Справа № 697/1371/20
Провадження № 2-о/697/41/2020
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2020 року

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Льон О.М.,

за участю секретаря с/з Дрянової Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу, яка подана в порядку окремого провадження, за заявою Степанецької сільської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області, заінтересована особа: Державний реєстратор виконавчого комітету Степанецької сільської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області Васильченко В.П., про визнання спадщини відумерлою,

ВСТАНОВИВ:

Представник Степанецької сільської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області Яременко О.І. звернувся до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою. В обгрунтування заяви зазначив, що після смерті ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 2,94 в умовних кадастрових гектарах для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована в адміністративних межах Степанецької сільської ради Канівського району Черкаської області, яка належала спадкодавцю на підставі сертифікату на земельну частки (пай) , серія ЧР № 038684. Відповідно до схеми розподілу земель колективної власності визначено площу земельної ділянки, що становить 1,7999 га, та присвоєно кадастровий номер :01:001:0740. З метою пошуку спадкоємців, виконком сільської ради звернувся з оголошенням до місцевої газети, однак ніхто зі спадкоємців не відгукнувся. Вважає, що спадкоємців за законом та заповітом у померлого немає. Просить суд визнати спадщину померлого ОСОБА_1 у вигляді земельної ділянки, загальною площею 1,7999 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:001:0740, що знаходиться в адміністративних межах Степанецької сільської ради Канівського району Черкаської області (за межами населеного пункту) та належить спадкодавцеві на підставі сертифікату на земельну частку (пай) серія ЧР № 038684 - відумерлою.

28.07.2020 ухвалою судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області заяву Степанецької сільської ради об`єднаної територіальної громади залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

07.08.2020 представником Степанецької сільської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області Яременко О.І. усунуто недоліки зазначені в ухвалі суду від 28.07.2020.

Ухвалою суду від 14.08.2020 заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження з додержанням загальних правил встановлених ЦПК України.

29.10.2020 , 04.12.2020, розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою учасників справи.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, розглянувши матеріали справи, дійшов до такого висновку.

Згідно із ч.1, п.8 ч.2 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання спадщини відумерлою.

Стаття 334 ЦПК України визначає, що заява про визнання спадщини відумерлою у випадках, встановлених ЦК України, подається до суду за місцем відкриття спадщини або за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини.

Суд встановив, що ОСОБА_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Колимське, Середньоканського району, Магаданської області, Росія, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_1 , виданим 13.04.2001 відділом ЗАГС адміністрації Середньоканського району Магаданської області (а.с. 4).

Після смерті ОСОБА_1 залишилася спадщина, що складається з права на земельну частку (пай) на території Степанецької сільської ради Канівського району Черкаської області, загальною площею 1,7999 га, відповідно до довідки Міськрайонного управління у Канівському районі та м. Каневі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області № 621 від 21.07.2020 (а.с.5).

Згідно із листом Канівської державної нотаріальної контори про надання інформації щодо спадкової справи № 838/0116 від 19.08.2020 вбачається, що після смерті ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 заяви про прийняття спадщини в нотаріальну контору не надходили. Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 19.08.2020 № 61354790 дані щодо спадкових справ та видані свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_1 відсутні( а.с. 28, 29).

Аналізуючи надані суду документи судом встановлені наступні факти.

Згідно ст. ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.13 ч.1,2 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Звертаючись до суду із заявою про визнання спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_1 відумерлою, заявник послався на норму статті 1277 ЦК України, який набрав чинності з 01.01.2004.

Частинами 1-3 статті 1277 ЦК України визначено, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Згідно із п.5. Прикінцевих та перехідних положень ЦК, правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Правила статті 1277 Цивільного кодексу України про відумерле майно застосовуються також до спадщини, від дня відкриття якої до набрання чинності цим Кодексом спливло не менше одного року.

В абзацах 2, 3 пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7 надано роз`яснення з приводу застосування правила книги шостої ЦК України до спадкових правовідносин, які виникли до набрання чинності ЦК України 2003 року .

Відносини спадкування регулюються правилами ЦК ( 435-15 ), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (1540-06) (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК (435-15) і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Крім цього, згідно до абзаців 13, 14 п.1 листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13, «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», судам слід звернути увагу, що на час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). Пунктом 5 ч. 1 ст. 555 ЦК УРСР було встановлено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо жоден із спадкоємців не прийняв спадщину. ЦК УРСР не обмежувався строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом, у тому числі й для держави. Тому, якщо упродовж встановленого шестимісячного строку ніхто зі спадкоємців за законом або за заповітом не прийняв спадщину, вважається, що спадщина переходить до держави.

Отже, норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01.07.2003 і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР.

Згідно абзаців 10, 11. п.9 листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13, «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», у справах про визнання спадщини відумерлою судам слід звернути увагу на застосування абз. 2 п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, відповідно до якого правила ст. 1277 ЦК про відумерле майно застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності ЦК. Зазначені положення застосовуються, якщо спадщина не перейшла до держави в порядку, передбаченому ст. 555 ЦК УРСР.

Відповідно ст. 525 ЦК Української РСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

У відповідності до вимог ст. 526 ЦК Української РСР, місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини.

Згідно ст. 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно ст.555 ЦК Української РСР спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави:

1) якщо спадкодавець все майно або частину його заповідав державі;

2) якщо у спадкодавця немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом;

3) якщо всі спадкоємці відмовились від спадщини;

4) якщо всі спадкоємці позбавлені права спадкування (статті 528 і 534 цього Кодексу);

5) якщо ні один із спадкоємців не прийняв спадщини.

Якщо хто-небудь з спадкоємців відмовився від спадщини на користь держави, до держави переходить частка спадкового майна, належна цьому спадкоємцеві.

Якщо при відсутності спадкоємців за законом заповідана тільки частина майна спадкодавця, решта майна переходить до держави. У випадках, передбачених цією статтею, авторське право, що входить до складу спадщини, або право на частку в авторській винагороді, що належало спадкоємцеві, який відмовився, припиняється.

Верховний Суд, у справі № 2о-55/2008, від 04.07.2018, дійшов висновку, що доводи касаційної скарги заступника прокурора Івано-Франківської області про те, що до спірних правовідносин застосовуються норми статті 1277 ЦК України на підставі пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, є помилковими, оскільки з часу відкриття спадщини - день смерті спадкодавця до набрання чинності ЦК України спливло більше п`яти років.

Згідно до ч.ч.5, 6 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Частиною 4 статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з п. 2 та п. 5 ч. 1 ст. 555 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо у спадкодавця немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, та якщо ні один із спадкоємців не прийняв спадщини.

Оскільки спадкодавець ОСОБА_1 помер до ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення заяви про визнання спадщини відумерлою.

Враховуючи, що заявника звільнено від сплати судового збору, судові витрати віднести за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 525, 526, 549, 555, ЦК України РСР 1963 року, п.5 Прикінцевих положень ЦК України 2003 року, ч.ч.5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 211, 263-265, 293, 294, 334-338, ч.1 ст. 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви Степанецької сільської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області, заінтересована особа: Державний реєстратор виконавчого комітету Степанецької сільської ради об`єднаної територіальної громади Васильченко В.П., про визнання спадщини відумерлою, відмовити.

Судовий збір віднести за рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подання через Канівський міськрайонний суд Черкаської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Головуючий підпис О . М . Льон