Справа № 370/795/17 Головуючий в суді І інстанції Мазка Н.Б.
Провадження № 22ц-824/9727/20 Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Сушко Л.П.,

за участі секретаря Примушка О.В.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Органу опіки і піклування Виконавчого комітету Покровської районної у місті Кривий Ріг ради на рішення Макарівського районного суду Київської області від 28 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Жовтневої районної у місті Кривий Ріг ради, треті особи без самостійних вимог: Макарівська районна державна адміністрація, Макарівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, про скасування усиновлення,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що рішенням Жовтневого районного суду міста Кривій Ріг від 20 грудня 2010 року ними, був усиновлений малолітній ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , внесені зміни до актового запису №1111 від 31 жовтня 2005 року про народження ОСОБА_3 , замінене прізвище ОСОБА_3 на ІНФОРМАЦІЯ_7 , ім`я було залишено без змін, а по батькові змінено з ОСОБА_3 на ІНФОРМАЦІЯ_7 . Були також внесені зміни щодо батьків дитини.

Вказують, що після усиновлення ОСОБА_3 ними були створені належні умови для його проживання, виховання та розвитку. У дитини була окрема кімната, яка була облаштована всією необхідною побутовою технікою та меблями, місце для навчання, гри, відпочинку. ОСОБА_3 був забезпечений не тільки сезонним одягом, а і речами особистого вжитку. Вони постійно приділяли дитині увагу та ознаки любові.

У подальшому, ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилась дочка ОСОБА_9 , але у них не було різниці у ставленні до усиновленої дитини та народженої, однаково любили їх. Проте налагодити дружні, довірливі взаємовідносини, які пов`язані на взаємній повазі між ними та ОСОБА_3 їм не вдалось, вони не в змозі були контролювати поведінку ОСОБА_3 , він часто конфліктував з ними, сестрою, агресивно ставився до них. Неодноразово їх викликали до школи у зв`язку з його поганою поведінкою, участю у бійках. На їхні зауваження ОСОБА_3 не реагував, а навпаки агресивно поводився та втікав з дому.

У зв`язку з такою поведінкою ОСОБА_3 вони неодноразово зверталися за допомогою до психологів та до центрів соціально-психологічної реабілітації. Проте суттєвих змін у його поведінці, ставленні до них, сестри не відбувалося.

14 грудня 2016 року у зв`язку з неможливістю подальшого спільного проживання з дитиною ОСОБА_3 вони звернулися до органу опіки та піклування Макарівської районної державної адміністрації Київської області з заявою щодо вирішення питання про скасування усиновлення ОСОБА_3 , а 15 грудня 2016 року на підставі їх заяви ОСОБА_3 був влаштований за направлення служби у справах дітей та сім`ї Київської обласної адміністрації до Київського обласного центру соціально-психологічної реабілітації, де він перебуває до теперішнього часу.

Вважають, що оскільки між ними і ОСОБА_3 склалися незалежно від їхньої волі стосунки, які роблять неможливими спільне проживання і виконання ними усиновлювачами своїх батьківських обов`язків, що підтверджується висновком Органу опіки і піклування Макарівської РДА Київської області, то вони вимушені звернутися до суду із цим позовом та просять скасувати усиновлення ними малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , передати його під опікування Виконавчому комітету Жовтневої районної у місті ради міста Кривій Ріг (службі у справах дітей) та після набрання чинності рішенням суду його копію надіслати до Макарівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області для внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 28 листопада 2019 року позов задоволено, скасовано усиновлення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , малолітнього ОСОБА_3 передано під опікування Органу опіки та піклування Макарівської РДА Київської області.

Не погодившись із цим рішенням, представник Орган опіки та піклування виконкому Покровської районної в місті ради міста Кривий Ріг подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом усіх обставин справи.

У обґрунтування доводів апеляційної скарги зокрема вказує на те, що позивачами не було надано достатніх, належних і допустимих доказів щодо неможливості спільного проживання позивачів і дитини та виконання позивачами своїх батьківських обов`язків щодо ОСОБА_3 , крім того зазначає, що з грудня 2016 року неповнолітній ОСОБА_3 майже 4 роки живе поза сімейним оточенням у центрі соціально-психологічної реабілітації дітей і за увесь цей час його ніхто не відвідував, а орган опіки та піклування Макарівської РДА Київської області всупереч Постанови Кабінету Міністрів України № 905 від 08 жовтня 2018 року протягом цих років також не складав звітів про умови проживання ОСОБА_3 та стан його здоров`я, тобто позивачами не виконуються їхні батьківські обов`язки по відношенню до дитини. Крім того вказує, що в порушення норм процесуального права суд не вислухав та не з`ясував думку дитини щодо наслідків скасування усиновлення, через що вважає висновок суду про наявність підстав для задоволення позову необґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що між усиновлювачами та дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювачів, стосунки, які роблять неможливим їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачами своїх батьківських обов`язків, хоча позивачі і вживали певних заходів, щоб змінити ситуацію, проте це не призвело до бажаних результатів, тому, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до рішення Жовтневого районного суду міста Кривій Ріг від 20.12.2010 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був усиновлений малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому було змінено прізвище з « ОСОБА_3 » на « ІНФОРМАЦІЯ_7 », ім`я « ОСОБА_3 » залишено без змін, ім`я по батькові « ОСОБА_3 » змінено на « ІНФОРМАЦІЯ_7 », дату народження та місто народження залишено без змін. Батьками дитини записані позивачі. Жовтневому ВДРАЦС Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області зобов`язано внести зміни до актового запису №1111 від 31.10.2005 року про народження ОСОБА_3 (т.1, а.с.11, 12).

Згідно повторному свідоцтву про народження серії НОМЕР_1 від 30.12.2010 року, виданого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що в Книзі реєстрації народжень 31.10.2005 року зроблено відповідний актовий запис за №1111, його батьками вказані: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (т.1, а.с.13).

З висновку органу опіки та піклування Макарівської районної державної адміністрації № 06.10-05/919 від 22.03.2017 року вбачається, що орган опіки та піклування Макарівської районної державної адміністрації вивчив питання щодо доцільності скасування усиновлення неповнолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на підставі їх заяви, у зв`язку з неможливістю подальшого спільного проживання з дитиною. 14.12.2016 року представниками служби у справах дітей та сім`ї Макарівської районної державної адміністрації здійснено виїзд до сім`ї ОСОБА_1 з метою обстеження умов проживання неповнолітнього та вивчення обставин, що склались у сім`ї та з`ясовано, що для виховання, розвитку неповнолітнього створені всі належні умови: є окрема кімната, облаштована необхідними меблями, побутовою технікою, місце для навчання, гри. Наявний одяг по сезону, речі особистого вжитку. ОСОБА_1 приділяють належну увагу навчанню дітей. ОСОБА_2 домогосподарка, весь свій час приділяє навчанню, вихованню дітей. В сім`ї виникають часті конфліктні ситуації між дітьми, батьками та ОСОБА_3 . ОСОБА_1 стверджують, що не в змозі контролювати поведінку ОСОБА_3 та спільно проживати із ним у зв`язку із агресивним ставленням неповнолітнього до батьків та сестри, втечами із дому, бійками, крадіжками. Під час бесіди із хлопчиком, ОСОБА_3 підтвердив, що часто конфліктує із батьками, сестрою та однокласниками. Проявляє агресію, якщо не отримує бажаного. Подружжя ОСОБА_1 неодноразово звертались за допомогою до психологів та до центрів соціально-психологічної реабілітації. ОСОБА_3 з 05.07.2016 року по 26.08.2016 року проживав та знаходився на повному державному забезпеченні в КОЦ СП РД «Отчий дім». Відповідно до психолого-педагогічної характеристики КОЦ СП РД «Отчий дім» від 09.03.2017 року ОСОБА_3 контактний, відкритий, поважає тих дорослих, які поважають його, з ними з радістю спілкується. З тими, хто не проявляє поваги до нього, конфліктує. Не любить фізичної праці, допомагає тільки тим, кому довіряє. З дітьми у закладі потоваришував, але через «запальний» характер часто вступав у конфлікт. 15.12.2016 року ОСОБА_3 на підставі заяви батька ОСОБА_1 влаштований за направленням служби у справах дітей та сім`ї Київської облдержадміністрації до Київського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей. Під час перебування в Центрі ОСОБА_3 показав себе конфліктним, нестриманим, імпульсивним. Хлопець має проблеми у спілкуванні з однолітками, часто буває учасником бійок, з дорослими спілкується дещо зверхньо, при незадоволеному бажанні дозволяє вживання ненормативної лексики, на зауваження реагує різко, постійно сперечається, доводить свою правоту, підвищуючи голос, ігнорує правила поведінки в закладі. За час перебування дитини в закладі психологами, педагогами проводився комплекс заходів, який включає різні види навчально-виховної, психологічної і профілактичної роботи: розвиток пізнавальних процесів, корекційні заняття на зниження емоційних і поведінкових відхилень, формування вмінь і навичок комунікативного спілкування, релаксаційні вправи на заспокоєння та зняття м`язової напруги, профілактичні заходи. На даний час хлопчик відвідує Копилівську ЗОНІ І-ІІІ ступенів, навчається в п`ятому класі. ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_6 , за місцем проживання характеризуються з позитивного боку. Конфліктних ситуацій, скарг від сусідів не надходило. Не зловживають алкоголем, не палять.

Враховуючи, що між усиновлювачами та дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювачів, стосунки, які роблять неможливим їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачами своїх батьківських обов`язків, орган опіки та піклування Макарівської районної державної адміністрації Київської області вважав доцільним скасувати усиновлення громадянами України ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , (т.1, а.с.14-17, 18, 19).

У подальшому, ОСОБА_3 був направлений до КОЦСПРД «Пролісок», та відповідно до психолого-педагогічної характеристики від 24 жовтня 2019 року практичного психолога відділення КОЦСПРД «Пролісок», під час перебування у відділенні ОСОБА_3 зарекомендував себе як агресивний, конфліктний, недисциплінований, нестриманий, впертий, неодноразово порушував дисципліну, тікав з закладу, веде себе аморально, на зауваження та вимоги працівників закладу демонстративно проявляє агресію, байдужість, апатію, працівникам закладу зупинити надмірну агресію та байдужість до правил внутрішнього розпорядку закладу дуже важко, а така неадекватна поведінка загрожує життю і здоров`ю інших дітей, попри всі намагання працівників відділення, школи та поліції змінити поведінку хлопця на краще, змін так і не відбувається, поведінка ОСОБА_3 не змінюється (т.1, а.с.103).

З психолого-педагогічної характеристики практичного психолога ОСОБА_13 відділення КОЦСПРД «Пролісок» від 12 жовтня 2020 року вбачається, що за результатами неодноразових бесід з ОСОБА_3 можна зробити висновок про відсутність у дитини емоційної прив`язаності до батьків, відсутність ознак включеності дитини в сімейні стосунки родини ОСОБА_1 , хлопець відчуває себе дискомфортно при згадуванні імен усиновлювачів, зокрема ОСОБА_1 , відчувається нервозність та велика неповага і зневаження до нього. Дитиною суб`єктивно визначено своє ставлення до матері ОСОБА_2 , обрана лінія поведінки з агресивними проявами до неї, з демонстрацією втрати почуттів як до матері. Це може свідчити, що між ними склалися стосунки, які унеможливлюють подальше спільне проживання хлопця з батьками, оскільки агресивні прояви некерованої та нездорової поведінки дитини посилюється. Наявність свідомих негативних почуттів ОСОБА_3 до родини ОСОБА_1 сприймається як повна відсутність його бажання контактувати з родиною.

Також, із заяви самого неповнолітнього ОСОБА_3 від 07 грудня 2020 року, складеної у присутності начальника ССДС Поліської РДА, завідувача КОЦСПРД «Пролісок», батька ОСОБА_1 , вбачається, що неповнолітній ОСОБА_3 не заперечує проти скасування його усиновлення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 238 СК України, що унеможливлює їхнє спільне проживання та суперечить його інтересам та просить залишити йому прізвище та по батькові, які були до усиновлення - ОСОБА_3 , з правовими наслідками скасування усиновлення згідно ст. 239 СК України ознайомлений.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 238 СК України, усиновлення може бути скасоване за рішенням суду, якщо: воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання; дитина страждає недоумством, на психічну чи іншу тяжку невиліковну хворобу, про що усиновлювач не знав і не міг знати на час усиновлення; між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків.

Стаття 239 СК України передбачає, що у разі скасування усиновлення припиняються на майбутнє права та обов`язки, що виникли у зв`язку з усиновленням між дитиною та усиновлювачем і його родичами. У разі скасування усиновлення відновлюються права та обов`язки між дитиною та її батьками, іншими родичами за походженням. У разі скасування усиновлення дитина передається за бажанням батьків або інших родичів їм, а якщо це неможливо, - вона передається на опікування органові опіки та піклування.

