ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«23» січня 2020 року

м. Харків

справа № 638/13691/19-ц

провадження № 22ц/818/1131/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Бровченка І.О., Маміної О.В.,

учасники справи:

заявник Комунальне спеціалізоване підприємство «Харківгорліфт» в особі філії Комунального спеціалізованого підприємства «Харківгорліфт» - «Харківгорліфт Домофон»,

боржник ОСОБА_1

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 листопада 2019 року в складі судді Омельченко К.О.

в с т а н о в и в:

У вересні 2019 року Комунальне спеціалізоване підприємство «Харківгорліфт» в особі філії Комунального спеціалізованого підприємства «Харківгорліфт» - «Харківгорліфт Домофон» звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з обслуговування пристроїв замково-переговорного зв`язку в розмірі 465,43 грн та судовий збір в розмірі 192,10 грн.

13 вересня 2019 року суддею Дзержинського районного суду м. Харкова виданий судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь Комунального спеціалізованого підприємства «Харківгорліфт» в особі філії Комунального спеціалізованого підприємства «Харківгорліфт» - «Харківгорліфт Домофон» заборгованості в сумі 465,43 грн, а саме за надані послуги з обслуговування замково-переговорного зв`язку в розмірі 315,52 грн за період з 01 вересня 2016 року по 30 червня 2019 року; індекс інфляції за весь час прострочення за період з 01 вересня 2016 року по 30 червня 2019 року в сумі 123,12 грн; три процента річних від простроченої суми за період з 01 вересня 2016 року по 30 червня 2019 року в сумі 26,79 грн, а також судовий збір в розмірі 192,10 грн.

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про скасування судового наказу, в якій, зокрема, зазначено, що 23 жовтня 2019 року вона отримала копію судового наказу у відділенні «Укрпошта» № 202.

Також, ОСОБА_1 зазначила, що у 2010 році вона придбала квартиру, яка вже була обладнана пристроєм замково-переговорного зв`язку Товариства з обмеженою відповідальністю «К.С.-Інвест», з яким вона не укладала відповідний договір, однак оплату за обслуговування здійснювала, оскільки цей пристрій працював.

У 2014 року електронні блоки управління на вхідних дверях були зняті з невідомих причин, у зв`язку з чим пристрої замково-переговорного зв`язку не працювали півроку та за цей період вона оплату не здійснювала. У 2015 році електронні блоки управління на вхідних дверях були встановлені на деякий час, а потім знову зняті.

Вказала, що у травні 2016 року встановлені нові електронні блоки управління на вхідних дверях проведена їх модернізація, змінені електронні ключі, однак після цього пристрій в її квартирі та деяких інших квартирах перестав працювати. З цього часу вона не проводить відповідну оплату за його обслуговування. Акт здачі-приймання виконаних робіт вона не підписувала, ключі не отримувала та не купувала, тому між сторонами не було укладено публічного договору.

Просила скасувати судовий наказ Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 вересня 2019 року по справі № 638/13691/19-ц про стягнення з неї на користь Комунального спеціалізованого підприємства «Харківгорліфт» в особі філії Комунального спеціалізованого підприємства «Харківгорліфт» - «Харківгорліфт Домофон» заборгованості в сумі 465,43 грн.

Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 листопада 2019 року заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу повернуто без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою судді Бородіна І.М. подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу судді скасувати, а справу направити для продовження розгляду до Дзержинського районного суду м. Харкова.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Вважала, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув уваги на те, що в своїй заяві вона вказала дату отримання копії судового наказу, а саме 23 жовтня 2019 року, тому, звертаючись до суду з заявою про його скасування 28 жовтня 2019 року, вона не пропустила визначений законом строк для подачі такої заяви; що чинний процесуальний закон не містить вимоги щодо надання доказів обґрунтованості заяви про скасування судового наказу.

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Частиною 13 статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно частини 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити, ухвалу судді скасувати.

Ухвала судді суду першої інстанції мотивована тим, що заява про скасування судового наказу не містить відомостей про дату вручення копії судового наказу боржниці, а також те, що заява не відповідає вимогам статті 170 ЦПК України, оскільки ОСОБА_1 не надала до суду жодного доказу щодо обґрунтованості заяви про скасування судового наказу, що є підставою для повернення її без розгляду відповідно до частини 6 статті 170 ЦПК України.

