Провадження № 2-з/761/1242/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2020 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Фролова І.В., розглянувши матеріали заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Нотаріус Першой київської державної нотаріальної контори Кароєва-Яремчук Тетяна Михайлівна, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Василенко Олег Анатолійович про визнання договору дарування недійсним, визнання частки в спільній сумісній власності та визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

24 листопада 2020 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Нотаріус Першой київської державної нотаріальної контори Кароєва-Яремчук Тетяна Михайлівна, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Василенко Олег Анатолійович про визнання договору дарування недійсним, визнання частки в спільній сумісній власності та визнання права власності в порядку спадкування.

Одночасно з цим до суду надійшла заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно , а саме :

- квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , з забороною використання у будь-якій формі, а також зоборонити вчиняти певні дії: заборонити вчиняти будь-які нотаріальні дії з квартирою за адресою: АДРЕСА_1 чи іншими особами на території України;

Накласти арешт на рухоме майно, а саме на автомобіль КІА MAGENTIS, 1997 см3, 2008 р.в., куз. НОМЕР_1 , зареєстрований 03.12.2008 р, з забороною використання у будь якій формі, а також заборони вчиняти певні дії: заборонити вчиняти будь-які дії щодо користування чи продажу автомобіля КІА MAGENTIS, 1997 см3, 2008 р.в., куз. НОМЕР_1 , зареєстрований 03.12.2008 р.;

- накласти арешт а грошові кошти на банківських рахунках у банківських установах України, які належать ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Заява вмотивована тим, що у провадженні Шевченківського районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Нотаріус Першої київської державна нотаріальна контори Кароєва-Яремчук Тетяна Михайлівна, скасування постанови Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу про визнання договору дарування недійсним, визнання частки в спільній сумісній власності та визнання права власності в порядку спадкування.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 - мати ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 16.03.2020 p., виданим Київським міським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) серія НОМЕР_6.

Відповідно до свідоцтва про народження від 11.10.1961 року серії НОМЕР_3 позивачка є дочкою ОСОБА_4

Нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори, Кароєвої-Яремчук Т.М. було відкрито спадкову справу після смерті ОСОБА_4 за № 517/2020.

Позивач звернулась до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину.

До своєї смерті ОСОБА_4 перебувала в зареєстрованому шлюбі зі ОСОБА_2 .

Факт укладення шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 29.1 1.1992 року серії ІУ-БК № 432414.

Майно, нажите за час шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_2 є спільною сумісною власністю подружжя.

ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності належало майно:

1/2 Квартири, загальною площею 119,3 кв. м., жилою площею 65, 4 кв. м.. яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру від 03.04.2001 р. серія НОМЕР_4 . Автомобіль КІА MAGENTIS, 1997 смЗ, 2008 р.в., куз. НОМЕР_1 , зареєстрований 03.12.2008 p.. що підтверджується відповіддю Головного сервісного центру МВС від 10.09.2020 р. № 31/1145аз на адвокатський запит. Грошові вклади на банківських рахунках.

Позивач звернулась до нотаріуса Першої київської державної нотаріальної контори, Кароєвої-Яремчук Т.М. з заявою про видачу на її ім`я, як спадкоємця першої черги за законом після смерті ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину, яка складається з 1/8 квартири загальною площею 119.3 кв. м. жилою площею 65. 4 кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та 1/4 автомобіля КІА МАОЕМТІЗ. 1997 смЗ, 2008 р.в.. куз. НОМЕР_5 , зареєстрованого 03.12.2008 p.. а також на 1/4 грошових вкладів, які знаходяться на банківських рахунках ОСОБА_2 .

Відповідно до листа Т.М. Кароєвої-Яремчук , нотаріуса Першої київської державної нотаріальної контори від 18.09.2020 р. № 6610/02-14 Позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/8 спірної квартири, на 1/4 спірного автомобіля, на 1/4 грошових вкладів, які знаходяться на банківських рахунках ОСОБА_2 .

Зазначена частка спірної квартири та автомобіля належала матері Позивача на праві спільної сумісної власності у майні подружжя, оскільки квартира та автомобіль були придбані за час перебування ОСОБА_4 у шлюбі з ОСОБА_2 . Одночасно грошові вклади на банківських рахунках, відкритих за час перебування у шлюбі ОСОБА_4 та Відповідача також належать до спільної сумісної власності.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

З точки зору закону, значення цих заходів полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, зокрема, позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Встановлено, що предметом спору є спадкове майно у вигляді квартири, автомобіля та рахунків у банках.

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Так, відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

З врахуванням наведеного, сторони в судове засідання не викликались, оскільки суд прийшов до висновку про розгляд вказаної заяви за їх відсутності у відповідності до положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

При цьому, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд дослідивши матеріали позовної заяви, заяву про забезпечення позову та надані до неї документи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Згідно ч. 10 ст. 150 ЦПК України, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

При цьому, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Такої позиції притримується Верховний Суд у своїй Постанові 17 жовтня 2018 року, справа № 183/5864/17-ц (провадження № 61-38692св18).

Вказана норма імперативно встановлює, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (п.3-4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року N 9).

Судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу визнання договору дарування недійним, визнання частки в спільній сумісній власності тавизнання права власності в порядку спадкування, щодо: квартири за адресою: АДРЕСА_1 , автомобіля КІА MAGENTIS, 1997 см3, 2008 р.в., куз. НОМЕР_1 , зареєстрований 03.12.2008 р, грошові кошти на банківських рахунках у банківських установах України, які належать ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Разом із тим, заявником не надано до суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження підстав вважати, що виконання майбутнього рішення суду у разі задоволення позову, може бути утрудненим чи неможливим.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Відтак, заявник не обґрунтував належним чином необхідність вжиття вказаного заходу забезпечення позову і не зазначив причини, що можуть утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.149, 150, 153 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Нотаріус Першой київської державної нотаріальної контори Кароєва-Яремчук Тетяна Михайлівна, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Василенко Олег Анатолійович про визнання договору дарування недійсним, визнання частки в спільній сумісній власності та визнання права власності в порядку спадкування - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: