Єдиний унікальний номер 243/2798/17
Номер провадження 2/243/99/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2020 року Словўянський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Мірошниченко Л.Є.

За участю

секретаря судового засідання Плаксіної Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 7 цивільну справу

за позовною заявою Акціонерного товариства «Державний Ощадний банк

України» в особі філії-Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк»

до

ОСОБА_1

вимоги позивача: про стягнення заборгованості

та за зустрічним позовом ОСОБА_2

до Акціонерного товариства «Державний Ощадний банк

України» в особі філії-Донецьке обласне управління АТ

«Ощадбанк»

Третя особа, яка не заявляє

самостійних позовних вимог,

щодо предмету спора ОСОБА_1

вимога відповідача: про визнання договору поруки частково недійсним,

визнання поруки припиненої

В С Т А Н О В И В :

І. Аргументи учасників справи

1.1. Доводи позивача, викладені в позовній заяві

В березні 2017 року позивач звернувся з позовом про стягнення заборгованості до ОСОБА_1 і ОСОБА_3 , обґрунтувавши свої вимоги тим, що між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (далі Позивач) і ОСОБА_1 (далі Відповідач 1) був укладений кредитний договір №22033151 від 12 квітня 2013 року (далі Кредитний договір) у розмірі 122 000,00 грн. зі сплатою 18% річних за користування кредитом із кінцевим терміном повернення 11 квітня 2023 року. Відповідно до п. 1.5. Кредитного договору Відповідач 1 зобов`язався до останнього робочого дня кожного місяця, наступного за звітним, проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 1016,67 гр. та сплачувати проценти нараховані Банком на залишок заборгованості за кредитом починаючи з 01.05.2013 року З метою забезпечення виконання умов Кредитного договору між Позивачем, ОСОБА_1 і ОСОБА_3 (далі Відповідач 2) був укладений договір поруки №22033151-2 від 12 квітня 2013 року (далі Договір поруки).

В наслідок неналежного виконання умов Кредитного договору станом на 26.12.2016 утворилась заборгованість за тілом кредиту у розмірі 104 789,50 грн, за процентами за користування кредитом в сумі 44 0463,28 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України за час прострочення виконання грошового зобов`язання інфляційне збільшення заборгованості складає 14 623,60 грн.; три процента річних від простроченої суми - 2 351,49 грн.

Заявою від 14.08.2019 збільшив розмір позовних вимог, просить стягнути з відповідачів ОСОБА_1 і ОСОБА_4 солідарно заборгованість за кредитом станом на 01 серпня 2019 року в розмірі 259 735,29 гривень, яка складається: з заборгованості з основним боргом у сумі 104 789,50 гривень, заборгованості за нарахованими відсотками - 94 320,62 гривень; інфляційне збільшення заборгованості: кредит 23 441,84 грн., проценти 24 774,15 грн., три проценти річних від суми заборгованості: кредит 6 929,13 грн., проценти 5 480,05 грн та стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 658,08 грн. (а.с.151-152 т.1).

1.2. Доводи відповідача, викладені у відзиву на позовну заяву.

У відзиві від 21.06.2019 відповідач ОСОБА_2 , не оспорюючи факт укладання 12 квітня 2013 року кредитного договору і договору поруки, зазначила, що з 30 вересня 2014 року позичальник ОСОБА_1 припинив виконувати свої зобов`язання за кредитним договором. Посилаючись на положення ч.4 ст. 559 ЦК України (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), вважає, що з 01 жовтня 2014 року почав перебіг шестимісячного строку для пред`явлення вимог до поручителя, який закінчився 01 квітня 2015 року. Вважає, що поза межами вказаного строку кредитор не має права на задоволення стягнення з поручителя.

Також вважає, що нарахована позивачем сума боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми суперечать діючому законодавству оскільки кредитним договором за користування кредитом передбачена сплата процентів у розмірі 18%, а тому одночасне нарахування процентів за умовами кредитного договору і згідно з ч.2 ст. 625 є безпідставним.

Просить суд прийняти до уваги усі доводи та відмовити у задоволенні позову щодо неї в зв`язку з припиненням дії поруки.

1.3. Доводи відповідача, викладені у зустрічній позовній заяві

В зустрічній позовній заяві, яка надійшла до суду 03.07.2019, відповідач ОСОБА_2 просить суд визнати недійсним положення пункту 10.1.1 договору поруки № 22033151-2 від 12.04.2013, укладеного між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_3 і ОСОБА_1 в частині встановлення строку дії договору поруки протягом тридцяти років з моменту підписання договору; визнати поруку ОСОБА_2 припиненою, обґрунтувавши свої вимоги наступним.

Відповідно до положень п. 10.1.1 договору поруки від 12.04.2013, укладеного з метою забезпечення виконання кредитного договору № 22033151 від 12.04.2013, укладеного між ПАТ «Державний ощадний банк України» і ОСОБА_1 , встановлений строк дії договору поруки встановлений 30 років з моменту підписання, але в будь-якому разі до повного виконання зобов`язання за кредитним договором та зобов`язання поручителя за цим договором. Тобто строк договору поруки до 11.04.2043 на 20 років перевищує строк дії кредитного договору до 11.04.2023, що по-перше, суперечить предмету договору поруки, а, по-друге, вимогам Конституції України, Цивільного кодексу, Закону України «Про захист прав споживачів», рішенням Конституційного суду України, нормам міжнародних договорів щодо справедливих умов договору і є підставою для визнання п. 10.1.1 договору поруки від 12.04.2013 недійсним відповідно до положень статей 203, 215 Цивільного кодексу України. Враховуючи, що з 01 жовтня 2014 року, часу з якого основне зобов`язання позичальника ОСОБА_1 не виконується, почав перебіг шестимісячного строку для пред`явлення вимог до поручителя, який закінчився 01 квітня 2015 року, відповідач ОСОБА_2 вважає, що поза межами вказаного строку кредитор не має права на задоволення стягнення з поручителя. Посилаючись на правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 21.1.2012 по справі №6-134цс12, просить захистити право поручителя шляхом визнання поруки припиненою.

1.4. Доводи позивача, викладені у відзиву на зустрічну позовну заяву

Не погоджуюсь з зустрічними вимогами про визнання договору поруки недійсним та визнання поруки припиненої, позивач просив відмовити в їх задоволенні зустрічних позовних вимог. Зазначив, що відповідачем ОСОБА_2 помилково сприймається строк, на який було укладено кредитний договір до 11 квітня 2023 року. Вказаний термін був встановлений за умови доброякісного виконання повернення наданих коштів. Окремо пунктом 8.1. передбачено строку дії Кредитного договору - до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань.

Відповідно до п.2.1 Договору поруки поручитель безумовно та безоплатно прийняв зобов`язання перед кредитором відповідати солідарно з боржником за виконання в повному обсязі, у тому числі того, що виникло у майбутньому відповідно до умов договору та додаткових договорів до нього. Пунктом 7.8. Кредитного договору сторони домовились про збільшення стоків позовної давності відповідно до ч.1 ст. 259 ЦК України для всіх грошових зобов`язань. Згідно п. 10.1.1. Договору поруки сторони узгодили строк його дії протягом 30 років з моменту підписання, але в будь-якому разі до повного виконання зобов`язання за кредитним договором зобов`язань поручителя за договором поруки, підписуючи який поручитель ОСОБА_2 проти умов договору не заперечувала.

1.5. Доводи відповідача, викладені у відповіді відзив на зустрічний позов

ОСОБА_5 представник відповідача ОСОБА_2 зазначила, що доводи позивача АТ «Державний Ощадний банк України» викладені у відзиві на зустрічний позов, не спростовують викладених в ньому обставин і фактів та є такими, що не повинні прийматися при вирішення зустрічного позову.

