Справа № 495/9975/19
№ провадження 4-с/495/57/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" січня 2020 р. м. Білгород - Дністровський

Білгород Дністровський міськрайоний суд Одеської області

у складі головуючої одноособово судді Прийомової О.Ю.,

за участю секретаря Іванченко А.С.,

справа № 495/9975/19,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересовані особи, Білгород - Дністровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Кредитна спілка "Джерело Плюс", на дії державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

11 листопада 2019 року заявники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , звернулися до суду зі скаргою, заінтересовані особи, Білгород - Дністровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Кредитна спілка "Джерело Плюс", на дії державного виконавця, просять суд зобов`язати зняти арешт.

Свої вимоги обґрунтовують тим, що рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.09.2012 року стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь КС «Джерело плюс» за договором кредиту № 1459.26 від 15.03.2011 року суму у розмірі 26985 грн.

На примусовому виконанні у державного виконавця перебувало ВП 35467861 з виконання виконавчого листа № 1505/3103/2012, виданого 26.10.2012 року Білгород-Дністровський міськрайонним судом Одеської області про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь КС «Джерело плюс» за договором кредиту № 1459.26 від 15.03.2011 року суми у розмірі 26985 грн.

У зв`язку із наявністю заборгованості державний виконавець виніс постанову про накладення арешту на майно боржників та оголошення заборони на його відчуження на все невизначене майно, нерухоме майно.

18.03.2013 року державним виконавцем Відділу винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу.

Згодом, стягувач ще декілька разів пред`являв повторно до відділу на примусове виконання виконавчий лист, відкривалось виконавче провадження та виносились постанови про арешт майна боржників.

23.12.2014 року державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу.

Разом з тим, відповідно до листа КС «Джерело плюс» від 29.07.2019 року та довідки № 711/28 від 29.07.2019 року солідарна заборгованість ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по кредитному договору відсутня.

Таким чином, вони на даний час повністю сплатили заборгованість, однак, листом Білгород-Дністровського ВДВС від 28.10.2019 року було відмовлено у скасуванні арешту, мотивуючи це тим, що виконавче провадження в межах якого накладено арешт на майно боржників завершено і на даний час на виконанні не перебуває, у відділі відсутні підстави для зняття арешту відповідно до положень ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» .

Заявники зазначають, що відмова у знятті арешту є неправомірною, оскільки заборгованість ними погашена у повному обсязі, відсутні підстави для забезпечення виконання рішення та підстави вважати, що ними буде допущено прострочення в майбутньому.

За вказаних вище обставин, вони і звернулись до суду з даною скаргою.

Представник заявників в судовому засіданні надав заяву про розгляд справи за його відсутність, заяву про зняття арешту з майна підтримує та просить суд її задовольнити.

Заінтересовані особи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причина неявки суду невідома.

Від представників надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти заяви не заперечують.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 405 ЦПК України, скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26.12.2003 року №14, неявка в судове засідання в зазначених справах заявника або заінтересованої особи, яким повідомлено про час та місце його проведення, не перешкоджає розгляду скарги, заяви чи подання.

Суд розглядає скаргу за відсутність учасників справи, відповідно до наданих заяв, за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, ретельно перевіривши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.09.2012 року по справі № 1505/3103/2012,стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь кредитної спілки «Джерело Плюс» за договором кредиту № 1459.26 від 15 березня 2011 року суму у розмірі 26985,00 (двадцять шість тисяч дев`ятсот вісімдесят п`ять гривень 00 копійок), з якої 26500 (двадцять шість тисяч п`ятсот гривень 00 копійок) - розмір несплаченої суми кредиту та 485,00 (чотириста вісімдесят п`ять гривень 00 копійок) сума несплачених відсотків. Стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь кредитної спілки «Джерело Плюс» витрати по сплаті судового збору у розмірі 269,86 грн (двісті шістдесят дев`ять гривень 86 копійок).

29.11.2012 року відкрито виконавче провадження № 35467861 з примусового виконання виконавчого документа та 29.11.2012 року накладений арешт на все майно боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 35467861.

18.07.2013 року державним виконавцем Відділу винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу № 35467861 на підставі п. 2 ч 1 ст 47 згідно ЗУ «Про виконавче провадження».

24.07.2013 року стягувач повторно пред`явив до Відділу на примусове виконання виконавчий лист № 1505/3103/2012, виданий 26.10.2012 Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь КС «Джерело плюс» боргу у сумі 27254,86 грн.

26.07.2013 року відкрито виконавче провадження № 39049952 з примусового виконання вищезазначеного виконавчого документа та 26.07.2013 року накладений арешт на все майно боржника згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП 39049952.

30.12.2013 року державним виконавцем Відділу винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу № 39049952 на підставі п.2 ч.1 ст. 47 згідно Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року.

20.01.2014 року стягувач повторно пред`явив до Відділу на примусове виконання виконавчий лист № 1505/3103/2012, виданий 26.10.2012 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь КС «Джерело плюс» боргу у сумі 26985 грн.

22.01.2014 року відкрито виконавче провадження № 41598544 з примусового виконання вищезазначеного виконавчого документа та 24.01.2014 року накладений арешт на все майно божника згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 41598544.

18.09.2014 року державним виконавцем Відділу винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу № 41598544 на підставі п.2 ч.1 ст. 47 згідно Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року.

27.11.2014 року стягувач повторно пред`явив до Відділу на примусове виконання виконавчий лист № 1505/3103/2012, виданий 26.10.2012 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь КС «Джерело плюс» боргу у сумі 26985 грн.

01.12.2014 року відкрито виконавче провадження № 45634254 з примусового виконання вищезазначеного виконавчого документа та 01.12.2014 року накладений арешт на все майно боржника згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 45634254.

23.12.2015 року державним виконавцем Відділу винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу № 45634254 на підставі п.2 ч.1 ст. 47 згідно Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно листа № 710/27 від 29.07.2019 року, та довідки № 711/28 від 29.07.2019 року, виданих КС «Джерело плюс», станом на 29.07.2019 КС «Джерело плюс» підтверджує повне виконання виконавчого листа по справі № 1505/3103/2012, виданого Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області 26.10.2012 року, про стягнення з ОСОБА_1 боргу за кредитним договором у розмірі 26985 грн, та відсутність претензій фінансового характеру.

Наведене вище також підтверджується розписками про отримання грошових коштів КС «Джерело плюс» від ОСОБА_1 .

Проте, листом № 52953/26-16 від 28.10.2019 року Білгород-Дністровського міськрайонного ВДВС ГТУЮ в Одеській області, відмовлено зняти арешт з майна боржника, у зв`язку із тим, що виконавчі провадження, в межах виконання яких накладені арешти на майно боржника, завершені на підставі п. 2 ч.1 ст. 37 ЗУ ЗУ «Про виконавче провадження» та на даний час виконавчий лист № 1505/3103/2012, виданий 26.10.2012 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області на примусовому виконанні у Відділі не перебуває, а тому у Відділі відсутні підстави для зняття арешту згідно з положень ст.ст. 40, 59 ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року та були відсутні на момент завершення виконавчих проваджень №№ 35467861, 29049952, 41598544, 45634254 відповідно до ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року.

Разом з тим, суд не погоджується з ствердженнями в.о.начальника Білгород-Дністровського міськрайонного ВДВС ГТУЮ в Одеській області, з наступних підстав.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до положень статті 1 цього Закону, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Умовами статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент винесення останньої постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 23.12.2015 року) встановлено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідно до ч.1 ст.48 Закону України "Про виконавче провадження", звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Стаття 15 цього Закону встановлює, що боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Арешт майна (коштів) божника є забезпечувальним заходом, який застосовується для реального виконання рішення (ч.1ст.56 Закону України "Про виконавче провадження").

Відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження", арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Згідно з приписами Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна боржника припиняється на підставі винесеної державним, приватним виконавцем постанови про: закінчення виконавчого провадження на підставі пунктів 1 - 3, 5 - 7, 9 - 12, 14, 15 частини першої статті 39 Закону; повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 Закону;зняття арешту з майна боржника з підстав, передбачених статтею 59 Закону.

Арешт з майна боржника також знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого Законом.

Відповідно до ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

У визначеній нормі права відсутнє посилання на імперативність зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника за визначених підстав, у разі коли у Відділі виконавче провадження вже не перебуває /у зв`язку із його завершенням чи знищенням/, чим спростовуються твердження заінтересованої особи, викладені у листі № 52953/26-16 від 28.10.2019 року.

Так, відповідно до п. 7 ч.4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження», однією з підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

Арешт з майна боржника також знімається у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого Законом.

Є також порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження» незняття арешту на майно боржника після повернення виконавчого документа стягувачу за вимогами діючого на той час законодавства.

Таким чином, дані обставини дозволяють суду дійти висновку про те, що вимоги заявників є обґрунтованими, оскільки не зняття арешту з належного їм майна порушує право власності щодо нього.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», законодавець встановив проведення виконавцем дій на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Обмеження права власності боржника у виконавчому провадженні повинне бути обґрунтованим і не суперечити загальним принципам права, зокрема, щодо реалізації права власності, що закріплені у Конституції України та ЦК України.

Отже, заявники обґрунтовано звернулись за захистом своїх прав та законних інтересів до суду.

Оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби має відбуватися згідно вимог ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження».

Так, за ч.1,5 ст.74 Закону, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Ураховуючи зміст вимог, що стали підставою для звернення до суду з відповідною скаргою, на основі повно та всебічно досліджених доказів, з урахуванням необґрунтованості відмови державного виконавця у знятті арешту, що передбачено ч.7 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження, суд приходить до висновку про можливість задоволення скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересовані особи, Білгород - Дністровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Кредитна спілка "Джерело Плюс", на дії державного виконавця.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 56, 59, 71, 74 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 4, 15, 16, ч.1 ст. 317, ст. ст. 321, 391 Цивільного кодексу України, ст. ст. 12, 13, 83, 447-453 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересовані особи, Білгород - Дністровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Кредитна спілка "Джерело Плюс", на дії державного виконавця задовольнити.

Зобов`язати начальника Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області зняти арешт та заборону відчуження із невизначеного майна /нерухомого майна/, накладеного постановами ВП № 35467861 від 29.11.2012 року, ВП № 39049952 від 26.07.2013 року, ВП № 45634368 від 01.12.2014 року та ВП № 41598398 від 22.01.2014 року, ВП № 41598544 від 22.01.2014 року та ВП № 45634254 від 01.12.2014 року по примусовому виконанню вимог виконавчого листа № 1505/3103/2012, виданого Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області 26.10.2012 року про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 боргу за кредитним договором у розмірі 26985 грн.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Ухвала може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги.

Повний текст ухвали складений 23 січня 2020 року.

Суддя: