Провадження № 2/679/106/2020
Справа № 679/1735/19
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 січня 2020 року м.Нетішин
Нетішинський міський суд Хмельницької області в складі:
головуючого судді Стасюка Р.М.,
секретаря судового засідання Федорчук Л.О.,
за участю: позивача ОСОБА_1 ,
відповідача ОСОБА_2 ,
представника відповідача ОСОБА_3 ,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Нетішин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей,-
В С Т А Н О В И В:
17 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей.
В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що від шлюбу з відповідачем в них народилося двоє дітей: доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 03.12.2019 року шлюб між сторонами розірвано. На даний час доньки проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні з липня 2019 року.
Позивачка стверджує, що відповідач не думаючи про власних дітей, виселив їх разом з нею з квартири, в якій вони проживали, і не надав допомоги в пошуку іншого житла. Оскільки вона не має власного житла, тому змушена його орендувати та відповідно нести додаткові витрати як на орендну плату, так і на оплату щомісячних комунальних платежів.
Діти відвідують різноманітні гуртки, дочка ОСОБА_6 дитячий садок, загальна вартість щомісячних витрат на оплату яких становить приблизно 1600 грн.
Крім того, дочка ОСОБА_6 перебуває на медичному обліку після запалення нирок, що потребує додаткового оплатного лікування, а старша дочка ОСОБА_7 має проблеми із зором, потребує кожні 6 місяців заміни окулярів та проходження платних лікувальних процедур.
Позивачка вказує, що працює інженером 2 категорії у ВП «Хмельницька АЕС», однак її доходів недостатньо для забезпечення належного рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дітей. Такий належний рівень не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум.
На підставі наведеного позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/2 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах сплати платежу за один місяць.
Ухвалою суду від 19.12.2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 17.01.2020 року.
03 січня 2020 року до суду надійшов відзив ОСОБА_2 , в якому він позовні вимоги визнав частково, просив стягнути з нього аліменти на утримання дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в розмірі 1/3 частки його заробітку, а в решті позову відмовити як заявленого безпідставно. Вказав, що пропонував позивачці сплачувати аліменти у вказаному розмірі добровільно, але вона відмовилася. Зазначив, що заявлені ОСОБА_1 вимоги є завищеними і перебільшеними, а аргументи не відповідають дійсності та є неправдивими. Так, в листопаді 2019 року вона з власної ініціативи переїхала разом з дітьми в орендоване житло. Тоді він дав їй 6500 грн. для сплати орендної плати та на утримання дочок, про що свідчить написана нею ж розписка. Крім того, з вересня по листопад 2019 року оплачував відвідування дітьми гуртків і дитячого садка Дарьяною. Придбав для них килим за 690 грн., у листопаді 2019 року подарував Поліні на день народження смартфон за 2500 грн., поповнював їй мобільний рахунок, оплатив стоматологічне лікування для Дарьяни, купляв їм одяг та інші необхідні речі. Влітку 2019 року профінансував проїзд та відпочинок всієї сім`ї в пансіонаті м.Одеси. Однак, в позовній заяві позивачка про це не згадує, намагаючись знівелювати його участь в утриманні та вихованні дітей. Вона забуває, що обоє батьків зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття і намагається за рахунок стягнення з нього аліментів покрити всі витрати на утримання дочок. Зазначив, що додаткові витрати на утримання дітей позивачка нічим не обґрунтувала, тому будь-які підстави для стягнення з нього аліментів в розмірі 1/2 частки від заробітку відсутні.
У відповіді на відзив, поданій до суду 17.01.2010 року позивачка наполягає на тому, що не по своїй волі залишила спільне місце проживання, а її виселили з квартири, і гроші в сумі 6500 грн. відповідач надав на утримання дітей за листопад 2019 року, а не на оренду житла та утримання дітей, про що чітко зазначено в розписці. Зазначені ОСОБА_2 витрати на оплату гуртків, відвідування дитячого садка, подарунки на день народження, оплату відпочинку, придбання одягу та взуття позивачка вважає додатковими витратами на утримання дітей, які батьки повинні нести порівну, не залежно від сплати аліментів. І вказує, що також понесла аналогічні витрати на рівні з ним. Крім того, протягом грудня 2019 року і січня 2020 року відповідач не надав жодних коштів ні як аліменти, ні як додаткові витрати, що свідчить про ухилення його від сплати таких. Оскільки він не надав доказів добровільної сплати аліментів, а також доказів того, що не може їх сплачувати в розмірі 1/2 частки від заробітку, вважає, що її вимоги підлягають задоволенню.
В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, посилаючись в обставини викладені в позові та відповіді на відзив. Просила позов задоволити повністю.
Відповідач позов визнав частково. Погодився сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки від заробітку. В задоволенні іншої частини вимог просив відмовити, посилаючись на пояснення надані у відзиві на позов.
Представник відповідача адвокат Процик В.В. також посилався на безпідставність стягнення аліментів в розмірі, який просить позивачка.
Суд, заслухавши пояснення позивачки, відповідача, його представника, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши та оцінивши надані докази, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що сторони у справі є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діти проживають разом з позивачкою, що сторонами не оспорюється.
З копії виписки з амбулаторної карти стаціонарного хворого № 4130 від 08.08.2016 року вбачається, що ОСОБА_5 перебувала на стаціонарному лікуванні в Євпаторійській дитячій клінічній лікарні з діагнозом гострий необструктивний пієлонефрит, активна стадія. Виписана з призначенням подальшого лікування.
Довідка, видана стоматологом ОСОБА_8 , підтверджує те, що ОСОБА_5 проходила в неї лікування у 2019 році, загальна вартість якого становить 1800 грн.
Згідно копії рецепта на окуляри від 01.11.2018 року, копії пам`ятки на окуляри від 09.11.2018 року, ОСОБА_4 потребує постійного носіння окулярів.
Як вбачається з довідок від 07.12.2019 року, від 02.12.2019 року, № 10 від 03.12.2019 року, № 28 від 03.12.2019 року, договору про надання послуг від 02.09.2019 року, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 є членами ГО «Дитячий спортивно танцювальний клуб «Реверс» з щомісячними обов`язковими членськими внесками в розмірі 300 грн. та 350 грн. відповідно. ОСОБА_5 відвідувала гурток естетичного виховання з вересня 2018 року по травень 2019 року з щомісячною оплатою 300 грн., з вересня 2019 року по теперішній час - з щомісячною оплатою 360 грн. ОСОБА_4 навчається в ПСМНЗ «Нетішинська міська художня школа» в художньо графічному відділенні з платою 120 грн. в місяць. ОСОБА_5 відвідує дошкільний навчальний заклад (ясла - садок) комбінованого типу №5 «Теремок» з щомісячною платою за харчування 422,40 грн., а також зразкову вокальну студію «Камелія» з щомісячною платою 60 грн.
Сторони не оспорюють твердження один одного про те, що вони обоє здійснювали оплату за відвідування дочкою Дарьяною дитячого садка, за гуртки, в яких займаються їх діти, а також купляли одяг. Позивачка також не заперечувала того, що ОСОБА_2 купляв дітям подарунки, телефон, оплачував відпочинок. Вказане підтверджується наданими сторонами копіями банківських квитанцій та товарних чеків.
Той факт, що ОСОБА_2 добровільно надав ОСОБА_1 кошти в сумі 6500 грн. як аліменти на утримання спільних дітей за період з 14.11.по 29.11.2019 року підтверджується копією розписки останньої від 14.11.2019 року.
З довідки ВП «Хмельницька АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом» № 3 від 03.01.2010 року вбачається, що розмір заробітної плати відповідача ОСОБА_2 за період з липня по грудень 2019 року становить 186901,23 грн.
Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав.
За змістом ст.ст.12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Статтею 13 ЦПК України визначено, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України, ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою передбачено ч.3 ст.51 Конституції України.
Відповідно до ч.1 ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Положеннями ч.ч.1, 3 ст.181 СК України, визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері,батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Сторони не дійшли згоди про добровільну участь відповідача в матеріальному утриманні дитини, що останнім не спростовано.
Частиною 1 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст.7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.
Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Так, судом встановлено, що на утриманні позивачки знаходиться двоє малолітніх дітей, вона потребує матеріальної допомоги на їх утримання, а відповідач має можливість таку надавати, оскільки працює, отримує стабільний заробіток, інших аліментних зобов`язань не має.
На підставі наведеного, враховуючи те, що обоє батьків зобов`язані утримувати своїх дітей до повноліття, а також обставини передбачені ст.182 СК України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задоволити частково та стягнути з ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття.
Аліменти на утримання дітей, згідно з ч.1 ст.191 СК України, присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, а в даному випадку - з 17.12.2019.
Суд вважає, що посилання ОСОБА_1 на те, що вона несе додаткові витрати пов`язанні з відвідуванням дочками різноманітних гуртків та їх лікуванням, не можуть бути підставою для стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/2 частки заробітку, оскільки витрати пов`язані з розвитком здібностей дитини та її хворобою, згідно ст.185 СК України, є додатковими витратами, що викликані особливими обставинами і позивачка вправі заявити вимоги про стягнення з відповідача додаткових витрат на дітей.
Також суд не приймає до уваги та вважає безпідставними твердження позивачки про те, що при визначенні розміру аліментів слід враховувати те, що вона несе витрати на оренду квартири і сплату комунальних послуг.
В силу п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат у справі, суд враховує те, що позивачка на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при пред`явленні позову, тому вважає, що відповідно до ст.141 ЦПК України його слід стягнути з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної частини позовних вимог в розмірі 512,22 грн. (768,40 х 66,66%).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.180 - 183, 185, 191 СК України, ст.ст.12, 13, 77-81, 141, 263-265, 268, 280-282, 430 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей задовольнити частково.
Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м.Ангарськ, Іркутської області, Російської Федерації на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 грудня 2019 року до досягнення дітьми повноліття.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 у дохід держави судовий збір у розмірі 512 гривень 22 копійки.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду через Нетішинський міський суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повне судове рішення складено 23 січня 2020 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець м.Ангарськ, Іркутська область, Російська Федерація, адреса місця реєстрації та проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Р.М. Стасюк