2.1. Відповідач ОСОБА_1 , який належним чином повідомлявся про дату час і місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Слов`янського міськрайонного суду Донецької області (а.с.194, 200, 217 т.1, а.с.12, 23, 33, 38, 49 т.2 ), в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, відзивів на позовну заяву суду не надав.

2.2. Доводи представника відповідача, в судовому засіданні

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не прибула.

Представник відповідача адвокат Шкардун М.В. в судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала на електрону адресу суду заяву про розгляд справи за своєї відсутності, позов до ОСОБА_6 просила залишити без задоволення, зустрічний позов задовольнити (а.с.53 т.2).

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

01.06.2019 до суду від відповідача ОСОБА_2 надійшли заяви про перегляд заочного рішення та поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення.

Представник позивача АТ «Ощадбанк» Мавроді В.В., що діє на підставі довіреності, 06.12.2019 подав письмову заяву про застосування строків позовної давності до вимоги відповідача за зустрічної позовною заявою про визнання поруки припиненою. (а.с.40 т.2).

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 24 березня 2017 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою від 03.04.2017 року судом прийнято рішення про заочний розгляд справи.

03 квітня 2017 року по справі постановлено заочне рішення.

Ухвалою від 19.06.2019 року заява ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення задоволено; поновлено пропущений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення; заочне рішення від 03.04.2017 року скасоване, справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 16 липня 2019 року суд прийняв зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 про визнання договору поруки частково недійсним, визнання поруки припиненої та вимоги за зустрічним позовом об`єднав в одне провадження с первинним позовом. Прийнято рішення проводити розгляд справи в режимі відео конференції.

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом

12 квітня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» і ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №22033151, відповідно до умоі якого Банком Відповідачу 1 був наданий кредит в сумі 122 000,00 грн. зі сплатою 18% річних за користування кредитом на 120 місяців з терміном остаточного погашення не пізніше 11 квітня 2023 року.

Відповідно до п. 1.5. Кредитного договору Відповідач 1 зобов`язався щомісячно до останнього робочого дня кожного місяця, наступного за звітним, проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 1016,67 гр. та сплачувати проценти нараховані Банком на залишок заборгованості за кредитом шляхом внесення готівки до каси Банку або шляхом безготівкових перерахувань, починаючи з 01.05.2013 року.

З метою забезпечення виконання умов Кредитного договору між Позивачем, ОСОБА_1 і ОСОБА_3 12 квітня 2013 року був укладений договір поруки №22033151-2. Згідно пункту 2.1. Договору поруки Поручитель зобов`язався перед Кредитором безумовно, безвідклично та безоплатно відповідати солідарно з Боржником за виконання в повному обсязі зобов`язання. Поручитель відповідає перед Кредитором за виконання зобов`язання у тому ж обсязі, що і боржник, в порядку та строки визначені Кредитним договором (пункт 2.2.).

Згідно підпункту 10.1.1. пункту 10.1 Договору поруки цей договорі вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє протягом 30 років з моменту підписання, але в будь якому разі до повного виконання зобов`язання за Кредитним договором та зобов`язань Поручителя за цим договором. До всіх правовідносин, пов`язаних з укладанням та виконанням цього договору (у тому числі щодо всіх грошових зобов`язань поручителя - повернення суми Кредиту, сплати процентів за його користування, комісійних винагород, штрафів, пені, тощо), застосовується строк позовної давності тривалістю 30 років (підпункт 10.1.2).

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 06 листопада 2016 року розірване шлю укладений між ОСОБА_1 і ОСОБА_3 , після розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_3 замінено на дошлюбне ОСОБА_7 .

В наслідок неналежного виконання умов Кредитного договору станом на 26.12.2016 утворилась заборгованість за тілом кредиту у розмірі 104 789,50 грн, за процентами за користування кредитом в сумі 44 0463,28 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України за час прострочення виконання грошового зобов`язання інфляційне збільшення заборгованості складає 14 623,60 грн.; три процента річних від простроченої суми - 2 351,49 грн.

