Справа № 755/6830/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" січня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Арапіної Н.Є.

з секретарем Бурлака Д.О.

за участю

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Гуримського О.В.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Валприм», що діє від свого імені та за рахунок активів Пайового закритого недиверсифікованого венчурного Інвестиційного фонду «Комфорт Таун» про визнання недійсними окремих пунктів попереднього договору купівлі-продажу, стягнення безпідставно отриманих грошових коштів,

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Валприм», що діє від свого імені та за рахунок активів Пайового закритого недиверсифікованого венчурного Інвестиційного фонду «Комфорт Таун» про визнання недійсними окремих пунктів попереднього договору купівлі-продажу, стягнення безпідставно отриманих грошових коштів. Свої вимоги мотивувала тим, що 18 червня 2013 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Валприм», що діє від свого імені та за рахунок активів Пайового закритого недиверсифікованого венчурного Інвестиційного фонду «Комфорт Таун», було укладено договір № БВ-111/13-4 купівлі-продажу облігацій, відповідно до п. 2.1 цього Договору відповідач зобов`язувався передати у її власність, а позивач зобов`язалася на умовах цього Договору прийняти та оплатити Лот облігацій, характеристика якого наведена в п. 2.2 цього Договору. Відповідно до п. 2.2 Договору номінальна вартість однієї облігації становить 70,55 грн. та розмір Лоту облігацій становить 6026 штук. Відповідно до п. 2.3 Договору позивач має право отримати наступний об`єкт нерухомості - квартиру АДРЕСА_1 . Відповідно до п. 3.2 Договору сума договору складає 701064,84 грн., при курсі НБУ 7,993 грн. за 1 долар США, що на момент підписання договору становить 87709,85 доларів США, і відповідає ціні Лоту, що визначено у п. 3.3 договору. Сторони погодилися, що остаточна ціна Договору, як і ціна Лоту (облігацій) визначатиметься на підставі нижче зазначених пунктів цього розділу Договору. Відповідно до п. 3.5 Договору, у випадку зміни вартості однієї облігації та ціни лоту, сторони зобов`язані внести зміни до п. 3.1 та п. 3.3 даного Договору шляхом підписання додаткової угоди до даного договору. 03 вересня 2014 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Валприм», що діє від свого імені та за рахунок активів Пайового закритого недиверсифікованого венчурного Інвестиційного фонду «Комфорт Таун» було укладено договір про внесення змін та доповнень до попереднього договору купівлі-продажу квартири, відповідно до якої ціна квартири АДРЕСА_2 становить у розмірі 1 101757,12 грн. Станом на 10 квітня 2019 року позивачем сплачено на користь відповідача грошові кошти у розмірі 931 104,74 грн. Однак позивач вважає, що зазначення ціни у гривнях, відповідно до курсу долара США порушує її права та суперечить законодавству України. У зв`язку з чим просить визнати недійним п. 2.1 попереднього договору купівлі-продажу квартири від 19 березня 2014 року зі змінами від 03 вересня 2014 року в частині купівельної ціни, яка становить у розмірі 1 101 757,12 грн.; визнати недійсним п.п. 2.2.1.2 графіку погашення платежу попереднього договору купівлі-продажу квартири від 19 березня 2014 року зі змінами від 03 вересня 2014 року, зобов`язати відповідача сплатити переплачену ціну квартири у розмірі 230 039,90 грн. та стягнути витрати зі сплати судового збору.

Позивач під час підготовчого судового засідання уточнила позовні вимоги та остаточно просить визнати недійним п. 2.1 попереднього договору купівлі-продажу квартири від 19 березня 2014 року зі змінами від 03 вересня 2014 року в частині купівельної ціни, яка становить у розмірі 113 000,73 долара США, що еквівалентно 1 101 757,12 грн.; визнати недійсним п.п. 2.2.1.2 графіку погашення платежу попереднього договору купівлі-продажу квартири від 19 березня 2014 року зі змінами від 03 вересня 2014 року, зобов`язати відповідача сплатити переплачену ціну квартири у розмірі 230 039,90 грн. та стягнути витрати зі сплати судового збору.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 08 травня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження.

25 липня 2019 року ухвалою суду у задоволенні клопотання представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Валприм» - Гуримського Олега Віталійовича про забезпечення можливого відшкодування майбутніх витрат на професійну правничу допомогу відмовлено.

Крім того, 25 липня 2019 року протокольною ухвалою суду підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

17 січня 2019 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення по суті вимог.

Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги. Дала пояснення, аналогічні викладеним у позові. Додатково пояснила, що зазначення ціни у гривнях, відповідно до курсу долара США порушує її права та суперечить законодавству України.

Представники відповідача Гуримський О.В. позовні вимоги не визнав з підстав, викладених у відзиві, який долучено до матеріалів справи.

Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні правовідносини.

18 червня 2013 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Валприм», що діє від свого імені та за рахунок активів Пайового закритого недиверсифікованого венчурного Інвестиційного фонду «Комфорт Таун», було укладено договір № БВ-111/13-4 купівлі-продажу облігацій, відповідно до п. 2.1 цього Договору відповідач зобов`язувався передати у її власність, а позивач зобов`язалася на умовах цього Договору прийняти та оплатити Лот облігацій, характеристика якого наведена в п. 2.2 цього Договору. Відповідно до п. 2.2 Договору номінальна вартість однієї облігації становить 70,55 грн. та розмір Лоту облігацій становить 6026 штук. Відповідно до п. 2.3 Договору позивач має право отримати наступний об`єкт нерухомості - квартиру АДРЕСА_1 . Відповідно до п. 3.2 Договору сума договору складає 701064,84 грн., при курсі НБУ 7,993 грн. за 1 долар США, що на момент підписання договору становить 87709,85 доларів США, і відповідає ціні Лоту, що визначено у п. 3.3 договору. Сторони погодилися, що остаточна ціна Договору, як і ціна Лоту (облігацій) визначатиметься на підставі нижче зазначених пунктів цього розділу Договору. Відповідно до п. 3.5 Договору, у випадку зміни вартості однієї облігації та ціни лоту, сторони зобов`язані внести зміни до п. 3.1 та п. 3.3 даного Договору шляхом підписання додаткової угоди до даного договору (а.с. 6-13).

19 березня 2014 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Валприм», що діє від свого імені та за рахунок активів Пайового закритого недиверсифікованого венчурного Інвестиційного фонду «Комфорт Таун», був укладений Попередній договір купівлі-продажу квартири, згідно якого предметом договору є зобов`язання сторін укласти і належним чином оформити у майбутньому (до 01.04.2016 року) договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 . Відповідно до п. 2.1 даного договору ціна квартири становить 900715,73 грн. (а.с. 14-21).

03 вересня 2014 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Валприм», що діє від свого імені та за рахунок активів Пайового закритого недиверсифікованого венчурного Інвестиційного фонду «Комфорт Таун» було укладено договір про внесення змін та доповнень до попереднього договору купівлі-продажу квартири, відповідно до якої ціна квартири АДРЕСА_2 становить у розмірі 1 101757,12 грн. (а.с. 30-37).

Позивач просить визнати недійним п. 2.1 попереднього договору купівлі-продажу квартири від 19 березня 2014 року зі змінами від 03 вересня 2014 року в частині купівельної ціни, яка становить у розмірі 113 000,73 долара США, що еквівалентно 1 101 757,12 грн.; визнати недійсним п.п. 2.2.1.2 графіку погашення платежу попереднього договору купівлі-продажу квартири від 19 березня 2014 року зі змінами від 03 вересня 2014 року, зобов`язати відповідача сплатити переплачену ціну квартири у розмірі 230 039,90 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що зазначення ціни у гривнях, відповідно до курсу долара США суперечить законодавству України.

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Представник відповідача Гуримський О.В. скористався своїм правом подачі відзиву до позову, відповідно до якого заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі оскільки зі змісту попереднього договору купівлі-продажу квартири вбачається, що покупець зобов`язаний прийняти квартиру та сплатити за неї покупну ціну у гривнях у розмірі, що рівний доларам США без урахування ПДВ, згідно курсу долара США у відношенні до української гривні на фактичну дату сплати кожного платежу. Відповідач повідомив позивача про валютні ризики під час виконання позивачем своїх зобов`язань за цим договором та позивач прийняла на себе валютні ризики. Під час укладання спірного договору позивач була ознайомлена з умовами договору, про що свідчить її особистий підпис. Крім того, позивач не набула права власності на лот облігацій, оскільки за згодою сторін 19 березня 2014 року укладено договір про припинення дії договору договір № БВ-111/13-4 купівлі-продажу облігацій від 18 червня 2013 року.

Згідно ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За нормою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно ч.ч. 1, 2, 3 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Частинами 1, 2, 5 статті 18 Закону визначено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

Положеннями ч. 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

При цьому, відповідно до вимог ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" судам необхідно враховувати, що згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України). Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Згідно ст. 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Відповідно до ст. 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Крім того, згідно з частинами 1, 2 ст. 533 ЦК України, грошове зобов`язання має бути виконано у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Згідно з частиною третьою статті 533 ЦК України використання іноземної валюти як засобу платежу при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається лише у випадку, передбаченому законом.

Гривня є законним платіжним засобом на території України (частина перша стаття 192 ЦК України).

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК України).

