Справа № 464/4908/20
пр.№ 2/464/1395/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.12.2020 року м.Львів

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Борачка М.В.,

секретар судового засідання Гаврилишин О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду в порядку спрощеного позовного провадженняцивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з відповідача в його користь заборгованість у розмірі 3000 доларів США та понесені судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 11.12.2018 між ним та відповідачем укладено усний договір позики на суму 2000 доларів США, а 13.02.2019 укладено усний договір позики на суму 1000 доларів США. Позивач належним чином виконав умови усних договорів позики від 11.12.2018 та 13.02.2019 та передав відповідачу кошти в сумі 3000 доларів США. Факт укладення усних договорів позики та отримання відповідачем коштів підтверджується розпискою від 11.12.2018 та 13.02.2019. Згідно даної розписки відповідач зобов`язувався повернути позику у розмірі 2000 доларів США до 25.12.2018, а позику у розмірі 1000 доларів США на першу вимогу. 22.06.2020 позивачем направлено відповідачу письмову вимогу про повернення коштів в розмірі 3000 доларів США у строк до 30.06.2020. Відповідач жодним чином не відреагував на дану вимогу, позики не повернув. Відтак просить позов задоволити.

Ухвалою судді Сихівського районного суду м.Львова від 12 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Позивач в судове засідання не з`явився, 14.12.2020 від його представника через канцелярію суду надійшла заява у якій просить справу розглядати у відсутності позивача та його представника, позов підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, причин неявки не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило, відзив на позовну заяву не подав, а тому відповідно до ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких підстав.

Згідно ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду або такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності до статей 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За умовами ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.

Згідно з ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 11.12.2018 ОСОБА_1 надав в позику ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 2000 доларів США, які відповідач зобов`язувався повернути до 25.12.2018. Крім того, 13.02.2019 ОСОБА_1 надав в позику ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 1000 доларів США, які відповідач зобов`язувався повернути на першу вимогу. Факт передачі відповідачу коштів, а також строки їх повернення підтверджується письмовою розпискою від 11.12.2018 та 13.02.2019.

Крім того, судом встановлено, що 22.06.2020 позивач направив відповідачу вимогу про повернення коштів.

Беручи до уваги те, що відповідач ОСОБА_2 доказів належного виконання умов договору не надав, а також не надав доказів того, що невиконання зобов`язань за договором сталося не з його вини, а відтак, заборгованість у розмірі 3000 доларів США підлягає стягненню на користь позивача з відповідача, як позичальника.

Згідно із ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі задоволення позову на відповідача.

Вирішуючи питання стягнення судового збору, суд приходить до висновку, що відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 840,80 грн.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаннях з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.2 ст.137 цього Кодексу за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При цьому, за приписами частини 3 наведеної статті, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Тобто, витрати на правничу допомогу відшкодовуються лише у тому випадку, якщо правова допомога реально надавалася у справі тими особами, які одержали за це плату.

Відповідно до ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч.8 ст.141 цього Кодексу розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно ордеру серії ВС №1033478 про надання правової допомоги ОСОБА_1 уклав договір про надання правової допомоги з адвокатом Дмитришин М.П.

Як вбачається з акту виконаних робіт №1, розмір витрат на правничу допомогу (гонорар) становить 10000 грн. Крім того, згідно даного акту погоджена вартість 1 години роботи адвоката становить 1200 грн. та адвокатом було затрачено 8,5 години на правовий аналіз матеріалів справи та консультування клієнта; підготовку вимоги про повернення коштів та надіслання на адресу відповідача; підготовку позовної заяви, формування пакету додатків; участь в судовому засіданні; підготовка, надіслання на адресу відповідача та подання в суд клопотання про долучення доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу.

На підтвердження сплачених витрат на правничу допомогу позивачем надано меморіальний ордер №59762184.1 від 19.06.2020, про сплату 10000 грн.

Разом з тим, вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу суд враховує обсяг матеріалів справи, складність, обсяг та характер наданої допомоги, та приходить до висновку що необхідний та достатній час для вчинення процесуальних дій по даній справі не повинен перевищувати 5 годин.

Відтак, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що витрати на правничу допомогу підлягають стягненню у розмірі 6000 грн. (5 год.*1200 грн.).

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 263 265, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України,

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 3000 (три тисячі) доларів США.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 6000 грн. витрат на правничу допомогу та 840,80 грн. судового збору, а всього 6840(шість тисяч вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Сихівський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ).

Повне рішення суду складено 14 грудня 2020 року.

Головуючий Борачок М.В.