Заявою від 06.12.2019 позивач збільшив розмір позовних вимог, просить стягнути з відповідачів ОСОБА_1 і ОСОБА_4 солідарно заборгованість за кредитом станом на 01 серпня 2019 року в розмірі 259 735,29 гривень, яка складається: з заборгованості з основним боргом у сумі 104 789,50 гривень, заборгованості за нарахованими відсотками - 94 320,62 гривень; інфляційне збільшення заборгованості: кредит 23 441,84 грн., проценти 24 774,15 грн., три проценти річних від суми заборгованості: кредит 6 929,13 грн., проценти 5 480,05 грн та стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 658,08 грн.

V. Зміст спірних правовідносин.

Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів. Спір між сторонами стосується правовідносин, які регулюються ст.. 509, 526, 599 Цивільного кодексу України

VІ. Оцінка Суду.

Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

Згідно з приписами частини першої статті 509, статті 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до правил статей 546, 548 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою. Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Відносини, пов`язані з порукою, врегульовано нормами § 3 глави 49 розділу І книги 5 ЦК України.

Так, за даним у частині першій статті 553 ЦК України визначенням, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Правові наслідки порушення зобов`язання, забезпеченого порукою, передбачені статтю 554 ЦК України, відповідно до частин першої та другої якої у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Якщо в зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобов`язання припиняються на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Статтями 12, 81 ЦПК України закріплений обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтями 77, 79, 80 ЦПК України, належними, достовірними, достатніми є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи; які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Предметом доказування позивача у даній справі є, зокрема, наявність заборгованості позичальника перед кредитом та її розмір, а відповідача наявність підстав визнати положення договору поруки, які містять умови щодо дії поруки протягом 30 років несправедливими, та визнання поруки припиненою.

Установлені судом обставини щодо укладення кредитного договору і з метою забезпечення зобов`язань позичальника за цим договором самостійних договорів поруки доведені позивачем, зокрема доданими до позовної заяви копіями цих договорів.

Ці обставини відповідачами, зокрема ОСОБА_2 , не спростовані.

Звертаючись з зустрічним позовом до Акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» з вимогою про визнання недійсним положення пункту 10.1.1. договору поруки у зв`язку з несправедливістю його положень, відповідач ОСОБА_2 посилалася на положення частини 5 статті 11 та статтю 18 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції закону на час виникнення спірних правовідносин.

Згідно частини 5 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», в редакції на час укладання договору поруки, положення цього Закону про несправедливі умови в договорах є, зокрема положення, згідно з якими:

1) для надання кредиту необхідно передати як забезпечення повну суму або частину суми кредиту чи використати її повністю або частково для покладення на депозит, або викупу цінних паперів, або інших фінансових інструментів, крім випадків, коли споживач одержує за таким депозитом, такими цінними паперами чи іншими фінансовими інструментами таку ж або більшу відсоткову ставку, як і ставка за його кредитом;

2) споживач зобов`язаний під час укладення договору укласти інший договір з кредитодавцем або третьою особою, визначеною кредитодавцем, крім випадків, коли укладення такого договору вимагається законодавством та/або коли витрати за таким договором прямо передбачені у складі сукупної вартості кредиту для споживача;

3) передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки;

4) встановлюються дискримінаційні стосовно споживача правила зміни відсоткової ставки.

Згідно частин 3 і 4 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції закону на час виникнення спірних правовідносин, несправедливими є, зокрема, умови договору про:

1) звільнення або обмеження юридичної відповідальності продавця (виконавця, виробника) у разі смерті або ушкодження здоров`я споживача, спричинених діями чи бездіяльністю продавця (виконавця, виробника);

2) виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов`язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов`язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника);

3) встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця;

4) надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв`язку з розірванням або невиконанням ним договору;

5) встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором;

6) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права розірвати договір із споживачем на власний розсуд, якщо споживачеві таке право не надається;

7) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права не повертати кошти на оплату ненаданої продукції у разі розірвання договору з ініціативи продавця (виконавця, виробника);

8) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права розірвати договір, укладений на невизначений строк із споживачем без повідомлення його про це, крім випадків, установлених законом;

9) установлення невиправдано малого строку для надання споживачем згоди на продовження дії договору, укладеного на визначений строк, з автоматичним продовженням такого договору, якщо споживач не висловить відповідного наміру;

10) установлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору;

11) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі;

12) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати характеристики продукції, що є предметом договору;

13) визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору;

14) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права визначати відповідність продукції умовам договору або надання йому виключного права щодо тлумачення договору;

15) обмеження відповідальності продавця (виконавця, виробника) стосовно зобов`язань, прийнятих його агентами, або обумовлення прийняття ним таких зобов`язань додержанням зайвих формальностей;

16) встановлення обов`язку споживача виконати всі зобов`язання, навіть якщо продавець (виконавець, виробник) не виконає своїх;

17) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права передавати свої права та обов`язки за договором третій особі, якщо це може стати наслідком зменшення гарантій, що виникають за договором для споживача, без його згоди.

Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним.

Суд вважає, що положення договору поруки, яким встановлений збільшений строк позовної давності не є несправедливими і дискримінаційними, виходячи з наступного.

Згідно статті 6 ЦК України, сторони мають право укласти и договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства.

Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.

Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства виливає з змісту або суті відносин між сторонами.

Відповідно до статті 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

З огляду на положення статей 6, 627 ЦК України цей Кодекс надає сторонам можливість урегулювати на свій розсуд переважну частину умов договору, зокрема й щодо обсягу основного зобов`язання, за виконання якого боржником поручається поручитель, обсягу обов`язків поручителя, характеру зобов`язання поручителя тощо.

Згідно пункту 7.8. Кредитного договору №22033151 від 12.04.2013 сторони домовились про збільшення строку позовної давності відповідно до ч.1 ст. 259 ЦК України до трьох років до всіх грошових зобов`язань позичальника (в тому числі, але не виключено , щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за його користування , комісійних винагород, штрафів, пені, тощо), що передбачені умовами договору.

Згідно підпункту 10.1.1. пункту 10.1 Договору поруки цей договорі вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє протягом 30 років з моменту підписання, але в будь якому разі до повного виконання зобов`язання за Кредитним договором та зобов`язань Поручителя за цим договором. До всіх правовідносин, пов`язаних з укладанням та виконанням цього договору (у тому числі щодо всіх грошових зобов`язань поручителя - повернення суми Кредиту, сплати процентів за його користування, комісійних винагород, штрафів, пені, тощо), застосовується строк позовної давності тривалістю 30 років (підпункт 10.1.2).

Таким чином судом встановлено, що наявні належні і допустимі докази, якими є копії кредитного договору і договору позики від 12 квітня 2013 року безспірно підтверджують, що пункт 7.8. Кредитного договору та підпункту 10.1.1. пункту 10.1 Договору поруки містили збільшений строк позовної давності у момент підписання договорів позичальником і поручителем, і саме на такі положення кредитного договору і договору поруки, які містять порядок надання, отримання, повернення кредиту та збільшення строку позовної давності погодились позичальник і поручитель. В подальшому умови зазначених договорів не змінювались, З заявами про захист прав споживачів, в частині визнання умов договору поруки несправедливими відповідач ОСОБА_2 до звернення позивача з позовом про стягнення заборгованості , не зверталась.

Викладене дає підстави суду дійти висновку про необґрунтованість вимог відповідача ОСОБА_2 за зустрічним позовом про визнання недійсним положення пункту 120.1.1. договору поруки, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Вирішуючи позовні вимоги відповідача ОСОБА_2 по визнання поруки припиненою суд виходить з наступного.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов`язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов`язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов`язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя.

Таким чином, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Отже, оскільки пунктом 1.5. кредитного договору передбачено, що чергові платежі боржник повинен був здійснювати щомісячно до останнього робочого дня місяця, наступного за звітним, а за договором поруки відповідальність поручителя наступає з наступного дня за датою платежу, яка передбачена кредитним договором, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника, та обрахування встановленого реченням першим частиною четвертою статті 559 ЦК України після закінчення строку встановленого в договорі.

Згідно пункту 10.1.1, Договору поруки, цей договір діє протягом 30 років з моменту підписання Договору, але в будь якому разі до повного виконання зобов`язання за кредитним договором та зобов`язань поручителя за цим Договором.

Отже, аналізуючи зміст зазначених правових норм та умови кредитного договору, яким встановлений термін до 12 квітня 2023 року і договору поруки, строк дії якого30 роками, слід дійти висновку про те, що доводи відповідача ОСОБА_2 про те, що порука основного зобов`язання за кредитним договором припинена, оскільки позивач звернувся з позовом після спливу шести місяців після припинення виконання зобов`язань відповідачем ОСОБА_1 по сплаті чергового платежу 30 вересня 2014 року є безпідставними, а тому зустрічна позовна вимога відповідача ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою не підлягає задоволенню.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від ухвалення рішення суду про присудження суми боргу, відкриття виконавчого провадження чи його зупинення.

Враховуючи викладене суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення суми заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

На підтвердження позовних вимог позивач АТ «Державний Ощадний банк України» надав розрахунки заборгованості за кредитним договором . Проте відповідач ОСОБА_2 , не погоджуючись з визначеним позивачем розміром заборгованості, не надала суду доказів на його спростування. Відтак суд відхиляє доводи викладені у відзиві на позовну заяву та вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі.

VІІ. Судові витрати.

Згідно частини 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 1658,08 грн. з заявлених позовних вимог у розмірі 165807,87 грн. Заявою від 01.06.2019 позивач збільшив позовні вимоги до 259 765,29 грн.

Враховуючи, що позовні вимоги задоволені в повному обсязі на користь позивача с кожного з відповідачів підлягає стягненню 829,04 грн. (1658,08/2= 829,04). В дохід держави з кожного з відповідачів підлягає стягненню1118,98 грн. ( (3896,03-1658,08)/2=1118,98)), оскільки позивачем при поданні заяви про збільшення позовних вимог судовий збір був не доплачений.

Керуючись статтями 509, 526, 546, 548, 533, 625, 1048-1050 Цивільного кодексу України, статтями10-13, 81, 141, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» в особі філії-Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити повністю.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , і ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 , на користь Акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» в особі філії-Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк», , що знаходиться за адресою Донецька область, м. Краматорськ вул. Ярослава Мудрого, буд. 39-41, заборгованість за кредитним договором № 22033151 від 12.04.2013 року станом на 01 серпня 2019 року в розмірі 259 735,29 гривень, яка складається: з заборгованості з основним боргом у сумі 104 789,50 гривень, заборгованості за нарахованими відсотками - 94 320,62 гривень; інфляційне збільшення заборгованості за кредитом 23 441,84 грн., за процентами 24 774,15 грн., три проценти річних від суми заборгованості: за кредитом 6 929,13 грн., за процентами 5 480,05 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» в особі філії-Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк», , що знаходиться за адресою Донецька область, м. Краматорськ вул. Ярослава Мудрого, буд. 39-41, понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 829,04 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 , на користь Акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» в особі філії-Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк», , що знаходиться за адресою Донецька область, м. Краматорськ вул. Ярослава Мудрого, буд. 39-41, понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 829,04 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , на користь держави, отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача: UA0026001, Код класифікації доходів бюджету: 22030106 судовий збір у розмірі 1118,98 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 , на користь держави, отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача: UA0026001, Код класифікації доходів бюджету: 22030106 судовий збір у розмірі 1118,98 грн.

В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» в особі філії-Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк», третя особа, яка не заявляє самостійних позовних вимог, щодо предмету спора ОСОБА_1 , про визнання договору поруки частково недійсним і визнання поруки припиненої - відмовити, у зв`язку з відсутністю підстав.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, або в порядку п.15.5 Перехідних Положень ЦПК України. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 22.01.2020 року.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду Л.Є. Мірошниченко