Дата документу 15.12.2020
Справа № 937/6560/20
Провадження № 2/937/2874/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2020 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді: Іваненко О.В.,

за участю секретаря: Захарової І.І.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 01.12.2009 р. між нею ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено Договір про здійснення спільної діяльності. Вона надала Боржнику 40000 (сорок тисяч) доларів США, для купівлі нежитлового приміщення (магазину) та товару. 08.12.2009р. на виконання умов Договору Відповідачем було набуте нерухоме майно нежиле приміщення за адресою: АДРЕСА_1 (магазин). Вказаний магазин використовувався у спільній діяльності відповідно до умов Договору. 01.09.2019р., у зв`язку із припиненням Відповідачем своєї господарської діяльності, додатковою угодою від 01.09.2019 р. Договір було розірвано за згодою Сторін. Відповідно до Договору у разі розірвання Договору Сторона 2 зобов`язана передати Стороні 1 грошові кошти, які він надає відповідно Договору, за рахунок продажу нерухомого майна (приміщення магазину) та/або залишків товару суму еквівалентну 40000 (сорок тисяч) доларів США по курсу НБУ на дату розрахунку. Після розірвання Договору, Відповідач 13.09.2019 р. уклав Договір купівлі-продажу нежилого приміщення (магазину), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , але, всупереч Договору грошові кошти у розмірі еквівалентному 40000 (сорок тисяч) доларів США по курсу НБУ на дату розрахунку, їй передані не були. П.1.3. Договору встановлено, що спільна діяльність за цим договором здійснюється Сторонами без об`єднання вкладів і утворення окремої юридичної особи. Станом на 08.09.2020 р. Відповідач майно, яке було надано позивачем за Договором Позивачу не повернув, а саме грошові кошти у розмірі 40000 доларів США, що за курсом НБУ 27,7325 грн. за 1 долар США станом на 08.09.2020 р. в еквіваленті складає 1109300 (один мільйон сто дев`ять тисяч триста) грн.00 коп. У своєму листі від 07.04.2020 р. Відповідач визнає, що продав нерухоме майно, а саме магазин, що знаходився за адресою АДРЕСА_1 , який використовувався у спільній діяльності, але майно,що належить Позивачу, а саме кошти в розмірі 40000 доларів США, які отримав від його продажу, повернути не може внаслідок скрутного фінансового становища. У зв`язку із неналежним виконанням Відповідачем своїх обов`язків вона змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Тому вона просить суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь, ОСОБА_1 , її майно, а саме грошові кошти у розмірі 40000 доларів США, що в еквіваленті складає 1109300 (один мільйон сто дев`ять тисяч триста) грн.00 коп., яке було отримано Відповідачем в рамках виконання Договору про спільну діяльність від 01.12.2009 р., та стягнути судовий збір у розмірі 10510,00грн.

В судове засідання позивач не з`явилася, але від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши та вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Згідно ч.5 ст.263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч.1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як встановлено в судовому засіданні, 01.12.2009 р. між позивачем ОСОБА_1 (сторона-1) та відповідачем ОСОБА_2 (сторона-2) було укладено Договір про здійснення спільної діяльності (а.с.1-7).

Згідно ст. 1130 ЦК України, за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов`язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Спільна діяльність може здійснюватися на основі об`єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об`єднання вкладів учасників.

Згідно ст. 1132, 1133 ЦК України, за договором простого товариства сторони (учасники) беруть зобов`язання об`єднати свої вклади та спільно діяти з метою одержання прибутку або досягнення іншої мети. Вкладом учасника вважається все те, що він вносить у спільну діяльність (спільне майно), в тому числі грошові кошти, інше майно, професійні та інші знання, навички та вміння, а також ділова репутація та ділові зв`язки.

Згідно ч.1,3 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ч.1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до п.1.3 Договору встановлено, що спільна діяльність за цим договором здійснюється Сторонами без об`єднання вкладів і утворення окремої юридичної особи.

Відповідно до п. 2.1. Договору сторона-1 надав стороні-2 кошти у розмірі 40000 (сорок тисяч) доларів США, що підтверджується копією розписки від 01.12.2009 року написаною стороною-2 для купівлі нежитлового приміщення (магазину) та товару (а.с.9).

08.12.2009р. на виконання умов Договору стороною-2 було набуте нерухоме майно, що підтверджується Договором купівлі-продажу нежилого приміщення за адресою: АДРЕСА_1 (магазин), який використовувався у спільній діяльності відповідно до умов Договору (а.с.10-18).

Так 01.09.2019р., у зв`язку із припиненням стороною-2 своєї господарської діяльності, додатковою угодою від 01.09.2019 р. Договір від 01.12.2009 року було розірвано за згодою Сторін (а.с.8).

Відповідно до п.6.2. Договору від 01.12.2009 року у разі розірвання Договору сторона-2 зобов`язана передати стороні-1 грошові кошти, які він надає відповідно до 2.1. Договору, за рахунок продажу нерухомого майна (приміщення магазину) та/або залишків товару суму еквівалентну 40000 (сорок тисяч) доларів США по курсу НБУ на дату розрахунку.

Судом згідно позовної заяви встановлено, що після розірвання Договору, відповідач 13.09.2019 р. уклав Договір купівлі-продажу нежилого приміщення (магазину), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.19).

Згідно ч.2 ст.1141 ЦК України, у разі припинення договору простого товариства речі, передані у спільне володіння та (або) користування учасників, повертаються учасникам, які їх надали, без винагороди, якщо інше не передбачено домовленістю сторін.

Судом встановлено, що станом на 08.09.2020 р. відповідач майно, яке було надано позивачем за Договором позивачу не повернув, а саме грошові кошти у розмірі 40000 доларів США, що за курсом НБУ 27,7325грн. за 1 долар США станом на 08.09.2020 р. в еквіваленті складає 1109300 (один мільйон сто дев`ять тисяч триста) грн.00 коп.

Згідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У своєму листі від 07.04.2020 р. відповідач визнає, що продав нерухоме майно, а саме магазин, що знаходився за адресою: АДРЕСА_1 , який використовувався у спільній діяльності, але майно, що належить позивачу, а саме кошти в розмірі 40000 доларів США, які отримав від його продажу, повернути не може внаслідок скрутного фінансового становища (а.с.21-23).

Згідно ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Враховуючи викладене, керуючись конституційним принципом верховенства права, оцінивши всебічно, повно та об`єктивно всі наявні у справі докази окремо та у сукупності, застосовуючи відповідні норми матеріального права, забезпечуючи права людини і основоположні свободи сторін, враховуючи принципи справедливості та неупередженості, суд дійшов до висновку про те, що відповідачем допущено істотні порушення договору, а саме його повне не виконання, відповідач визнає позовні вимоги в повному обсязі, тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача суму заборгованості.

Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 10510,00грн, який був сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, не можна тлумачити як таке, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, а може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року, SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись ст.ст. 12, 13, 141, 211, 259, 263-265 ЦПК України, ст. 526 -653 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), який мешкає: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), яка мешкає: АДРЕСА_3 , грошові кошти у розмірі 40000,00доларів США, що в еквіваленті складає 1109300 (один мільйон сто дев`ять тисяч триста) грн. 00коп., за договором про спільну діяльність від 01.12.2009р.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), який мешкає: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), яка мешкає: АДРЕСА_3 , судовий збір у розмірі 10510,00грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Мелітопольського

міськрайонного суду О. В. Іваненко