ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2020 року м. Херсон

справа № 653/3429/17

провадження № 22-ц/819/222/20

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого ( судді-доповідача)Чорної Т.Г.,
суддів:Пузанової Л.В.,
Склярської І.В.
секретарГеленко А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_2 , нарішення Генічеського районного суду Херсонської областіу складі судді Крапівіної О.П. від 19 липня 2019 року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання майна набутого під час шлюбу особистою власністю,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

Позовна заява мотивована тим, що перебувала із ОСОБА_1 у зареєстрованому шлюбі під час якого за спільні кошти був придбаний автомобіль марки BMW -3201, державний номер НОМЕР_1 , 1998 року випуску, який був оформлений на відповідача.

Посилаючись на те, що ОСОБА_1 без її відома здійснив відчуження спірного транспортного засобу, чим порушив її права, як співвласника спільного майна, позивачка, з урахуванням змінених позовних вимог, просила суд розділити спільну сумісну власність подружжя автомобіль марки BMW -3201, державний номер НОМЕР_1 , ринкова вартість якого, згідно експертної оцінки ПП «Сокіл» становить 163010 грн між нею та ОСОБА_1 , стягнути на її користь Ѕ частину компенсації вартості даного автомобіля в розмірі 81 505 грн та сплачені нею судові витрати.

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3 про визнання майна набутого під час шлюбу особистою власністю.

Зустрічна позовна заява мотивована тим, що автомобіль марки BMW -3201, державний номер НОМЕР_1 , не може бути визнаний спільною сумісною власністю подружжя, оскільки в його придбання спільні кошти подружжя не вкладались, а власником він став внаслідок обміну належного його батькові автомобіля ВАЗ 21214 2008 року випуску державний номер НОМЕР_2 на автомобіль марки ВМW - 3201 державний номер НОМЕР_3 .

Посилаючись на зазначені обставини, просить суд визнати за ним право особистої приватної власності на автомобіль ВМW - 3201 державний номер НОМЕР_3 , а у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити, стягнувши на його користь сплачені судові витрати.

Ухвалою суду від 12 жовтня 2019 року зустрічний позов ОСОБА_1 прийнято судом і об`єднано з первісним позовом ОСОБА_3 ..

Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 19 липня 2019 року позов ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 вартість 1/2 частини автомобіля BMW 320 І, номерний знак НОМЕР_3 , в розмірі 81505 грн.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про визнання особистою власністю майна, набутого під час шлюбу відмовлено.

У визнанні за ОСОБА_1 права особистої приватної власності на автомобіль марки BMW 320 І, номерний знак НОМЕР_3 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 судовий збір в розмірі 640 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні первісного позову відмовити в повному обсязі, зустрічний позов задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, зазначив, що суд не надав належну оцінку тим обставинам, що автомобіль марки ВАЗ 21214 2008 року випуску державний номер НОМЕР_2 він обміняв на автомобіль марки ВМW - 3201 державний номер НОМЕР_3 , який визнано судом першої інстанції спільною сумісною власністю подружжя. Також, поза увагою суду першої інстанції залишалася обставина визначення між сторонами дійсної вартості майна, оскільки суб?єкт оціночної діяльності його не оглядав, порівняльний аналіз вартості автомобіля згідно інших джерел не проводив. Посилається на те, що судом не взято до уваги покази ОСОБА_6 про придбання автомобіля в результаті обміну, а лише покази свідків зі сторони ОСОБА_7 .

В письмовому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 доводи апелянта не визнала, рішення суду просить залишити без змін, як постановлене з дотриманням вимог процесуального законодавства.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.367 ЦПК України, колегія суддів вважає апеляційну скаргу залишити без задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено та із матеріалів справи вбачається, що з 05 липня 2014 року по 18 липня 2017 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі.

Згідно інформації Міністерства внутрішніх справ України Регіонального сервісного центру в Херсонській області територіального сервісного центру №6543 автомобіль марки BMW -320, державний номер НОМЕР_1 , 1998 року випуску з 05.05.2015 року по 19.05.2017 року був зареєстрований за ОСОБА_8 , 23.05.2017 року даний трнаспортний засіб був перереєстрований за новим власником ОСОБА_9 (а.с.38, 56).

Відповідно до звіту № 181/18 про оцінку транспортного засобу, складеного 29.05.2018 року, ринкова вартість автомобіля BMW -320, державний номер НОМЕР_1 на дату оцінки складає 163010 грн. (а.с.45-48).

Згідно ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Згідно частини третьої статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку.

За загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі статтею 60 СК України позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. Той із подружжя, який порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують.

Отже тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Спірний автомобіль був придбаний у 2015 р., тобто на момент перебування сторонами в шлюбі.

Належних, допустимих і достовірних доказів про те, що спірний автомобіль придбаний саме за кошти відповідача, останній не надав.

Не довів ОСОБА_1 і той факт, що автомобіль, був придбаний не за спільні кошти подружжя, а власником він став внаслідок обміну належного його батькові автомобіля ВАЗ 21214 2008 року випуску державний номер НОМЕР_2 на автомобіль марки ВМW - 3201 державний номер НОМЕР_3 .

Відтак у цьому випадку діє презумпція спільності майна, набутого подружжям у шлюбі.

Оскільки відповідач за первісним позовом ні в суді першої інстції, ні при перегляді справи в суді апеляційної інстанції не надав суду належних та допустимих доказів на спростування презумпції спільності майна, набутого за час шлюбу, колегія суддів погоджується з висновками суду про те, що спірний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_5 і частки майна дружини та чоловіка є рівними, оскільки інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

При цьому не має значення за ким зареєстровано таке майно, оскільки спільна сумісна власність розповсюджується на майно і у тому випадку, коли право власності на нього майно зареєстровано лише за одним з подружжя.

Оскільки спірний автомобіль було придбано подружжям в період шлюбу за спільні кошти і це майно без погодження з позивачкою по первісному позову відповідачем було відчужено і діяв він не в інтересах сім`ї, самостійно розпорядившись спільним майном і привласнивши особисто спільні кошти,суд першої істанції прийшов до правильного висновку про те, що позивачка за первісним позовом має право на отримання грошової компенсації вартості Ѕ частини транспортного засобу відповідно до вимог ст. 70,71 СК України.

На підтвердження ринкової вартості спірного автомобіля позивачем надано до суду звіт від 01 червня 2018 року за № 181/18 про оцінку транспортного засобу, відповідно до якого суб`єктом оціночної діяльності повідомляється, що ринкова вартість автомобіля, BMW -3201, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , ідентифікаційний номер ( НОМЕР_5 ) на дату оцінки складає 163 010 грн.(а.с.45-49)

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна, майнових прав- це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Заперечуючи проти висновків, викладених у звіті від 01 червня 2018 року № 181/18, відповідач не надав суду доказів на спростування цих висновків, не заявляв клопотань про проведення судової експертизи.

За роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними у постанові від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Наведені у апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками суду стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки цим судом, який їх обґрунтовано спростував.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не є підставою для скасування судового рішення в розумінні вимог частини 3 статті 376 ЦПК України.

Рішення суду ґрунтується на повно та всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_2 , залишити без задоволення, а рішення Генічеського районного суду Херсонської областівід 19 липня 2019 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Т.Г.Чорна

Судді: Л.В.Пузанова

І.В.Склярська

Повний текст постанови складено 24 січня 2020 року

Суддя Т.Г. Чорна