Справа № 653/1888/20
Провадження № 2-о/653/112/20
РІШЕННЯ

іменем України

03 грудня 2020 року

Генічеський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Берлімової Ю.Г.,

за участю секретаря Волвенко О.А.

заявника ОСОБА_1

представника зацікавленої особи Риженко В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Генічеську цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області про встановлення факту постійного проживання на території України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 дату, з якою законодавець пов`язує набуття громадянства України. Заяву мотивує тим, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Новомихайлівське, Красногвардійського району, Ставропольського краю. У 1974 році він з батьками переїхав до УССР у с. Новий Труд, Генічеського району, Херсонської області, де проживав по АДРЕСА_1 і де до сьогоднішнього дня зареєстрований, хоча фактично проживає у АДРЕСА_2 .

Наголошує на тому, що не має паспорта громадянина будь-якої держави та є особою без громадянства. Вказує, що закінчив у 1982 році Чонгарську середню школу Генічеського району, отримав атестат про навчання до 10 липня 1984 року у Генічеському МПТУ-17 та станом на 24 серпня 1991 року він працював черговим по станції Сальково Генічеського району Херсонської області.

Просить суд встановити факт його постійного проживання станом на 24 серпня 1991 року на території України у с. Новий Труд, Генічеського району, Херсонської області по вул. Лермонтова, буд. 8.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заяву підтримав, просив задовольнити.

Представник зацікавленої особи - Управління державної міграційної служби України в Херсонській області Риженко В.М. в судовому засіданні в режимі відеоконференції заперечував проти задоволення заяви, з підстав, викладених у письмових поясненнях на заяву ОСОБА_1 . Пояснив, що в ході перевірки встановлено, що ОСОБА_1 вважається громадянином Російської Федерації, а тому не підпадає під дію норм ЗУ «Про громадянство України», а отже встановлення факту проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року не призведе до настання юридичних наслідків. Просить суд в задоволенні заяви відмовити.

Суд, заслухавши пояснення заявника, представника зацікавленої особи, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи у їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Звернення заявника до суду зумовлено тією підставою, що він не має громадянства жодної держави та має намір отримати паспорт громадяни України, у зв`язку із чим звернувся до Генічеського РВ УДМС із заявою про оформлення і видачу паспорта громадянина України, де йому 18 січня 2020 року було видано довідку, згідно якої за результатами звернення ОСОБА_1 було проведено перевірку, якою встановлено особу заявника, але не встановлено його належності до громадянства будь-якої держави та рекомендовано звернутися до суду за рішенням, яким підтверджується юридичний факт його проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Разом з тим, вказані обставини не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Статтею 3 Закону України «Про громадянство України» передбачено, що громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав;

Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року.

Пунктом 8 Указу Президента України «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України» від 27 березня 2001 року № 215 передбачено, що для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає:заяву про встановлення належності до громадянства України;копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт);судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України», особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Іноземці, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство, повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації їх громадянами України. Якщо іноземці, маючи всі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання такого документа, з незалежних від них причин не можуть отримати його, вони подають декларацію про відмову від іноземного громадянства (ч. 5 ст. 8 вищевказаного Закону).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Новомихайлівське, Красногвардійського району, Ставропольського краю про, що свідчить копія повторного свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1 , виданого 14 липня 2018 року адміністрацією муніципального утворення села Новомихайлівське Красногвардійського району Ставропольского краю, Російської Федерації.

Відповідно до копії свідоцтва про восьмирічну освіту від 11 червня 1982 року ОСОБА_1 у 1982 році закінчив 8 класів Чонгарської середньої школи Генічеського району Херсонської області.

Згідно копії атестата № 3543 від 11 липня 1984 року ОСОБА_1 з 01 вересня 1982 року по 10 липня 1984 року навчався в Генічеському МПТУ № 17 Херсонської області за спеціальністю автослюсар.

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання від 03 березня 2020 року ОСОБА_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 з 04 серпня 1995 року по теперішній час.

Зі змісту трудової книжки серії НОМЕР_2 від 28 червня 1989 року, вбачається, що ОСОБА_1 працював з 24 квітня 1991 року по 15 жовтня 1993 року черговим по станції Сальково Генічеського району Херсонської області.

Разом з тим, в ході судового розгляду встановлено, що зацікавленою особою була встановлена наявність в секторі архівної роботи УДМС України в Херсонській області матеріалів архівної справи за заявою ОСОБА_1 про оформлення та видачу паспорта громадянина України.

Так, суду надана копія паспорта громадянина колишнього СРСР серії НОМЕР_3 від 06 липня 1995 року, виданого відділом внутрішніх справ м. Таштагола, Кемеровської області, Російської Федерації на ім`я ОСОБА_1 .

Згідно із записами у вищевказаному паспорті, вбачається, що ОСОБА_2 був прописаний в період з 18 серпня 1994 року по 25 липня 1995 року в Кемеровській області Російської Федерації та з 04 серпня 1995 року прописаний к АДРЕСА_1 .

Так судом встановлено, що у вказаному паспорті наявна відмітка про те, що ОСОБА_2 відповідно законодавства Російської Федерації вважається громадянином Російської Федерації.

З пояснень заявника, які були надані ним в судовому засіданні також вбачається, що він є громадянином Російської Федерації, проте також має намір отримати громадянство України.

З урахуванням вищевикладеного, суд погоджується із позицією зацікавленої особи та зазначає, що заявник на теперішній час являється громадянином Російської Федерації, а тому не підпадає під дію норм статті 3 ЗУ «Про громадянство України», а отже встановлення факту його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року не призведе до настання юридичних наслідків, зокрема, отримання громадянства України.

Суд, приймаючи рішення про відмову у задоволенні заяви враховує положення ст. 8 Закону України «Про громадянство України» та зазначає, що за змістом вказаної норми закону і п. 24, п. 25 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215/2001, особа, що має намір набути громадянство України за територіальним походженням, подає до відповідного органу, зокрема, заяву про набуття громадянства України за територіальним походженням, зобов`язання припинити іноземне громадянство/декларацію про відмову від іноземного громадянства - для іноземців, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях.

У пункті 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Так, порядок набуття громадянства України є встановленим, проте не дотриманий заявником.

Також, при зверненні до суду, заявник не зазначив, що він є громадянином іншої держави, не надані докази, що підтверджують його звернення до компетентних органів в якості особи, що має іноземне громадянство.

На підставі викладеного, звернення заявника з даною заявою безпідставне та не породжує для заявника виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав, оскільки встановлення факту проживання на території України використовується для підтвердження громадянства особи, яка звернулася до суду з подібною заявою.

З урахуванням вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що в задоволенні заяви слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 10-13, 18, 76-81, 83, 258, 259, 263-265, 293, 294, 315, 319, 352, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , зацікавлена особа Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області про встановлення факту постійного проживання на території України відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Херсонського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду до Генічеського районного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлений 14 грудня 2020 року.

Суддя Генічеського районного суду Ю. Г. Берлімова