Дата документу 27.01.2020 Справа № 310/4899/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 310/4899/18 Головуючий у 1 інстанції: Вірченко О.М.
№ 22-ц/807/331/20 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Полякова О.З.

Кухаря С.В.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу заапеляційною скаргою ОСОБА_1 , в особі адвоката Озюменко Євгена Юрійовича на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07 жовтня 2019 року у справі за позовом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ Надра» Стрюкової Ірини Олександрівни до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ

В червні 2018 року уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ Надра» Стрюкової Ірини Олександрівни звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що відповідно до укладеного 12 червня 2007 року між ПАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ВАТ КБ «Надра», та ОСОБА_1 кредитного договору № 08/2007/0777Фжк банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 30 300,00 грн. в порядку та на умовах, визначених кредитним договором строком до 11 червня 2022 року. Кошти були надані для проведення розрахунків по договору купівлі-продажу нерухомого майна. Відповідно до п. 1.3.1 кредитного договору відсотки за користування кредитом розраховуються у розмірі 18,99 % річних. Згідно з п. 3.4 вказаного договору нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів у періоді (28-29-30-31/360) на залишок заборгованості. При розрахунку відсотків враховується день надання та не враховується день погашення кредиту. Повернення кредиту та сплата відсотків здійснюється шляхом сплати мінімально необхідного платежу в сумі 516,24 грн. щомісячно до 11 числа поточного місяця. Для забезпечення виконання зобов`язань між позичальником та банком було укладено договір іпотеки № 08/2007/0777Фжк від 12 червня 2007 року, який було зареєстровано за номером № 1819 приватним нотаріусом Бердянського районного нотаріального округу Запорізької області Каракуловим І.Л. Предметом іпотеки виступило нерухоме майно, а саме - будинок АДРЕСА_1 загальною площею 70,4 кв.м, у тому числі жилою - 43,4 кв.м. 12 червня 2007 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 з метою забезпечення виконання кредитних зобов`язань позичальника укладено договір поруки, в якому остання виступила поручителем перед банком за належне виконання відповідачем ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань, що виникають з кредитного договору № 08/2007/0777Фжк. Відповідач свій обов`язок по поверненню кредиту та відсотків не виконує, в зв`язку із чим станом на 14 лютого 2018 року виникла заборгованість в розмірі 41 275,15 грн., яка складається з наступного: 23 285,41 грн. - заборгованість за кредитом, 13 872,61 грн. - заборгованість по сплаті відсотків, 4 117,13 грн. - пеня за прострочення кредиту.

Посилаючись на зазначені обставини просила суд, стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості в розмірі 41 275,15 грн., та судові витрати.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07 жовтня 2019 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованість за договором №08/2007/0777Фжк від 12 червня 2007 року у розмірі 37 158 грн. 02 коп., з яких 23 285,41 грн. - заборгованість за кредитом, 13 872,61 грн. - заборгованість по сплаті відсотків.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» судовий збір в розмірі 793 грн. 12 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» судовий збір в розмірі 793 грн. 12 коп.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 , в особі адвоката Озюменко Є.Ю. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач не скористався своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Колексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, сторони дійшли до згоди про збільшення строку позовної давності, відповідачі належним чином не виконували зобов`язання за кредитним договором № 08/2007/0777Фжк від 12 червня 2007 року , внаслідок чого утворилася заборгованість.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05 червня 2015 року № 113 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ «Надра» та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію банку. Відповідно до рішень виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ КБ «Надра» та делегування повноважень ліквідатора від 28 квітня 2016 року за № 616 та від 03 листопада 2016 року за № 2342, продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПАТ КБ «Надра» до 03 червня 2020 включно та повноважень ліквідатора Стрюкової І.О .

Відповідно до умов договору № 08/2007/0777Фжк, укладеного 12 червня 2007 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра», та ОСОБА_1 , банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 30 300,00 грн. в порядку та на умовах, визначених кредитним договором, строком до 11 червня 2022 року. Кошти були надані для проведення розрахунків по договору купівлі-продажу нерухомого майна. Відповідно до п. 1.3.1 кредитного договору відсотки за користування кредитом розраховуються у розмірі 18,99 % річних. Згідно з п. 3.4 кредитного договору нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів у періоді (28-29-30-31/360) на залишок заборгованості. При розрахунку відсотків враховується день надання та не враховується день погашення кредиту. Строк дії договору визначено від дня його укладення до остаточного виконання позичальником прийнятих на себе зобов`язань. Також сторони дійшли згоди щодо збільшення строку позовної давності до десяти років (п.7.3 кредитного договору). Договором визначено, що у разі прострочення виконання зобов`язання позичальник сплачує штраф в розмірі 10 % від суми кредиту - п. 5.2 кредитного договору.

Відповідно до п.п. 3.3.1, 3.3.2, 3.3.3 кредитного договору повернення кредиту та сплата відсотків здійснюється шляхом сплати мінімально необхідного платежу в сумі 516,24 грн. щомісячно до 11 числа поточного місяця.

Для забезпечення виконання зобов`язань між позичальником та банком було укладено договір іпотеки від 12 червня 2007 року № 08/2007/0777Фжк, який було зареєстровано за номером № 1819 приватним нотаріусом Бердянського районного нотаріального округу Запорізької області Каракуловим І.Л. Предметом іпотеки виступило нерухоме майно, а саме - будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 70,4 кв.м, у тому числі жилою - 43,4 кв.м.

Крім того, 12 червня 2007 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 з метою забезпечення виконання кредитних зобов`язань позичальника, укладено договір поруки, в якому остання виступила поручителем перед банком за належне виконання відповідачем ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань, що виникають з кредитного договору № 08/2007/0777Фжк.

Позивач свої зобов`язання виконав у повному обсязі, надав відповідачу грошові кошти. Відповідач ОСОБА_1 не сплачував банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов кредитного договору, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором.

Відповідачем допущені порушення зобов`язання за кредитним договором, і він станом на 14 лютого 2018 року має заборгованість в розмірі 37 158,02 грн., яка складається з наступного:

- 23 285,41 грн. - заборгованість за кредитом,

- 13 872,61 грн. - заборгованість по сплаті відсотків.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Нормою ст.526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до п.п. 3.3.1, 3.3.2, 3.3.3 кредитного договору повернення кредиту та сплата відсотків здійснюється шляхом сплати мінімально необхідного платежу в сумі 516,24 грн. щомісячно до 11 числа поточного місяця.

Проте відповідачами станом на день звернення позивача до суду зобов`язання за кредитним договором № 08/2007/0777Фжк від 12 червня 2007 року не виконані належним чином. Зобов`язання відповідача вносити кошти відповідно до умов кредитного договору, зокрема, щодо розміру щомісячного мінімального платежу, відсотків, строків повернення коштів не виконані.

Посилання відповідача в скарзі на те, що наданий представниками ПАТ КБ «Надра» розрахунок заборгованості є неналежним доказом на обґрунтування розміру фактичної заборгованості є неприйнятими.

Розрахунок заборгованості, як доказ факту заборгованості за відповідачами зроблений відповідно до умов кредитного договору. Сума погашення кредиту та розмір заборгованості вираховується в автоматизованому режимі за допомогою відповідної програми, яка використовується ПАТ "КБ "Надра" для моніторингу надходження коштів від клієнтів на погашення заборгованості за кредитними договорами, а також розмір заборгованості у разі ненадходження на відповідні рахунки Банку коштів на повернення кредиту. Автоматизована програма вираховує суму заборгованості з урахуванням всіх даних, що містяться в кредитному договорі та додатковій угоді, обчислення здійснюються автоматично, у разі внесення змін до кредитного договору, вони вносяться у програму та розрахунок обліковується з урахуванням змін та доповнень. Крім того, у разі надходження коштів від позичальника на відповідний рахунок, розрахунок корегується автоматично, суми на погашення кредиту розподіляються та включаються при подальшому розрахунку заборгованості (у разі її наявності).

Отже, зарахування коштів, складання розрахунку за кожним Клієнтом ПАТ "КБ "Надра" здійснюється спеціально створеною програмою, яка здійснює автоматичний розрахунок.

Доводи апелянта щодо пропуску позивачем строку позовної давності є необґрунтованими.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Ст. 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України).

Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 259 ЦК України).

Як вбачається з п. 7.3 кредитного договору від 12 червня 2007 року № 08/2007/0777Фжк, сторони, керуючись ст. 259 ЦК України, дійшли згоди збільшити строк позовної давності до 10 років. Вказаний договір підписаний сторонами в цілому, а також на кожній сторінці, що свідчить про обізнаність ОСОБА_1 про всі умови вказаного договору, в тому числі про збільшення строку позовної давності.

Згідно з розрахунком заборгованості по кредитному договору, наданому позивачем, останній платіж відповідачем ОСОБА_1 був здійснений 27 лютого 2015 року, позов до суду пред`явлено 26 червня 2018 року, тому встановлений за домовленістю сторін строк позовної давності по стягненню заборгованості за кредитним договором не сплив.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку та дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Посилання у апеляційній скарзі на неправильне оформлення документів, сплив позовної давності тощо, не спростовують висновків суду щодо наявності кредитної заборгованості та й відповідачі не заперечують існування заборгованості.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375,382 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі адвоката Озюменко Євгена Юрійовича залишити без задоволення.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07 жовтня 2019 рокупо цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено 27 січня 2020 р.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: О.З. Поляков

С.В. Кухар