Справа № 307/3289/19
Провадження № 2/307/254/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2020 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого Чопик В.В. при секретарі Олексій Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виготовлення дитячих проїзних документів та виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась в суд позовом до ОСОБА_2 , про надання дозволу на виготовлення дитячих проїзних документів та виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька.

В позовній заяві зазначила, що з 2012 року по 2016 рік вона перебувала в цивільному шлюбі з ОСОБА_2 . Від цього шлюбу в них є неповнолітня дитина - син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак, з 2016 року спільне подружнє життя між ними не склалося та станом на теперішній час вони проживають окремо один від одного. З метою створення належних умов для дитини, позивачка постійно проживає та працює в Чеській республіці, де вона має намір отримати громадянство Чехії, що стверджується копією тимчасового паспорту і безперервного перебування на території Чехії від 15.11.2018 року до 09.01.2023 року та має в користуванні житло. Позивачка ОСОБА_1 з 2017 року проживає у цивільному шлюбі з ОСОБА_4 , та від спільного проживання мають на утриманні спільного сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в Чеській республіці. Таким чином, позивачка має змогу забезпечити дитині нормальні умови проживання та навчання закордоном, гідний відпочинок, однак, позбавлена практичної можливості реалізувати це через відсутність згоди батька. Зокрема, вона має намір забезпечити навчання сина в початковій школі Чеської Республіки, в тому числі для підвищення його рівня світогляду, духовного та морального розвитку, що в повній мірі відповідає інтересам та потребам дитини. Позивачка весь 2018 рік намагалася вийти на зв`язок з відповідачем, для того щоб він надав дозвіл на виїзд за кордон сина з нею (матір`ю) на постійне проживання в Чехії. Відповідач через соціальні мережі відмовляється надавати такий дозвіл, хоча в утриманні і вихованні дитини не бере ніякої участі, дитина навіть не впізнає свого батька. Відповідач своєю впертістю не надає дитині можливості проживати в повноцінній сім`ї, забирає в дитини дитинство і можливість рости разом з матір`ю, чим травмує дитячу психіку, моральний і духовний розвиток дитини. Кожна дитина має право проживати в сім`ї.

На час звернення до суду позивачка позбавлена можливості отримати дозвіл від відповідача на виготовлення проїзних документів для виїзду за кордон та тимчасовий виїзд за кордон неповнолітнього сина на навчання, що змушує її у встановлений спосіб звернутись до суду. Крім того, вказані обставини жодним чином не порушить прав відповідача як батька дитини і не позбавить останнього можливості брати участь у вихованні, спілкуванні із неповнолітнім сином. Таким чином, оскільки у неї є труднощі в отриманні згоди відповідача на виготовлення проїзних документів та виїзд дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що не має жодних обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітнього за межі України, вважає, що є всі законні підстави для надання дозволу на виготовлення проїзних документів та виїзд дитини за кордон на навчання без згоди батька.

Просить суд надати дозвіл на виготовлення закордонного паспорта для виїзду за кордон та виїзд за кордон її малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в її супроводі, без згоди батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, в позовній заяві зазначила, що просить справу розглянути у її відсутності, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у її відсутності на підставі наявних в справі доказів.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних в справі доказів.

Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких мають одну неповнолітню дитину, а саме: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком в свідоцтві про народження якого значиться ОСОБА_2 , громадянин Республіки Молдова, і який перебуває на утриманні і вихованні позивачки ОСОБА_1 , яка є його матір`ю, що підтверджується свідоцтвом про народження неповнолітнього ОСОБА_3 , серії НОМЕР_1 виданого 13 лютого 2014 року.

Позивачка постійно проживає та працює в Чеській республіці, де вона має намір отримати громадянство Чеської Республіки, що стверджується копією тимчасового паспорту і безперервного перебування на території Чехії від 15.11.2018 року до 09.01.2023 року.

Також, позивачка ОСОБА_1 з 2017 року проживає у цивільному шлюбі з ОСОБА_4 , та мають спільного сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в Чеській республіці, що стверджується паспортом «Р НОМЕР_2 ».

Таким чином, позивачка має змогу забезпечити сину ОСОБА_5 нормальні умови проживання та навчання закордоном, гідний відпочинок, однак, позбавлена практичної можливості реалізувати це через відсутність згоди батька.

Згідно ст. 141 CK України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи у супроводі осіб, які уповноважені ними.

У відповідності до ст.3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред`явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону. Правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України.

Згідно ч.1 ст.4 вказаного Закону оформлення документів для виїзду громадян України за кордон на постійне проживання здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Відповідно до пункт 7 підпункту 2 «Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон» затвердженого постановою Кабінетк Міністрів України від 7 травня 2014 року №152 ( в редакції постанови Кабінету Міністрві України від 16 листопада 2016 року №1001) особі, яка не досягла 16-річного віку, особі, яка визнана судом обмежено дієздатною або недієздатною, - на підставі заяви-анкети одного з батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників (далі - законні представники); у разі оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обміну паспорта для виїзду за кордон у закордонній дипломатичній установі - на підставі заяви-анкети одного з батьків/законних представників та письмової згоди другого з батьків/законних представників, яка надається під час подання документів (заява від другого з батьків/законних представників не вимагається, якщо він є іноземцем або особою без громадянства чи за наявності виданої органом державної виконавчої служби довідки про наявність заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців). У разі відсутності другого з батьків під час подання документів така заява подається нотаріально засвідченою. Якщо батьки не перебувають у шлюбі, оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта для виїзду за кордон здійснюється на підставі заяви-анкети того з них, з ким проживає особа;

Відповідно до п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМ України №57 від 27 січня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, також, якщо другий з батьків є іноземцем, що підтверджується записом про батька у свідоцтві про народження дитини, та який ( яка) відсутній у пункту пропуску .

Виходячи з положень зазначених норм Закону, дозвіл на оформлення паспорта дитини для виїзду за кордон та згода для виїзду за кордон другого з батьків не потрібна якщо другий з батьків є іноземцем.

Враховуючи те, що у свідоцтві про народження дитини серії НОМЕР_1 виданого 13 лютого 2014 року батьком зазначено ОСОБА_2 громадянина Республіки Молдова, суд доходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову..

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76,77, 141, 259, 263, 264, 265, 268,272,273 ЦПК України, ст. 141 СК України , ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, ст.. 13 ЦК України -

УХВАЛИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на оформлення паспорта дитини для виїзду за кордон та надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу другого з батьків - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , мешканець АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення виготовлено 24.01.2020 року.

Суддя: В.В. Чопик