Такими випадками є стаття 193, частина четверта статті 654 ЦК України, Закон України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93, Закон України від 23 вересня 1994 року № 185/94 ВР «Про систему валютного регулювання і валютного контролю».

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. В силу ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Судом встановлено, що 19 березня 2014 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Валприм», що діє від свого імені та за рахунок активів Пайового закритого недиверсифікованого венчурного Інвестиційного фонду «Комфорт Таун» укладено договір про припинення дії договору № БВ-111/13-4 купівлі-продажу облігацій від 18 червня 2013 року (а.с. 93), а тому посилання на нього позивачем є безпідставним.

За встановлених обставин суд приходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Валприм», що діє від свого імені та за рахунок активів Пайового закритого недиверсифікованого венчурного Інвестиційного фонду «Комфорт Таун» про визнання недійсними окремих пунктів попереднього договору купівлі-продажу, стягнення безпідставно отриманих грошових коштів.

Крім того, представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Валприм» заперечував проти задоволення позовних вимог, оскільки позивачем пропущено строк позовної давності (а.с. 138-139).

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, сплив позовної давності є підставою для відмови у позові.

Як роз`яснено у п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року за № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для нього.

Виходячи з наведеного, позовна давність застосовується лише у випадку обґрунтованості позову. У разі якщо вимоги позову є необґрунтованими, то суд має відмовити в його задоволенні за необґрунтованістю.

З огляду на викладене, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Валприм», що діє від свого імені та за рахунок активів Пайового закритого недиверсифікованого венчурного Інвестиційного фонду «Комфорт Таун» про визнання недійсними окремих пунктів попереднього договору купівлі-продажу, стягнення безпідставно отриманих грошових коштів слід відмовити повністю за необґрунтованістю.

Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Валприм» просив про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 13263,00 грн.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч.ч. 1, 2 с. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

05 листопада 2018 року між Адвокатським бюро «Олега Гуримського» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Валприм» було укладено договір про надання професійної правничої допомоги, відповідно до умов якого відповідач замовив надання юридичних послуг, які полягають в юридичному консультуванні, підготовці процесуальних документів та участі у судових засіданнях (а.с. 109).

08 липня 2019 року між Адвокатським бюро «Олега Гуримського» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Валприм» було укладено додатковий договір до договору про надання професійної правничої допомоги від 05 листопада 2018 року, відповідно до якого вартість послуг становить у розмірі 6763,00 грн. (а.с.110).

16 липня 2019 року між Адвокатським бюро «Олега Гуримського» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Валприм» було укладено додатковий договір до договору про надання професійної правничої допомоги від 05 листопада 2018 року, відповідно до якого вартість послуг становить у розмірі 6500,00 грн. (а.с.115).

Вартість витрат на професійну правничу допомогу представник відповідача - Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Валприм» підтверджує додатковим договором до договору про надання професійної правничої допомоги від 08 липня 2019 року, відповідно до якої розмір гонорару складає 6763,00 грн. (а.с. 110), актом наданих послуг від 08 липня 2019 року (а.с. 110 зв.), рахунком на оплату № 17 від 08 липня 2019 року (а.с. 111), платіжним дорученням № 1756 від 08 липня 2019 року на суму 6763,00 грн. (а.с. 112), додатковим договором до договору про надання професійної правничої допомоги від 16 липня 2019 року, відповідно до якої розмір гонорару складає 6500,00 грн. (а.с. 115), актом наданих послуг від 25 липня 2019 року (а.с. 116), рахунком на оплату № 18 від 16 липня 2019 року (а.с. 117), платіжним дорученням № 1769 від 17 липня 2019 року на суму 6500,00 грн. (а.с. 118).

Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Нормами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог та складність справи, керуючись встановленими законом принципами виваженості та розумності, суд вважає можливим задовольнити вимоги про стягнення витрат з оплати професійної правничої допомоги частково у розмірі 6500,00 грн. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Валприм». В решті вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Керуючись ст.ст. 192, 202, 203, 215, 217, 256, 257, 261, 267, 524, 533, 626, 627, 628, 629, 632 ЦК України, Законом України "Про захист прав споживачів", Законом України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93, п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року за № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», ст.ст. 12, 13, 76, 81, 89, 133, 141, 142, 247, 259, 263, 264-265, 273, 353 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Валприм», що діє від свого імені та за рахунок активів Пайового закритого недиверсифікованого венчурного Інвестиційного фонду «Комфорт Таун» про визнання недійсними окремих пунктів попереднього договору купівлі-продажу, стягнення безпідставно отриманих грошових коштів відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Валприм», , юридична адреса: 01021, вул. Кловський узвіз, 9/2, оф. 23, м. Київ, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 500 (шість тисяч п`ятсот) грн. 00 коп.

В решті вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 27 січня 2020 року.

Суддя Н.Є.Арапіна