В силу положення ст.241 СК України, після набрання чинності рішенням суду про визнання усиновлення недійсним або скасування усиновлення суд у місячний строк зобов`язаний надіслати копію рішення до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Орган державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про скасування усиновлення або визнання його недійсним вносить відповідні зміни до актового запису про народження дитини.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав», основною причиною скасування усиновлення є невідповідність усиновлення інтересам усиновленої дитини, незабезпечення їй сімейного виховання. Цим поняттям охоплюються усі аспекти правовідношення із усиновлення, як винного, так і невинного характеру зі сторони усиновлювача. До таких обставин, зокрема, слід віднести відсутність взаємної злагоди в силу особистих якостей усиновлювача та (або) усиновленого, в результаті чого усиновлювач не користується авторитетом у дитини або дитина не відчуває себе членом сім`ї усиновлювача; виявлення після усиновлення розумової неповноцінності або спадкових відхилень у стані здоров`я дитини, які істотно утруднюють або унеможливлюють процес виховання, про наявність якого усиновлювач не був попереджений при усиновленні; поновлення у дієздатності батьків дитини, до яких він був дуже прив`язаний і не може забути про них після усиновлення, що негативно впливає на його емоційний стан, і т. п.

Таким чином, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин, місцевий суд обгрунтовано виходив з того, що письмовими доказами у справі встановлено відсутність у дитини емоційної прив`язаності до усиновлювачів, наявність дискомфортних почуттів у ОСОБА_3 при згадуванні їх імен, і у ОСОБА_3 існує нервозність та велика неповага і зневага до позивачів, що поєднується із агресивним ставленням до них, наявність свідомих негативних почуттів ОСОБА_3 до родини ОСОБА_1 сприймається як повна відсутність його бажання контактувати з родиною та, з урахуванням думки і бажання самого ОСОБА_3 , який підтвердив свою згоду на скасування усиновлення, місцевий суд дійшов правильного висновку про наявність підстав, передбачених частиною першою статті 238 СК України, для скасування усиновлення, оскільки між усиновлювачами та дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювачів, стосунки, які роблять неможливим їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачами своїх батьківських обов`язків.

Доводи апеляційної скарги про відсутність належних доказів та обставин, які необхідні для скасування усиновлення, а також про неврахування судами факту свідомого ухилення позивачів від виконання батьківських обов`язків стосовно усиновленого ОСОБА_3 не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються матеріалами справи та не підтверджені належними і допустимими доказами.

В частині вирішення позовних вимог щодо передачі дитини під опікування органу опіки та піклування, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до статті 4 Закону України від 13 січня 2005 р. № 2342-IV «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» заходи соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа гарантуються, забезпечуються та охороняються державою. Державні соціальні стандарти для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа встановлюються незалежно від того, де така дитина або особа перебуває на утриманні та вихованні, на рівні, не меншому за встановлений прожитковий мінімум для осіб відповідного віку.

Згідно зі статтею 11 Закону № 2342-IV органами опіки та піклування є державні адміністрації районів, районів міст Києва і Севастополя, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад. Соціальний захист та захист прав дітей у межах своєї компетенції здійснюють районні, районні у містах Києві та Севастополі місцеві державні адміністрації, виконавчих органів міських, районних у містах, сільських, селищних рад.

Згідно з пунктом 18 Порядку провадження діяльності з усиновлення та здійснення нагляду за дотриманням прав усиновлених дітей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 2008 року № 905 (далі - Порядок № 905), діти поновлюються на місцевому, регіональному та централізованому обліку в разі, зокрема скасування усиновлення.

Пунктом 19 Порядку № 905 передбачено, що у разі скасування усиновлення служба у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини з`ясовує, де дитина перебувала на місцевому обліку та інформує відповідну службу у справах дітей про необхідність поновлення дитини на місцевому обліку. Служба у справах дітей за місцем перебування дитини на місцевому обліку протягом п`яти робочих днів вносить відомості про дитину до Книги обліку дітей, які можуть бути усиновлені, з приміткою «Дитина поновлена на обліку», складає обліково-статистичну картку - соціальний паспорт дитини в Єдиному банку даних.

Відповідно до пункту 35 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866, рішення про влаштування дитини до медичних, навчальних, виховних закладів, інших закладів або установ, в яких проживають діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, приймається районною, районною у м. Києві та Севастополі держадміністрацією, виконавчим органом міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади за місцем проживання (перебування) дитини.

Встановлено, що неповнолітній ОСОБА_3 наразі перебуває на території Київської області під опікою Макарівської РДА Київської області як дитина, за умовами проживання та виховання якої здійснювався нагляд, з цього випливає, що виконання обов`язку із соціального захисту дитини та вирішення питання щодо її подальшого влаштування законодавством має бути покладено саме на орган опіки та піклування Макарівської РДА Київської області.

Інших вагомих та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. 376 ЦПК України могли б бути підставою для його скасування, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Органу опіки і піклування Виконавчого комітету Покровської районної у місті Кривий Ріг ради залишити без задоволення, а рішення Макарівського районного суду Київської області від 28 листопада 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Судді: