Михайлівський районний суд Запорізької області
Справа № 321/1115/20
Провадження № 2/321/450/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.12.2020 року

Михайлівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Машкіної Н.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Бородіної І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Запорізькій області, третя особа: Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, про зняття арешту з нерухомого майна, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Запорізькій області, третя особа: Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, про зняття арешту з нерухомого майна, мотивуючи свої вимоги таким.

Позивач відповідно до Державного реєстру прав на нерухоме майно є власником декількох об`єктів нерухомості, основна частина яких знаходиться у Михайлівському районі Запорізької області. При зверненні до інформаційного ресурсу Державного реєстру прав на нерухоме майно ним було встановлено, що відповідно до внесених реєстраторами до реєстру даних на його нерухомого майна ще у 2011 році накладено арешт на підставі постанови слідчого Ленінського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області Пихтюка С.І. в процесі розслідування кримінальної справи № 15530901. Яке саме нерухоме майно обтяжене арештом, з інформації Державного реєстру прав на нерухоме майно не вбачається, оскільки відсутній опис предмета обтяження. З огляду на відсутність конкретизації предмету (опису) обтяження, обтяження арештом стосується будь-якого належного йому нерухомого майна. Що стосується підстав накладення арешту на його майно, то слідчими Ленінського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області відносно СТ «УКРГІПРОМЕЗ» з 2011 року велися слідчі дії по кримінальному провадженню, однак за наявною у нього інформацією усі можливі дії по даному провадженню були закінчені у 2015 році. Саме тому, ще при закритті кримінального провадження усі заходи забезпечення, задіяні правоохоронними органами мали бути завершені ще на початку 2015 року. В той же час йому є невідомим, чи вносилися (перевносилися) дані по кримінальним провадженням працівниками правоохоронних органів, в т.ч. при процесуальних змінах від КПК України 1960 року до КПК України 2012 року на підставі відповідних перехідних положень. Арешт з майна мав бути знятий слідчим як у випадку відсутності потреби у ньому за правилами КПК 1960 року, так і судом при закінченні розгляду кримінальної справи у порядку КПК 2012 року. Натомість, з невідомих причин, арешт майна не був знятий у порядку кримінального судочинства. Наскільки йому є відомим, кримінальне провадження з вищевказаних підстав більше не велося, слідчі дії не проводилися, він жодним чином не повідомлявся про результати таких дій. З огляду на вищенаведене, для з`ясування обставин та підстав існування арешту усього належного йому нерухомого майна, його представником було направлено адвокатські запити до Дніпровського відділу Національної поліції у Запорізькій області та Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради. З інформації, отриманої від Департаменту реєстраційних послуг листом йому стало відомо, що дані про арешт нерухомого майна було перенесено до Державного реєстру прав на нерухоме майно реєстратором, а отже такий запис є вторинним. Оскільки наданої відповідачем інформації було недостатньо для встановлення об`єктивних підстав для створення та існування обтяження його нерухомого майна, його представником було направлено повторний та більш ґрунтовний запит. З інформації, отриманої у відповідь на повторний запит стало відомо, що документи, які є підставою для арешту належного йому нерухомого майна у Департаменту відсутні. Таким чином, його намагання вирішити питання протиправного обмеження права власності у досудовий спосіб (вжиття заходів досудового врегулювання спору) хоч і мали місце, однак не мало конструктивної відповіді зі сторони відповідача. З огляду на викладене, беручи до уваги, що у спеціальному розділі Державного реєстру прав на нерухоме майно відсутній опис щодо конкретного об`єкту обтяження, вбачається накладення арешту на все належне йому майно. Така ситуація створює порушення його права власності не тільки відносно усього набутого нерухомого майна, але й такого, що буде набуто ним у майбутньому. Внаслідок зазначеного, просить суд скасувати арешт, накладений на його нерухоме майно, номер запису про обтяження - 13933676, дата реєстрації 24.06.2011 року.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Мормуль П.В. не з`явилися, надавши заяву про розгляд справи у їх відсутність.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції у Запорізькій області в судове засідання не з`явився, у визначений судом строк подано відзив на позовну заяву ОСОБА_1 про зняття арешту з нерухомого майна в якому викладені аргументи щодо наведених ним наступних заперечень проти позову. Так, представник відповідача у відзиві зазначив, що питання зняття арешту з майна повинно бути вирішено в порядку ч.1 ст. 174 КПК України. У даному випадку позовні вимоги не можуть пред`являтися до ГУНП в Запорізькій області, оскільки відсутні правовідносини з позивачем та ГУНП в Запорізькій області. У зв`язку з зазначеним, просить суд в задоволенні позову позивачу відмовити в повному обсязі.

Представник третьої особи Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом та підтверджується наданими у справі доказами, згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстр у Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 05.05.2020 року, ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 належить на праві приватної власності, на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер 131, виданого 16.05.2018 року Михайлівською державною нотаріальною конторою земельна ділянка, кадастровий номер :03:008:0022, площею 1,5 га, для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Плодородненської сільської ради, Михайлівського району, Запорізької області. Згідно Договору оренди землі, серія та номер б/н, виданого 10.10.2019 року, орендодавцем ОСОБА_1 було укладено договір оренди землі площею 1,5000 га на строк 15 років з орендарем «СПП Лана». Крім того, ОСОБА_1 , на праві приватної власності належить житловий будинок, загальною площею 40 кв.м., житловою 21.4 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 на підставі рішення виконавчого комітету місцевої Ради депутатів Плодородненської сільської ради, Михайлівського району, Запорізької області. Також, позивачу належить земельна ділянка, з кадастровим номером :04:037:0350, площею 0.0471 га, для ведення садівництва.