Проте, судова колегія з таким висновком суду першої інстанції не погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 13 вересня 2019 року суддею Дзержинського районного суду м. Харкова виданий судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь Комунального спеціалізованого підприємства «Харківгорліфт» в особі філії Комунального спеціалізованого підприємства «Харківгорліфт» - «Харківгорліфт Домофон» заборгованості в сумі 465,43 грн, а саме за надані послуги з обслуговування замково-переговорного зв`язку в розмірі 315,52 грн за період з 01 вересня 2016 року по 30 червня 2019 року; індекс інфляції за весь час прострочення за період з 01 вересня 2016 року по 30 червня 2019 року в сумі 123,12 грн; три процента річних від простроченої суми за період з 01 вересня 2016 року по 30 червня 2019 року в сумі 26,79 грн, а також судовий збір в розмірі 192,10 грн.

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про скасування судового наказу.

Статтею 170 ЦПК України визначено вимоги щодо форми та змісту заяви про скасування судового наказу та строки її подання.

Частиною 1 цієї статті передбачено, що боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків, видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Частинами 2 та 3 статті 170 ЦПК України передбачено, що заява про скасування судового наказу подається в суд у письмовій формі. Заява про скасування судового наказу має містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника для фізичних осіб - громадян України; 3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника боржника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження; 4) наказ, що оспорюється; 5) зазначення про повну або часткову необґрунтованість вимог стягувача.

Згідно з частиною 5 статті 170 ЦПК України до заяви про скасування судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника боржника, якщо заява подається таким представником; 3) клопотання про поновлення пропущеного строку, якщо заява подається після спливу строку, передбаченого частиною 1 цієї статті.

Згідно з частиною 6 статті 170 ЦПК України у разі подання неналежно оформленої заяви про скасування судового наказу суддя постановляє ухвалу про її повернення без розгляду не пізніше двох днів з дня її надходження до суду.

Вирішуючи питання про повернення заяви без розгляду, суддя суду першої інстанції дійшов висновку, що заява не містить відомостей про дату вручення копії судового наказу боржниці, що позбавляє можливості перевірити чи дотриманий заявником строк звернення до суду, та чи не потрібно заявнику звертатись до суду з клопотанням про поновлення пропущеного строку.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком судді суду першої інстанції, оскільки зі змісту заяви ОСОБА_1 про скасування судового наказу вбачається, що остання вказала, що копію судового наказу вона отримала засобами поштового зв`язку 23 жовтня 2019 року, а з заявою про його скасування вона звернулася 28 жовтня 2019 року, тобто в межах строку, передбаченого частиною 1 статті 170 ЦПК України.

Між тим, іншою підставою для повернення заяви боржниці стала невідповідність заяви про скасування судового наказу вимогам статті 170 ЦПК України, оскільки нею не надано до суду жодного доказу щодо обґрунтованості заяви про скасування судового наказу.

Вказаний висновок судді суду першої інстанції не відповідає матеріалам справи, оскільки зі змісту заяви про скасування наказу вбачається, що заявницею у відповідності до вимог пункту 5 частини 3 статті 170 ЦПК України наведено аргументи на підтвердження необґрунтованості вимог стягувача та зазначено про існування між сторонами спору.

При цьому, колегія суддів виходить з того, що нормами ЦПК України передбачено зазначення про повну або часткову необґрунтованість вимог стягувача та не встановлено надання заявником доказів щодо обґрунтованості заяви про скасування судового наказу.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку, що заява про скасування судового наказу подана та складена з дотриманням вимог статті 170 ЦПК України, а тому висновок суду першої інстанції про повернення заяви без розгляду є безпідставним.

Колегія суддів зазначає, що судові процедури повинні бути справедливими, а тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на звернення до суду, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.

Аналізуючи наведене колегія суддів вважає, що ухвала судді про повернення заяви без розгляду постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому на підставі пункту 4 частини 1 статті 379 ЦПК України апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала судді суду першої інстанції - скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Питання щодо стягнення судового збору за подачу апеляційної скарги на цій стадії не вирішується, оскільки розглядається лише процесуальне питання, а не вирішується спір по суті.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.6 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376, п.4 ч.1 ст.379, ст. ст. 381 384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 листопада 2019 року скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді І.О. Бровченко

О.В. Маміна

Повний текст постанови складено 23 січня 2020 року.