241/2315/19
2/241/122/2020
23.01.2020 року Першотравневий районний суд Донецької області
головуючого судді Чудопалової С.В.,
за участю секретаря Небиліченко Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Мангуш цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
29.10.2019 позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому просить визнати її такою, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 , мотивований тим, що він є пенсіонером та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який належить йому на праві приватної власності, відповідно до свідоцтва особистої власності. У 1999 році він прописав онуку ОСОБА_2 у його будинку. У 2001 році ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спільно зі своєю матір`ю виїхали жити до м. Донецьк і по теперішній час не проживають спільно з ним у домоволодінні АДРЕСА_1 і їх особистих речей в житловому приміщенні немає, що підтверджується актом обстеження житлового приміщення. Оскільки відповідач ОСОБА_2 виїхала жити на інше місце проживання за межі Мангушського району Донецької області, зазначений будинок не є її власністю, тому просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , так як участі в оплаті комунальних послуг та в ведені господарства вона не приймає.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про місце, день та час розгляду справи повідомлена належним чином. Про причини неявки суду не повідомила. Заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
13.11.2019 відкрито провадження у справі.
02.12.2019 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не надав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних обставин.
Так, згідно зі свідоцтвом № 107 про право особистої власності на будівлю від 05.12.1980, домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , дійсно належить ОСОБА_1 на праві особистої власності (а.с.7).
Як вбачається з довідки УСЗН Мангушської районної державної адміністрації від 22.10.2019 за № 444, ОСОБА_1 перебуває на обліку в ЄДАР пільговіків у з 03.02.2006, як дитина війни, ветеран праці, пенсіонер за віком та користується пільгами на житлово-комунальні послуги як дитина війни (а.с. 11).
Як вбачається з довідки УСЗН Мангушської РДА від 22.10.2019 за № 2436, ОСОБА_1 не перебуває на обліку у управлінні та ніяких видів допоміг не отримує (а.с. 12).
Згідно посвідчення серії НОМЕР_1 виадного 27.01.2005, ОСОБА_1 є пенсіонером за віком (а.с.6).
Як вбачається з довідок про доходи Мангушського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України від 22.10.2019 за № 443 та 444, ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні та отримує пенсію за віком (а.с. 13,14).
Як вбачається з виданого Мангушським об`єднаним Управлінням Пенсійного фонду України реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування від 29.10.2019 № 761, ОСОБА_1 є застрахованою особою та має облікову картку № НОМЕР_2 (а.с. 15-16).
Згідно адресної картки у будинку АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , 1944 року народження, ОСОБА_3 , 1975 року народження, ОСОБА_2 , 1999 року народження (а.с. 8).
Згідно із актом обстеження від 09.09.2019, складеного депутатом Ялтинської селищної ради ОСОБА_4 разом з сусідами ОСОБА_5 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 та ОСОБА_6 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , в ході огляду домоволодіння АДРЕСА_1 , було виявлено, що за даною адресою зареєстрована, але не проживає онука ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з 2001 року та по теперішній час ( а.с. 9).
У відповідності до положень ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Положеннями ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Вказаним право обґрунтовано скористався позивач, як власник спірного будинку.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому згідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном.
За ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст.71 Житлового кодексу Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Враховуючи викладене, зважаючи на конкретні обставини справи, а саме те, що відповідач в спірному жиловому будинку без поважних причин не проживає понад встановлений законодавством строк, що в свою чергу перешкоджає позивачу здійсненню його права користування та розпорядження належним будинком, а тому позов в частині визнання відповідача втративши право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть;
паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.
Отже, позов в частині виписки відповідача з вищезазначеного житлового будинку задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до ст.7 ч.1 п.2 зазначеного вище Закону зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.
На підставі викладеного, керуючись ст. 4, 5, 13, 81, 247 ч.2, 263-265, 280-289 ЦПК України, ст.ст. 15, 391 ЦК України, ст.ст.71, 72 ЖК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, який його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя С.В. Чудопалова