Крім того, з актуальної інформації про державну реєстрацію обтяжень від 24.06.2011 року, вбачається, що у 2011 році на підставі постанови слідчого Ленінського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області Пихтюка С.І. застосовано обтяження арешт нерухомого майна позивача у кримінальній справі № 15530901. Яке саме нерухоме майно обтяжене арештом, з інформації ДРРП не вбачається, оскільки в відсутній опис предмета обтяження (а.с. 4-5).

Згідно адвокатського запиту від 13 травня 2020 року за вих. № 20/003, у т.в.о. начальника Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області була витребувана інформація про стан кримінальної справи № 15530901.

З Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженню №0000613 вбачається, що постановою слідчого СВ Жовтневого РВ ЗМУГУНП в Запорізькій області від 30 грудня 2014 року воно було закрито на підставі ч.1 ст. 284 КПК України. Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 січня 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 05 березня 2015 року, було відмовлено у задоволенні скарги на вказану постанову. (а.с. 7-8, 29-32).

З відповіді заступника директора департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 27.05.2020 року за вх. № 01-14/02/1311 на адвокатський запит вбачається, що дані про арешт нерухомого майна було перенесено до ДРРП реєстратором (а.с. 9-10).

З відповіді заступника директора департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради на адвокатський запит від 12.06.2020 року за № 01-10/02/1520, документи щодо здійснення до 01.10.2013 року державної реєстрації речових прав на нерухомого

майно та їх обтяжень у 2011 році в Департаменті відсутні. Відомості щодо обтяжень нерухомого майна після 01.01.2013 року були зареєстровані відповідно до структури розділу, який визначений Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в частині нерухомого майна, опис про яке мітиться в Державному реєстрі прав (а.с. 11-12).

В силу вимог ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними способами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст. 77 ЦПК України).

Згідно ст. 81 ч.6 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен мас право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст.ст. 316, 319, 321, 391 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» підставою для реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав є зокрема, рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно і обмежень цих прав, що набрали законної сили.

Згідно ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

П. 2.1. Положення про Єдиний реєстр заборон на відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом міністерства юстиції України № 31/5 від 9 червня 1999 року, передбачено зняття заборони на підставі рішення суду.

Частиною 6 ст. 126 КПК України 1960 року передбачалося, що «накладення арешту на майно скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба».

У ч. 4 ст. 174 КПК України 2012 року зазначено, що «суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна» а також, що «суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові».

Відповідно до статті 126 КПК України 1960 року, чинного на час накладення арешту на спірне майно, зазначений захід міг тимчасово застосовуватися слідчим або судом на період досудового слідства та/або судового розгляду для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна.

У разі закриття кримінальної справи постановою слідчого арешт майна згідно з частиною першою статті 214 КПК України 1960 року підлягав скасуванню на підставі цього ж процесуального рішення.

У пункті 7 Перехідних положень КПК України 2012 року визначено, що «оперативно-розшукові заходи, слідчі та процесуальні дії, розпочаті до дня набрання чинності цим Кодексом, завершуються у порядку, який діяв до набрання ним чинності. Після набрання чинності цим Кодексом оперативно-розшукові заходи, слідчі та процесуальні дії здійснюються згідно з положеннями Закону України "Про оперативно-розшукову діяльність" та положеннями цього Кодексу».

Пунктом 9 Перехідних положень КПК України 2012 року встановлено, що «запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом».

З огляду на викладене, беручи до уваги у спеціальному розділі ДРРП відсутній опис щодо конкретного об`єкту обтяження, вбачається накладення арешту на все належне майно позивачеві. Така ситуація створює порушення його права власності не тільки відносно усього набутого нерухомого майна, але й такого, що буде набуто ним у майбутньому.

Велика Палата Верховного Суду в постанові (справа № 727/2878/19,провадження № 14-516цс19) від 30.06.2020 року звертає увагу на те, що вона вже неодноразово вирішувала питання щодо юрисдикції суду за вимогами про звільнення майна з-під арешту, накладеного за правилами кримінального судочинства, та вказала, що спір щодо звільнення майна з-під арешту є приватноправовим, якщо арешт накладений на майно особи, яка не була учасником кримінального провадження, розпочатого за Кримінально-процесуальним кодексом України (далі - КПК України 1960 року) та завершеного (вирок, постанова про закриття провадження) у порядку, передбаченому КПК України 1960 року (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 372/2904/17-ц) або КПК України 2012 року (постанова Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 2-3392/11). Залежно від суб`єктного складу учасників цього спору його слід розглядати за правилами цивільного чи господарського судочинства.

Враховуючи, що кримінальне провадження, у якому було накладено арешт на майно позивача, який не був учасником кримінального провадження, розпочатого за Кримінально-процесуальним кодексом України та закритого постановою слідчого у порядку, передбаченому КПК України 2012 року на підставі ч.1 ст. 284 КПК України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, доведені в судовому засіданні, тому підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 12, 228-229, 258-260, 263 -265, 268 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 до Головного управління Національної поліції у Запорізькій області, місце розташування: м. Запоріжжя, вул. Олександра Матросова, буд.29, третя особа: Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, місце розташування: м. Запоріжжя, вул. Жуковського, буд. 36 про зняття арешту з нерухомого майна задовольнити.

Скасувати арешт, накладений на нерухоме майно ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), номер запису про обтяження 13933676, дата реєстрації 24.06.2011 року.

Дата складання повного судового рішення 17.12.2020 року.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду через Михайлівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Михайлівського районного суду

Запорізької області Н.В. Машкіна