Справа № 192/960/18
Провадження № 2/192/1007/20
РІШЕННЯ

Іменем України

"21" січня 2020 р. Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Стрельникова О.О.

за участю секретаря судового засідання Корота Л.С.,

представника позивачки ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне, Солонянського району, Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа Солонянський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про стягнення неустойки (пені) за несплату аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка з урахуванням уточнення позовних вимог звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення неустойки (пені) за несплату аліментів.

На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що заочним рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2013 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання спільних дітей сторін ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06 вересня 2013 року до досягнення дітьми повноліття.

12 листопада 2013 року вона отримала виконавчий лист на виконання вказаного рішення і здала його на примусове виконання до Солонянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області де було відкрито виконавче провадження №45834571. Але відповідач належним чином рішення суд не виконував, у зв`язку з чим в нього утворилась заборгованість по сплаті аліментів за період з 06 вересня 2013 року по 11 листопада 2019 року в розмірі 83587 грн. 56 коп., яку просила стягнути з відповідача.

Позивачка в судове засідання не з`явилась, приймала участь в судовому засіданні через повноважного представника.

Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити з підстав викладених в позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі та не заперечував проти його задоволення.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Суд вислухавши думку представника позивачки, відповідача враховуючи, що позивачка та представник третьої особи повідомлені про час та місце судового засідання належним чином, постановив проводити судовий розгляду у відсутність не з`явившихся осіб.

Суд, вислухавши представника позивачки, відповідача, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 206 ЦПК України - позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Окрім визнання відповідачем позову, суд встановив таке.

Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 08 грудня 2014 року, державним виконавцем відкрито виконавче провадження ВП №45834571 з примусового виконання виконавчого листа №192/1943/13-ц виданого12 листопада 2013 року, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 , 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_4 та доньки ОСОБА_5 (а.с. 16).

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, за виконавчим листом № 192/1943/13-ц виданого 12 листопада 2013 року Солонянським районним судом Дніпропетровської області, за період з 06 вересня 2013 року по 01 жовтня 2018 року заборгованість за аліментами складає 74410 грн. 61 коп. (а.с. 112, 113).

Як вбачається з розрахунку зробленого позивачкою в позовній заяві і який не оспорюється відповідачем, за період з 06 вересня 2013 року по 11 листопада 2019 року розмір пені складає 901807 грн. 21 коп.

З акту державного виконавця від грудня 2014 року, вбачається, що відповідач ОСОБА_2 особисто з`являвся до відділу державної виконавчої служби і був обізнаний та не сплачував заборгованість по сплаті аліментів, що також знайшло підтвердження щодо обізнаності відповідача про наявну заборгованість (а.с. 70).

Відповідно до ст. 196 СК України - у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

За таких підстав, враховуючи визнання відповідачем позову, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт, заборгованості у відповідача по сплаті аліментів, факт виникнення зазначеної заборгованості з вини відповідача і тому з врахуванням положень ст. 196 СК України з відповідача підлягає стягненню розмір пені, який дорівнює розміру заборгованості по аліментам станом на жовтень 2018 року, тобто 74410 грн. 61 коп., у зв`язку з чим позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Таким чином, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір, оскільки позивачка при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат.

На підставі викладеного, ст. 196 СК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 206, 247, 259, 263-265, 279 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа Солонянський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про стягнення неустойки (пені) за несплату аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , який народився 1977 року, серпня місяця 13 числа в м. Зволен, Середньословацької області, Чехія, який мешкає: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_3 , яка мешкає: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , пеню за несплату аліментів за період з 06 березня 2013 року по 11 листопада 2019 року в розмірі 74410 (сімдесят чотири тисячі чотириста десять) грн. 61 (шістдесят одну) коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 704 (сімсот чотири) грн. 80 (вісімдесят) коп. судового збору.

В задоволені іншої частини позову ОСОБА_3 відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 24 січня 2020 року.

Головуючий: суддя Стрельников О.О.