УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020 року

м. Київ

справа № 552/8566/17

провадження № 61-886ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В. І. розглянувкасаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду міста Полтави від 20 серпня 2019 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 10 грудня 2019 року у справі за скаргоюОСОБА_1 на рішення державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Сиромятнікової Тетяни Олександрівни,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою, у якій просить визнати неправомірними дії державного виконавця, визнати недійсною та скасувати постанову державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Сиромятнікової Т. О. від 04 липня 2019 року про накладення арешту на грошові кошти, що містяться на зарплатному грошову картковому рахунку № НОМЕР_1 в Публічному акціонерному товаристві Комерційний Банк «ПриватБанк», а також на кошти на всіх зарплатних карткових рахунках, що будуть відкриті після винесення оскаржуваної постанови та її скасування.

Ухвалою Київського районного суду міста Полтави від 20 серпня 2019 року ОСОБА_1 у задоволенні скарги відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що за заявою стягувача ОСОБА_2 , 03 травня 2019 року постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення Київського районного суду міста Полтави у справі № 552/8566/17 про стягнення коштів з ОСОБА_1 у розмірі 151 226,28 грн, яке набрало законної сили. Боржник ОСОБА_1 відмовився у добровільному порядку виконувати судове рішення, про що повідомив у письмовій заяві. Державний виконавець діяв в межах своїх повноважень, прийняв виконавчий документ до виконання та вжив заходи щодо примусового виконання відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». Рішення про звернення стягнення на заробітну плату боржника державним виконавцем не приймалось, така вимога до бухгалтерії за місцем його роботи не надсилалась. Будь-яких доказів про те, що на картковий рахунок, відкритий у ПАТ КБ «ПриватБанк» на ім`я боржника, здійснюється перерахунок коштів в рахунок заробітної плати ОСОБА_1 не надав.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 10 грудня 2019 року ухвалу Київського районного суду міста Полтави від 20 серпня 2019 залишено без змін.

Апеляційний суд, погодився з висновком суду першої інстанції, дійшов висновку що державний виконавець діяла в межах своїх повноважень відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», здійснила всі необхідні дії для виконання боржником судового рішення про стягнення коштів. Відхилив доводи скаржника про порушення державним виконавцем статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» виходив з того, що відповідь на виклик державного виконавця та довідка з місця роботи не містять інформації щодо номеру рахунку на який нараховується заробітна плата, матеріали справи не містять доказів, що скаржник подавав державному виконавцю будь-яке документальне підтвердження, що його рахунок має спеціальний режим використання.

У поданій 08 січня 2020 року до Верховного Суду касаційній скарзі, заявник просить скасувати ухвалу суду першої та постанову суду апеляційної інстанцій, ухвалити нове рішення про задоволення скарги, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження належить відмовити з наступних підстав.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до абзацу 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Оскільки касаційна скарга стосується перегляду скарги на дії органу державної виконавчої служби і розгляд зазначеної скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики, у відкритті касаційного провадження належить відмовити.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертої, частинами п`ятої та шостої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду.

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду міста Полтави від 20 серпня 2019 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 10 грудня 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на рішення державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Сиромятнікової Тетяни Олександрівни.

Копію ухвали, касаційну скаргу та додані до неї матеріали направити особі, яка подала скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М. М. Русинчук

Н. О. Антоненко

В. І. Журавель