справа № 570/2844/19
провадження № 2/570/196/2020
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

02 грудня 2020 року

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Кушнір Н.В.

з участю позивачів ОСОБА_1 ,

ОСОБА_1 ,

їх представника адвоката Кузьменюк-Волошиної Н.М.,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

представника третьої особи адвоката Боярчук Ж.В.,

секретаря судового засідання Новоселецької М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області /м.Рівне, вул.C.Петлюри, 10/ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_1 до Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області, Державного реєстратора Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області Левчука Юрія Сергійовича, третя особа: ОСОБА_3 про визнання незаконними та скасування рішень сільської ради та про скасування рішення про державну реєстрацію прав,

в с т а н о в и в:

покликаючись на незаконність перебування у власності ОСОБА_3 земельної ділянки, якою вони користуються тривалий час, позивачі у поданій до суду 10 червня 2019 року позовній заяві просять визнати незаконними рішення сільської ради та реєстрацію земельної ділянки.

Відповідачі відзиву на позов не подали.

Відділ з питань державної реєстрації Рівненської РДА свою позицію по позову не висловив, у поданій до суду заяві розгляд позову покладає на розсуд суду.

Третя особа до суду не з"явився, передавши свої повноваження своєму представнику.

Його представник адвокат Боярчук Ж.В. у поданих до суду письмових поясненнях зазначає, що, оскільки батько позивачів ОСОБА_4 за життя не оформив у встановленому законом порядку право власності на спірну земельну ділянку, то вона не є об`єктом спадкування і не входить до спадкової маси. Вважає, що оскаржувані рішення Зорянської сільської ради прийняті в межах її повноважень, є правомірними, обґрунтованими, відповідають нормативно-правовим актам. Просить у задоволенні позову відмовити за безпідставністю, оскільки його подано не на захист порушеного права позивачів.

Відділ з питань державної реєстрації Рівненської РДА у поданій до суду заяві просить розглянути справу за їхньої відсутності.

Зважаючи, що учасників справи відповідно до ст.ст.128-130 ЦПК України належним чином повідомлено про дату, час і місце розгляду справи, їх явку не визнано обов`язковою, враховуючи достатність матеріалів справи для прийняття рішення та доказів про правовідносини сторін, відсутність необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору, суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду цивільних справ, думку сторін, дійшов висновку про можливість розглянути справу у відсутність третьої особи та у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

У суді позивачі позов підтримали повністю і по аналогічних мотивах.

В обґрунтування своїх вимог покликаються на те, що з 2000 року їх сім`я обробляє земельну ділянку сільськогосподарського призначення у с.Грабів Рівненського району Рівненської області орієнтовною площею 0,10 га, яка була виділена для ведення особистого підсобного господарства їх батькові ОСОБА_4 . До того часу цим городом користувалася інша особа, але у зв"язку з тим, що батьку віддав свою земельну ділянку для церкви, йому сільська рада виділила цей город.

Зазначають, що у процесі оформлення спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 їх батька на початку вересня 2018 року при виході до вказаної земельної ділянки виявилося, що вона переорана сумісно з сусідньою земельною ділянкою, яку обробляв ОСОБА_3 . На їхні заперечення щодо здійсненого, останній повідомив що є власником спірної земельної ділянки ще з 2016 року, хоча вони користувалися цим городом весь цей час. Після цього конфлікту городом користуватися не мали можливості із-за перешкоджання в цьому ОСОБА_5 .

Стверджують, що після звернення до Зорянської сільської ради з`ясувалося, що рішенням виконавчого комітету №47 від 18 лютого 1999 року ОСОБА_3 передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку в с.Грабів Рівненського району Рівненської області для ведення особистого підсобного господарства площею 0.43 га. Однак, копія вищевказаного рішення від 18 грудня 1999 року, яка наявна у технічній документації, на підставі якої вона і розроблялася, а в подальшому затверджувалася, не відповідає його оригіналу, що зберігається в архіві. Пояснюють, що згідно відповіді начальника архівного відділу райдержадміністрації від 13 серпня 2019 року на адвокатський запит встановлено, що рішення Зорянської сільської ради №47 18 грудня 1999 року взагалі не приймалося відповідачем, оскільки у той день не проводилося ні засідання сесії, ні засідання виконкому Зорянської сільської ради, відсутні як протоколи засідання таких, так і стенограми.

