ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

21 січня 2020 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/4581/19

Головуючий у першій інстанції Логвіна Т. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/84/20

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді: Іванової Г.П.,

суддів: Онищенко О.І., Скрипки А.А.,

секретар: Позняк О.М.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова у складі судді Логвіної Т.В. від 15 жовтня 2019 року (повний текст рішення складений 21 жовтня 2019 року) в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживачів,

У С Т А Н О В И В:

В квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про захист прав споживачів, в якому просив зобов`язати відповідача як власника магазину, що розташований у ТРЦ "Мегацентр", компенсувати завдану йому робітниками магазину моральну шкоду в розмірі 12000 грн., що виникла внаслідок порушення його прав через відмову в наданні позивачу Книги відгуків та пропозицій.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 жовтня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 жовтня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги з врахуванням клопотання (заяви) про збільшення суми позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 зводяться до того, що судом при постановленні оскаржуваного рішення не з`ясовано всі обставини, що мають істотне значення для справи, та не надано їм належної оцінки, у зв`язку з чим прийнято не вірне по суті рішення.

ОСОБА_1 зазначає, що суд відмовився в його присутності розглядати надані ним відеозаписи фактів правопорушень з боку відповідача. До того ж суд відмовився прийняти від нього усне клопотання про збільшення суми позовних вимог, про що не було складено відповідної ухвали.

Крім того, ОСОБА_1 вказує, що судове засідання, яке було призначене на 28.08.2019, було відкладено на 15 жовтня 2019 в зв`язку з неявкою відповідача, про що також не було складено жодного документа. Також ОСОБА_1 звертає увагу апеляційного суду на те, що провадження у справі було відкрито 24.07.2019, а справу призначено до розгляду на 28.08.2019, що є порушенням термінів, визначених ст. 279 ЦПК України.

Відповідачка ОСОБА_2 передбаченим ст. 360 ЦПК України правом подачі відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не скористалися.

Оскільки ціна позову в даній справі менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа не належить до переліку тих, які, відповідно до ч.4 ст.274 ЦПК України, не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, тому, згідно приписів ч.1 ст. 369 ЦПК, апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення (виклику) учасників справи.

Позивачу ОСОБА_1 копію ухвали про відкриття провадження у справі вручено 28 листопада 2019 року, відповідачу ОСОБА_2 копію ухвали про відкриття провадження в справі разом з копією апеляційної скарги вручено 03 грудня 2019 року, що підтверджується долученими до матеріалів справи повідомленнями про вручення поштових відправлень.

02 грудня 2019 року від позивача ОСОБА_1 на адресу апеляційного суду надійшла заява, в якій він просить розгляд його апеляційної скарги проводити у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 04 грудня 2019 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про розгляд у судовому засіданні з повідомленням сторін цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова у складі судді Логвіної Т.В. від 15 жовтня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживачів.

Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до приписів ч.5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін, зважаючи на таке.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

По справі встановлено, що у квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про захист прав споживачів, в якому зазначав, що 25.01.2019 продавці магазину мобільних телефонів "F 5", що знаходиться на першому поверсі ТРЦ "Мегацентр", зареєстрованому на ФОП ОСОБА_2 , відмовили йому у наданні Книги відгуків та пропозицій, порушивши таким чином вимоги закону. Як на доказ цих обставин ОСОБА_1 посилався на відеозапис, розташований в мережі Інтернет за адресою: goo.cl/wgmto. Заявою від 01.07.2019 ОСОБА_1 уточнив посилання на докази, зазначивши діюче посилання на розташування відеозапису: https://youtu.be/1PJNXIoQr-o.

Відповідачем ОСОБА_2 було подано відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому вона заперечувала проти позову та зазначала, що працівниками магазину на прохання ОСОБА_1 була надана Книга відгуків і пропозицій, що підтверджується відеозаписом, копія якого додається нею до матеріалів справи.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів спричинення йому моральних страждань з боку відповідача.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, зважаючи на таке.

Статтею 23 Цивільного кодексу України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до п.п. 3, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначав, що 25.01.2019 продавці магазину мобільних телефонів "F 5", що знаходиться на першому поверсі ТРЦ "Мегацентр", зареєстрованому на ФОП ОСОБА_2 , відмовили йому у наданні Книги відгуків та пропозицій, порушивши таким чином вимоги закону. Доказом цих обставин ОСОБА_1 зазначав відеозапис, розташований в мережі Інтернет за адресою: goo.cl/wgmto. Заявою від 01.07.2019 ОСОБА_1 уточнив посилання на докази, зазначивши діюче посилання на відеозапис: https://youtu.be/1PJNXIoQr-o. Проте, переглянутий колегією суддів апеляційного суду вказаний відеозапис тривалістю 10 секунд не спротовує правильність висновку суду першої інстанції щодо недоведеності заявлених позовних вимог, оскільки вказаний відеозапис не підтверджує доводів позивача щодо відмови продавців магазину надати йому Книгу відгуків і пропозицій і не підтверджує завдання позивачу моральної шкоди. Викладені у відзиві на позовну заяву доводи ОСОБА_2 про те, що на прохання ОСОБА_1 працівниками магазину Книга відгуків та пропозицій йому була надана, позивачем не спростовані. ОСОБА_2 на підтвердження її доводів надала до суду першої інстанції відеозапис, на якому відвідувач магазину тримає в руках Книгу відгуків і пропозицій і дає пояснення з приводу наявних у ній записів (а.с.23).

Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не спростовують правильність висновків суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції не було постановлено ухвалу про відкладення розгляду справи та про відмову в задоволенні його клопотання про збільшення позовних вимог, спростовуються матеріалами справи. Так, з протоколу судового засідання від 28.08.2019 року вбачається, що протокольною ухвалою суд ухвалив: відкласти розгляд справи на 11.00 год. 15.10.2019, повторити виклик сторін (а.с.34). З протоколу судового засідання від 15.10.2019 вбачається, що протокольною ухвалою суд відхилив клопотання ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог (а.с.41). Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до приписів п.2 ч.1 ст. 49 ЦПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Проте, клопотання про збільшення позовних вимог було заявлено ОСОБА_1 вже під час судового засідання щодо розгляду спору по суті, тобто з пропуском строку, встановленого п.2 ч.1 ст. 49 ЦПК України.

Відповідно до приписів абз.2 ч.2 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Оскільки призначення судом першої інстанції справи до розгляду з порушенням термінів, визначених ст. 279 ЦПК України, не призвело до неправильного вирішення справи, ця обставина не може бути підставою для скасування або зміни оскаржуваного рішення суду.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 жовтня 2019 року - залишенню без змін.

Керуючись статтями 367, 368, 369, 374 п.1 ч.1, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повна постанова складена 21 січня 2020 року.

Головуючий: Судді: