на земельні ділянки шляхом: визнання прав, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно ч. 1 ст. 154 ЗК України органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування без рішення суду не мають права втручатись у здійснення власником повноважень щодо володіння, користування і розпорядження належною йому земельною ділянкою або встановлювати непередбачені законодавчими актами додаткові обов`язки чи обмеження.

Державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності та видавалися на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки, що узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 22 травня 2013 року (справа № 6-33цс13).

Згідно ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Згідно ст. 393 ЦК України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Таким чином, оцінивши надані докази, суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 обґрунтований, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 81, 200, 206, 259, 261, 263, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 120, 152, 154, 155, 158 ЗК України, 377, 393 ЦК України суд:

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 ), ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_4 , ІПН НОМЕР_5 , паспорт серії НОМЕР_6 ), про визнання недійсним та скасування права власності на земельну ділянку та скасування державної реєстрації земельної ділянки- задовольнити.

Визнати недійсним та скасувати Свідоцтво про право власності на нерухоме майно земельну ділянку по АДРЕСА_1 кадастровий номер: :02:003:1150, що видане на ім`я ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 02.04.2015 року, СТА 148725, ІН: 35855930.

Скасувати державну реєстрацію земельної ділянки по АДРЕСА_1 кадастровий номер: :02:003:1150, на ім`я ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , запис № 9271967 від 16.03.2015 року.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Повний текст рішення складено 23 січня 2020 року

Суддя Буран В.М.