Вважають, що ОСОБА_3 , скориставшись підробленим текстом рішення Зорянської сільської ради від 18 грудня 1999 року №47, замовив виготовлення технічної документації на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,3671 га, поглинувши земельну ділянку, якою на відповідній правовій підставі згідно рішення Зорянської сільської ради від 17 лютого 2000 року користувалися позивачі.

Представник позивачів позов підтримує повністю і по аналогічних мотивах.

Стверджує, що порушення прав позивачів в тому, що вони як законні користувачі зацікавлені у приватизації земельної ділянки, якою користувався їх батько з 2000 року, а вони продовжували користуватися і після його смерті.

Представник відповідача ОСОБА_2 позов не визнав, але пояснити вказані неузгодженості не зміг. Підтверджує показання позивачів щодо обставин отримання спірної земельної ділянки. Показав, що по документах ця земельна ділянка виділена ОСОБА_6 в 1999 році. Технічна документація робилася у 2013 році, а затверджувалася у 2016 році.

Представник третьої особи заперечував щодо задоволення позовних вимог. Вважає, що предмет спору - невідповідність рішення, яке зберігається в архіві, рішенню, яка наявне у третьої особи. У ОСОБА_7 немає оригіналу рішення, але у нього сумнівів у правильності рішення не було. Спірна земельна ділянка з 18 грудня 1999 року обліковувалася за третьою особою.

На її думку, права позивачів оспорюваним рішенням не порушуються. оскільки вони не є спадкоємцями спірної земельної ділянки. Оскільки батько позивачів не приватизував цю ділянку за свого життя, то після його смерті його спадкоємці не мають на неї жодних прав.

Суд, заслухавши їх пояснення, показання свідків, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов таких висновків.

Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Учасники справи скористалися правовою допомогою.

Ніким не заперечується, що згідно рішення Зорянської сільської ради №239 від 17 лютого 2000 року ОСОБА_4 виділено земельну ділянку площею 0,10 га для ведення особистого підсобного господарства. Дана ділянка межує з обох сторін з земельними ділянками, власники яких є ОСОБА_3 та ОСОБА_8 .

Згідно з повідомленням приватного нотаріуса Рівненського районного нотаріального округу Дацюк С.Г. від 07 червня 2019 року №785/01-16 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 відкрита спадкова справа №190/2017. Спадкоємцями вказані ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

09 липня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Зорянської сільської ради про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,12 та для ведення особистого селянського господарства в с.Грабів.

12 липня 2018 року Зорянською сільською радою за розглядом заяви позивача прийнято рішення у відповідності до ст.ст.12, 118, 121, 123 ЗК України, ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування», за погодженням з постійними комісіями, згідно якого надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення (рілля) Зорянської сільської ради у с.Грабів площею 0,12 га з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства.

На початку вересня 2018 року при виході до вказаної земельної ділянки позивачі виявили, що вона переорана сумісно з сусідньою земельною ділянкою, яку обробляв ОСОБА_3 і на їхні заперечення останній повідомив, що являється законним власником земельної ділянки.

У відповіді на запит ОСОБА_1 стосовно виїзду земельної комісії з метою вирішення межового спору Зорянська сільська рада у листі від 27 листопада 2018 року за вих. №2261/02-12/18 повідомила, що в результаті обстеження земельних ділянок з залученням представників землевпорядної організації ПФ «Лімб» встановлено, що спірна земельна ділянка перебуває у приватній власності ОСОБА_3 , яка йому надалась рішенням виконавчого комітету Зорянської сільської ради за №47 від 18 лютого1999 року.

Текст рішення Зорянської сільської ради від 18 грудня 1999 року №47, наданого начальником архівного відділу Рівненської РДА, є таким: «розглянувши заяву гр. с.Грабів ОСОБА_3 «Про закріплення земельних ділянок в розмірі 0,25 га для обслуговування житлового будинку і господарських споруд та 0,15 га для ведення особистого підсобного господарства, виконком сільської ради вирішив:

1. На підставі ст.ст.3, 30, 67 Земельного кодексу України закріпити в постійне користування земельну ділянку у розмірі 0,25 га для обслуговування житлового будинку і господарських споруд за гр. с.Грабів ОСОБА_3 , що перейшов у спадщину від баби ОСОБА_11 згідно свідоцтва про право на спадщину від 18.12.1997 року за №1-1345.

2.На підставі ст.ст.3,19,56 Земельного кодексу України закріпити у постійне користування земельну ділянку в розмірі 0,15 га для ведення особистого підсобного господарства за гр. с.Грабів ОСОБА_3 »

16 квітня 2019 року представником позивачів направлено адвокатський запит на адресу Центру надання адміністративних послуг Рівненської районної державної адміністрації про надання копії (електронної версії) технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок (на місцевості) ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства, розробленої ФОП ОСОБА_12 на дві земельні ділянки. З матеріалів технічної документації вбачається, що вона розроблялася на дві земельні ділянки: ділянка 1 - 0.0589 га та ділянка НОМЕР_1 - 0,3671 га на підставі рішення Зорянської сільської ради №47 від 18 грудня 1999 року.

Однак текст вказаного рішення відповідача, наявного у технічній документації на підставі якого вона розроблялася, а в подальшому затверджувалася, відрізняється від оригіналу, який зберігається в архіві і є таким: «розглянувши заяву гр. ОСОБА_3 про необхідність передачі безоплатно у приватну власність земельних ділянок для ведення особистого підсобного господарства, будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, садівництва, індивідуального гаражного будівництва та керуючись ст.ст. 17, 56, 57, 67 Земельного кодексу України, Декретом Кабінету Міністрів України №15 від 26.12.1992 р. «Про приватизацію земельних ділянок» та іншими документами про проведення земельної реформи, Зорянська сільська рада вирішила передати безоплатно у приватну власність земельні ділянки в с.Грабів для гр. ОСОБА_3 для ведення особистого підсобного господарства 0,43 га ».

Начальник архівного відділу райдержадміністрації від 13 серпня 2019 року на адвокатський запит повідомив, що 18 грудня 1999 року рішення Зорянською сільською радою №47 взагалі не приймалося, у той день не проводилося ні засідання сесії, ні засідання виконкому, відсутні як протоколи засідання, так і стенограми.

У листопаді 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Прокуратури Рівненської області з відповідною заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, на підставі якої внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000074.

01 червня 2020 року до Рівненського районного суду направлено обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000074 від 28 листопада 2019 року по обвинуваченню ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України - внесення завідомо неправдивих відомостей до офіційного документу, а саме: рішення сесії Зорянської сільської ради №47 від 18 грудня 2008 року «Про передачу земельних ділянок у власність».

Рівненський районний суд Рівненської області під час розгляду вказаного кримінального провадження встановив, що ОСОБА_13 , працюючи з 11 серпня 2002 року по 18 жовтня 2016 року на посаді спеціаліста 1 категорії - землевпорядника Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області, являючись, відповідно до ст.2 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», посадовою особою місцевого самоврядування, будучи службовою особою, у період з 01 січня 2013 року по 25 лютого 2013 року (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) в приміщенні Зорянської сільської ради Рівненського району, що по площа В.Плютинського, 1 в с.Зоря Рівненського району Рівненської області, умисно, одноособово, без розгляду питання про відведення ОСОБА_3 земельної ділянки у власність сесією сільської ради відповідно до вимог п.34 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», шляхом підписання та посвідчення гербовою печаткою Зорянської сільської ради Рівненського району, склав та видав ОСОБА_3 завідомо неправдивий офіційний документ: рішення сесії Зорянської сільської ради №47 від 18 грудня 2008 року «Про передачу земельних ділянок у власність», згідно якого останньому передано безоплатно у власність земельну ділянку площею 0,43 га для ведення особистого селянського господарства в с.Грабів Рівненського району Рівненської області.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 16 червня 2020 року, яка набрала законної сили, ОСОБА_13 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.366 КК України у зв`язку з тим, що минув трирічний строк давності притягнення до кримінальної відповідальності, кримінальне провадження №0000074 закрито.

Свідок ОСОБА_14 розповів, що сім`я ОСОБА_15 є його сусідами по земельній ділянці, вони обробляють свою ділянку площею 0,10-0,12 га десь з 1999 року, а ОСОБА_3 площа була завжди приблизно 0,15 га і ніколи ОСОБА_16 не висловлювали до ОСОБА_15 жодних претензій щодо захвату землі. Сверджував, що останні 5 років позивачі вже самі обробляли город, оскільки батько був хворим, а в 2017 році він помер.

Аналогічні показання дав свідок ОСОБА_17 , який з 1992 року по 2017 рік був головою парафіяльної ради і підтвердив факт отримання батьком позивачів спірної земельної ділянки. Додатково показав, що є сусідом ОСОБА_7 з другої сторони, але той не обробляє ні свою земельну ділянку, ні спірну. Просто має коні і восени 2018 року переорав ділянку і більш нічого там не робить.

До спірних правовідносин підлягають застосуванню такі норми права.

Ч.ч.2 ст.19 Конституції України зобов`язує органи місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч.1 ст.21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Відповідно до ч.1 ст.155 ЗК України у разі видання органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації (ч.1 ст.182 ЦК України).

Відповідно до ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин. Ч.2 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

За правилами ч.1 ст.123 ЗК України надання земельних ділянок комунальної власності у користування здійснюється, зокрема, органами місцевого самоврядування на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у випадках, передбачених законом, або на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). При цьому розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, передбачених ст.122 цього Кодексу. Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки (ч.2 ст.123 ЗК України).

Рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються: затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності); надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва. Підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Ст.791 ЗК України встановлено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Ст.16 Закону України "Про державний земельний кадастр" передбачено, що земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі. Кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера. Згідно з ч.10 ст.24 вказаного Закону державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: поділу чи об`єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника; ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності).

За результатами аналізу встановлених обставин справи та вищенаведених правових норм можна дійти таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Ч.1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі №488/402/16-ц (провадження № 14-564цс19) зазначено, що «відповідно до пункту 10 частини другої статті 16 ЦК України до способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування. Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (частина перша статті 21 ЦК України). Рішення суб`єкта владних повноважень у сфері земельних відносин може оспорюватися з погляду його законності, а вимога про визнання такого рішення незаконним і про його скасування - розглядатися за правилами цивільного судочинства, якщо внаслідок реалізації такого рішення у фізичної особи виникло цивільне право і спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У цьому разі вказану вимогу можна розглядати як спосіб захисту порушеного цивільного права за статтею 16 ЦК України та пред`являти до суду для розгляду за правилами цивільного судочинства, якщо фактично метою заявлення зазначеної позовної вимоги є оспорювання речового права (права власності), що виникло внаслідок реалізації відповідного рішення суб`єкта владних повноважень. Підставою набуття права приватної власності на земельну ділянку із земель державної чи комунальної власності є відповідне рішення органу державної влади чи органу місцевого самоврядування, а не державний акт на право власності на земельну ділянку».

У відповіді Зорянської сільської ради від 17 квітня 2019 року на заяву ОСОБА_1 про надання інформації, відповідач підтвердив, що згідно записів земельно-кадастрової книги с.Грабів за №151 у користуванні ОСОБА_4 перебували земельні ділянки площею 0,52 га, в тому числі для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд 0,17 га та для ведення особистого селянського господарства 0,35 га.

Таким чином доводи представника третьої особи, що спірна земельна ділянка не має жодного відношення до позивачів, оскільки їх батько за життя не оформив у встановленому законом порядку на неї право власності, не заслуговують на увагу. Отже, до позивачів, як до спадкоємців ОСОБА_4 перейшли майнові права на земельну ділянку, яка останньому виділена для ведення особистого підсобного господарства на підставі рішення Зорянської сільської ради від 17 лютого 2000 року № 239 та підтверджена записом земельно-кадастрової книги с.Грабів №151.

Крім цього, саме ОСОБА_4 , а не ОСОБА_3 , у 2006 році здійснював погодження меж земельної ділянки для сусіднього землевласника ОСОБА_8 , що підтверджується технічною документацією останнього.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , скориставшись текстом рішення, який не відповідає оригіналу рішення Зорянської сільської ради від 18 грудня 1999 року №47 замовив виготовлення технічної документації на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею не 0,15 га, а 0,3671 га, таким чином поглинувши земельну ділянку ОСОБА_4 , право власності на яку було зареєстроване ще за життя батька позивачів 18 жовтня 2016 року.

Після отримання рішення Зорянської сільської ради №201 від 30 червня 2016 року, яким ОСОБА_3 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки (на місцевості) для ведення особистого селянського господарства площею 0.3671 га у с. Грабів, останній звернувся до державного реєстратора Рівненської районної державної адміністрації за реєстрацією права власності на зазначену земельну ділянку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Суд вважає, що спірне рішення Зорянської сільської ради №47 від 18 грудня 1999 року, яким передано безоплатно у приватну власність ОСОБА_3 земельну ділянку в с.Грабів Рівненського району Рівненської області для ведення особистого підсобного господарства площею 0,43 га., та рішення Зорянської сільської ради №201 від 30 червня 2016 року в частині затвердження ОСОБА_3 технічної документації порушує право позивачів як законних користувачів земельної ділянки, а тому в силу ст.392 ЦК України повинні бути визнані судом незаконними та скасовані. Суд також вважає правомірними похідні вимоги про скасування рішення державного реєстратора від 25 жовтня 2016 року.

Об`єктивних і переконливих доказів, які спростовували би вимоги позивача, відповідач не надав, а судом їх здобуто не було, що вказує на обґрунтованість позову.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз.десятий п.9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить із положень ч.1 ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з задоволенням позову суд стягує з відповідачів на користь позивачів документально підтверджені понесені судові витрати у виді сплаченого судового збору.

На підставі наведеного, керуючись ст.263-265, 282 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

задоволити цивільний позов ОСОБА_1 , ОСОБА_1 до Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області, Державного реєстратора Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області Левчука Юрія Сергійовича, третя особа: ОСОБА_3 , про визнання незаконними та скасування рішень сільської ради та про скасування рішення про державну реєстрацію прав.

Визнати незаконним та скасувати рішення Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області №47 від 18 грудня 1999 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність», відповідно до якого ОСОБА_3 передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку в с.Грабів Рівненського району Рівненської області для ведення особистого підсобного господарства площею 0.43 га.

Визнати незаконним та скасувати рішення Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області від 30 червня 2016 року №201 «Про затвердження технічної документації щодо встановлення та відновлення меж земельних ділянок у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства», в частині затвердження ОСОБА_3 технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновленн) меж земельної ділянки (на місцевості) площею 0,3671 га для ведення особистого селянського господарства в селі Грабів Рівненського району Рівненської області, кадастровий номер земельної ділянки 564684900:22:029:0451.

Скасувати рішення Державного реєстратора Левчука Юрія Сергійовича Рівненської районної державної адміністрації про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) №32040420 від 25 жовтня 2016 року.

Стягнути із Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області на користь кожного ОСОБА_1 та ОСОБА_1 по 768 грн. 40 коп. судового збору.

Стягнути із Державного реєстратора Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області на користь кожного ОСОБА_1 та ОСОБА_1 по 384 грн. 20 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності новою редакцією Кодексу.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного текста рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка с.Грабів Рівненського району Рівненської області, паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 18 серпня 1995 року Рівненським РВ УМВС України в Рівненській області, РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Позивач: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий 18 лютого 2000 року Рівненським РВ УМВС України в Рівненській області, РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Зорянська сільська рада Рівненського району Рівненської області, місце знаходження: пл.Володимира Плютинського,1 с.Зоря Рівненського району Рівненської області, .

Відповідач: державний реєстратор Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області Левчук Юрій Сергійович: м.Рівне, вул.Соборна,195.

Третя особа: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення виготовлено 10 грудня 2020 року.

Суддя Кушнір Н.В.