КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 2-5171/11
Головуючий у першій інстанції - Трусова Т.О.
Апеляційне провадження № 22-ц/824/1637/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Владімірової О.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 01 липня 2019 року у справі за поданням державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бойправ А.О. про заміну сторони виконавчого провадження, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року державний виконавець Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бойправ А.О. звернувся до суду з поданням про заміну сторони боржника у виконавчому провадженні №34683747 з виконання рішення Дарницького районного суду міста Києва від 09 серпня 2011 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1500 грн щомісячно, починаючи з 11 березня 2011 року і до повноліття.

Подання обґрунтоване тим, що на виконанні у Дарницькому районному відділі державної виконавчої служби м. Києві Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебуває виконавчий лист №2-5171/11 виданий 13 грудня 2011 року Дарницьким районним судом міста Києва про стягнення аліментів із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 .

Державний виконавець вказує, що рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 17 лютого 2015 року ОСОБА_3 визнано недієздатним та призначено йому опікуна ОСОБА_5 , яка є його правонаступником.

Підставою правонаступництва державний виконавець вважає втрату боржником цивільної дієздатності, а тому, з метою дотримання прав та інтересів сторін виконавчого провадження, звернувся до суду із вказаним поданням.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 01 липня 2019 року відмовлено у задоволенні подання державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бойправа А.О.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, відповідно до якої просив скасувати ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 01 липня 2019 року та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити подання державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві про заміну сторони виконавчого провадження, а саме: боржника ОСОБА_3 на його правонаступника ОСОБА_5 .

В апеляційній скарзі апелянт заперечує щодо нерозривності зобов`язання по сплаті аліментів з особою платника (боржника) і що такі зобов`язання не допускають правонаступництва, а опікун недієздатної особи не може бути його правонаступником, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 15 СК України, якщо особа визнана недієздатною, її сімейний обов`язок особистого немайнового характеру припиняється у зв`язку із неможливістю його виконання, а майновий обов`язок недієздатної особи за її рахунок виконує опікун.

Апелянт вважає, що оскільки сплата аліментів на утримання неповнолітньої дитини є майновим обов`язком, то вбачається, що визнання особи недієздатною не припиняє її обов`язку утримувати свою неповнолітню дитину. Такий обов`язок виконує опікун за рахунок коштів недієздатної особи.

Апелянт також вказує, що здійснення обов`язку по утриманню дитини не вимагає особистих, усвідомлених, тобто вольових рішення носія цього обов`язку, тому існування та здійснення цього обов`язку не залежить від дієздатності особи.

В своїй скарзі апелянт посилається зокрема на те, що судом при ухвалені оскаржуваного судового рішення не було враховано, що відмовляючи у задоволенні подання державного виконавця про заміну сторони виконавчого провадження фактично унеможливлено виконання рішення про стягнення аліментів та порушує права дитини на гідне життя та всебічний розвиток.

Також апелянт вказує, що боржник ОСОБА_3 не сплачував аліменти на утримання дитини, та на момент відкриття виконавчого провадження проживав у будинку за адресою АДРЕСА_1 , який успадкував від матері та фактично прийняв спадщину, адже іншого зареєстрованого місця проживання не мав. Проте, в силу хвороби ОСОБА_3 не встиг оформити домоволодіння у власність і наразі не може ініціювати оформлення вказаного майна у власність. Апелянт вважає, що за рахунок вказаного домоволодіння можуть бути задоволені як аліментні зобов`язання боржника, так і зобов`язання зі сплати боргу по аліментам, проте опікун недієздатної особи ОСОБА_5 не вчиняє дій щодо набуття боржником ОСОБА_3 права на вказане домоволодіння й відсутній будь який механізм покладення обов`язку на опікуна щодо оформлення права власності на його підопічного.

Окрім того, апелянт зазначає, що аліментні зобов`язання можуть бути погашені також за рахунок перереєстрації автомобіля на сина ОСОБА_4 , який станом на грудень 2011 року був зареєстрований за ОСОБА_3 , однак автомобіль перебуває у фактичному користуванні опікуна ОСОБА_5 .

Апелянт вважає, що іншого шляху виконання аліментних зобов`язань ОСОБА_3 , окрім як покласти такий обов`язок на опікуна ОСОБА_5 - не існує, а тому просив задовольнити подану апеляційну скаргу.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції при розгляді справи встановлено та з матеріалів справи вбачається, що рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 09 серпня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 800 грн щомісячно, починаючи з 11 березня 2011 року і до повноліття дитини. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 500 грн щомісячно, починаючи з 11 березня 2011 року до досягнення трирічного віку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с.50-52).

В подальшому, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, відповідно до якої просила скасувати рішення Дарницького районного суду міста Києва від 09 серпня 2011 року та ухвалити у справі нове судове рішення, яким скасувати оскаржуване рішення в частині призначених аліментів на дитину в розмірі 800 грн та в частині відмови призначення аліментів на дитину за минулий період в загальній сумі 15 000 грн та ухвалити нове рішення, відповідно до якого призначити стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 2500 грн на місяць та аліменти за минулий період в сумі 15 000 грн, а в частині призначених аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 500 грн - залишити без змін (55-60).

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 17 листопада 2011 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 09 серпня 2011 року в частині визначення розміру аліментів, що підлягають стягненню на утримання неповнолітньої дитини змінено, у зв`язку з чим абзац другий резолютивної частини рішення викладено у новій редакції. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1500 грн щомісячно, починаючи з 11 березня 2011 року і до повноліття сина. В іншій частині рішення суду залишено без змін (75-76).

В травні 2019 року державний виконавець Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бойправ А.О. звернувся до суду з поданням про заміну сторони боржника у виконавчому провадженні № 34683747 (а.с.79-80).

До вказано подання було додано копію рішення Дарницького районного суду міста Києва від 17 лютого 2015 року, відповідно до якого вбачається, що ОСОБА_3 було визнано недієздатним та встановлено над ним опіку. Призначено опікуном ОСОБА_3 - ОСОБА_5 (а.с.86-87).

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні подання державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києва мотивував своє рішення тим, що аліментні зобов`язання нерозривно пов`язані з особою платника аліментів (боржника) і не допускають правонаступництва, а опікун недієздатної особи не є її правонаступником.

Апеляційний суд погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону на підставі наступного.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до положень ст.41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину. Правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун.

Як вбачається із рішення Дарницького районного суду міста Києва від 17 лютого 2015 року ОСОБА_3 було визнано недієздатним та встановлено над ним опіку. Призначено опікуном ОСОБА_3 - ОСОБА_5 (а.с.86-87).

Відповідно до ч.1 ст.442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Разом з тим, відповідно до ст.15 СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу. Якщо особа визнана недієздатною, її сімейний обов`язок особистого немайнового характеру припиняється у зв`язку з неможливістю його виконання. Майновий обов`язок недієздатної особи за її рахунок виконує опікун.

Таким чином, системний аналіз норм законодавства дає право зробити висновок, що майнові зобов`язання особи, яку було визнано недієздатною і над якою було встановлено опіку мають виконуватися опікуном такої особи, проте за рахунок коштів недієздатної особи, а тому підстав для заміни сторони виконавчого провадження немає, оскільки ОСОБА_3 не звільняється від покладеного на нього обов`язку щодо сплати аліментів на утримання дитини і, відповідно, залишається стороною виконавчого провадження. ОСОБА_5 , будучи призначеною опікуном не набула особистих зобов`язання за рішенням суду про стягнення з ОСОБА_3 аліментів.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд доходить висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідає обставинам справи, постановлена з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 7, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 01 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови викладено 22 січня 2020 року.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді: Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв