ПОСТАНОВА

Іменем України

08 грудня 2020 року м. Кропивницький

справа № 398/220/20

провадження № 22-ц/4809/1595/20

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С.І. (головуючий, суддя-доповідач), Голованя А. М., Карпенка О. Л.

за участі секретаря Тимошенко Т.О.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07 вересня 2020 року у складі судді Бугайченко Т. А. і

В С Т А Н О В И В:

В січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та просив:

-визнати таким, що порочить і принижує його честь, гідність та ділову репутацію, поширене фізичною особою ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 у соціальній мережі «Facebook», на своїй сторінці під нікнеймом « ОСОБА_3 » слово недоумок, в тексті наступного змісту (мовою оригіналу): « ОСОБА_4 оголосили про підозру у скоєнні кримінального правопорушення проти ОСОБА_2 . Хто пам`ятає як ОСОБА_5 зять мера ОСОБА_6 побив палицею активістів, - справа не забута і ми нею займаємося та контролюємо її хід в правоохоронних органах. 23 грудня 2019 р. зятю мера ОСОБА_7 , слідчим Олександрійського відділу Національної поліції за погодженням з прокуратурою було повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення за ч. 1.ст125 умисне нанесення легких тілесних ушкоджень. Чекаємо обвинувального акту від слідчого та передачі Олександрійською прокуратурою справи до суду. Попереду ОСОБА_5 чекає та ж сама процедура ще і по ОСОБА_8 , тільки там стаття вже важча. Зятьок усима засобами намагається затягнути справу, але ми цього не дозволемо. Цапюківський недоумок має відповідати за свої вчинки, питання як це відбудеться: по закону кримінального кодексу чи по закону життя… P.S.: Категорично не радимо органам прокуратури сприяти родичу мера у затягуванні справи».

-стягнути з ОСОБА_2 на свою користь грошову компенсацію за моральну шкоду, завдану, шляхом поширення інформації, що ганьбить честь, гідність, ділову репутацію в розмірі 50 000 грн.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 на своїй сторінці « ОСОБА_3 » у публічному доступі у соціальній мережі «Facebook», доступною за гіперпосиланням (ІНФОРМАЦІЯ_3 ) поширив текст наступного змісту (мовою оригіналу): « ОСОБА_4 оголосили про підозру у скоєнні кримінального правопорушення проти ОСОБА_2 . Хто пам`ятає як ОСОБА_5 зять мера ОСОБА_6 побив палицею активістів, - справа не забута і ми нею займаємося та контролюємо її хід в правоохоронних органах. 23 грудня 2019 р. зятю мера ОСОБА_7 , слідчим Олександрійського відділу Національної поліції за погодженням з прокуратурою було повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення за ч. 1.ст125 умисне нанесення легких тілесних ушкоджень. Чекаємо обвинувального акту від слідчого та передачі Олександрійською прокуратурою справи до суду. Попереду ОСОБА_5 чекає та ж сама процедура ще і по ОСОБА_8 , тільки там стаття вже важча. Зятьок усима засобами намагається затягнути справу, але ми цього не дозволемо. Цапюківський недоумок має відповідати за свої вчинки, питання як це відбудеться: по закону кримінального кодексу чи по закону життя… P.S.: Категорично не радимо органам прокуратури сприяти родичу мера у затягуванні справи».

В академічному тлумачному словнику української мови слово «недоумок» уживається як лайливе слово, а, оскільки поширене відповідачем у публічному доступі, є таким, що порушує честь, гідність та ділову репутацію позивача, адже здійснене відповідачем у принизливій формі.

При цьому, використання відповідачем на адресу ОСОБА_9 лайливого (образливого) слова, ОСОБА_2 завдав моральної шкоди, яка полягає в порушенні честі гідності ОСОБА_1 як фізичної особи, громадянина України, колишнього офіцера Збройних сил України, чоловіка, батька неповнолітньої дитини, а також ділову репутацію його як засновника та директора ТОВ «Проектно-виробничий центр землеустрою».

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07 вересня 2020 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано таким, що порочить і принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 , поширене ОСОБА_2 у соціальній мережі «Фейсбук» на сторінці під нікнеймом « ОСОБА_3 » слово недоумок в тексті наступного змісту: « ОСОБА_4 оголосили про підозру у скоєнні кримінального правопорушення проти ОСОБА_2 . Хто пам`ятає як ОСОБА_5 зять мера ОСОБА_6 побив палицею активістів, - справа не забута і ми нею займаємося та контролюємо її хід в правоохоронних органах. 23 грудня 2019 р. зятю мера ОСОБА_7 , слідчим Олександрійського відділу Національної поліції за погодженням з прокуратурою було повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 125 умисне нанесення легких тілесних ушкоджень. Чекаємо обвинувального акту від слідчого та передачі Олександрійською прокуратурою справи до суду. Попереду ОСОБА_5 чекає та ж сама процедура ще і по ОСОБА_8 , тільки там стаття вже важча. Зятьок усима засобами намагається затягнути справу, але ми цього не дозволемо. Цапюківський недоумок має відповісти за свої вчинки, питання як це відбудеться: по закону кримінального кодексу чи по закону життя… P.S.: Категорично не радимо органам прокуратури сприяти родичу мера у затягуванні справи» .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за моральну шкоду в розмірі 1000 грн та судовий збір у сумі 882 грн 84 коп.

У решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що суб`єктивну думку відповідача було висловлено із застосуванням слова «недоумок», тобто у формі образи, що порушує особисті немайнові права ОСОБА_1 і такі дії призвели до заподіяння йому моральної шкоди яку суд, виходячи із засад справедливості, добросовісності та розумності, визначив у розмірі 1000 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07 вересня 2020 року та ухвали нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновок суду першої інстанції стосовно порушення висловлюваннями ОСОБА_2 честі, гідності та ділової репутації ОСОБА_1 є безпідставним.

Оскільки, висловлювання відповідача не містило фактичних даних, його можна розцінювати виключно як його оціночні судження.

ОСОБА_2 звертає увагу суду апеляційної інстанції на події, які передували його висловлюванням, а саме побиття його та його товариша ОСОБА_10 дерев`яною палицею.

Зазначені обставини, на думку відповідача, наділяють його моральним правом на висловлювання власної суб`єктивної думки відносно позивача у тій формі, в якій вона була висловлена.

Тому, відповідач вважає, що висновок суду першої інстанції щодо доведеності та обґрунтованості позовних вимог суперечить зібраним у справі доказам та встановленим обставинам.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що згідно вимог частини третьої статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду оскарженого судового рішення.

Учасники справи в судове засідання апеляційного суду не з`явилися про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень з судовими повістками.

Від адвоката Гулого А. В., який представляє інтереси ОСОБА_1 , надійшло клопотання про розгляд справи без участі сторони позивача та його представника.

Відповідно до положень частини першої статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Оскільки учасники справи про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, суд вирішив розглянути справу без їх участі, що відповідає положенням статті 372 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до наданого позивачем знімку екрану (скріншота) зі сторінки « ОСОБА_3 » у соціальній мережі «Фейсбук» на якій ІНФОРМАЦІЯ_4 було розміщено текс наступного змісту: « ОСОБА_4 оголосили про підозру у скоєнні кримінального правопорушення проти ОСОБА_2 . Хто пам`ятає як ОСОБА_5 зять мера ОСОБА_6 побив палицею активістів, - справа не забута і ми нею займаємося та контролюємо її хід в правоохоронних органах. 23 грудня 2019 р. зятю мера ОСОБА_7 , слідчим Олександрійського відділу Національної поліції за погодженням з прокуратурою було повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 125 умисне нанесення легких тілесних ушкоджень. Чекаємо обвинувального акту від слідчого та передачі Олександрійською прокуратурою справи до суду. Попереду ОСОБА_5 чекає та ж сама процедура ще і по ОСОБА_8 , тільки там стаття вже важча. Зятьок усима засобами намагається затягнути справу, але ми цього не дозволимо. Цапюківський недоумок має відповісти за свої вчинки, питання як це відбудеться: по закону кримінального кодексу чи по закону життя… P.S.: Категорично не радимо органам прокуратури сприяти родичу мера у затягуванні справи» (а.с. 7).

Дана стаття доступна за гіперпосиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 що було перевірено судом .

Інформація, поширена відповідачем у мережі Інтернет через соціальну мережу Фейсбук, стала відомою більш ніж одній особі, оскільки всі, хто є користувачем вказаної соціальної мережі, мали можливість ознайомитись зі змістом поширеної відповідачем інформації.

Підтвердженням факту розміщення відповідачем та поширення інформації щодо позивача в мережі є роздруковане на паперовому носії зображення, яке відображає те, що бачить будь-який користувач соціальної мережі на екрані монітора, яке міститься в матеріалах справи .

Згідно інформації з Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, ОСОБА_1 являється засновником та керівником ТОВ «Проектно-виробничий центр землеустрою» (а.с. 5-6).

Відповідно до частини четвертої статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Статтею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Стаття 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) і частина друга та третя статті 34 Конституції України, визначаючи за кожним право на свободу вираження поглядів, водночас містять застереження про те, що здійснення цього права може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві, зокрема, для захисту репутації чи прав інших осіб.

Разом із тим відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Таким чином, праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством (стаття 201 ЦК України).

Главою 22 ЦК України визначено перелік особистих немайнових прав фізичної особи, серед яких і право на повагу до гідності та честі (стаття 297 ЦК України) та право на недоторканність ділової репутації (стаття 299 ЦК України).

Так, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло.

Під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків.

Позов про захист гідності, честі чи ділової репутації має право пред`явити, зокрема, фізична особа в разі поширення про неї недостовірної інформації, що порушує її особисті немайнові права.

Згідно з частиною першою статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділову репутацію фізичної чи юридичної особи.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього порушено його особисті немайнові права.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідно до наданого позивачем знімку екрану (скріншота) зі сторінки « ОСОБА_3 » у соціальній мережі «Фейсбук» на якій ІНФОРМАЦІЯ_4 було розміщено текс наступного змісту: « ОСОБА_4 оголосили про підозру у скоєнні кримінального правопорушення проти ОСОБА_2 . Хто пам`ятає як ОСОБА_5 зять мера ОСОБА_6 побив палицею активістів, - справа не забута і ми нею займаємося та контролюємо її хід в правоохоронних органах. 23 грудня 2019 р. зятю мера ОСОБА_7 , слідчим Олександрійського відділу Національної поліції за погодженням з прокуратурою було повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 125 умисне нанесення легких тілесних ушкоджень. Чекаємо обвинувального акту від слідчого та передачі Олександрійською прокуратурою справи до суду. Попереду ОСОБА_5 чекає та ж сама процедура ще і по ОСОБА_8 , тільки там стаття вже важча. Зятьок усима засобами намагається затягнути справу, але ми цього не дозволемо. Цапюківський недоумок має відповісти за свої вчинки, питання як це відбудеться: по закону кримінального кодексу чи по закону життя… P.S.: Категорично не радимо органам прокуратури сприяти родичу мера у затягуванні справи» (а. с. 7).

Факт того, що вказана публікація була опублікована на сторінці відповідача у соціальній мережі «Фейсбук» та стосувалась позщивача, відповідачем не заперечується.

За визначенням, що міститься в Академічному тлумачному словнику української мови (в 11 томах. Том 5, 1974. Стор. 302.), слово недоумок уживається як лайливе слово, це нерозумна, обмежена, нерозвинена людина, розумово недорозвинена, слабоумна людина.

З огляду на встановлені обставини суд вважає, що інформація, поширена відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_1 у соціальній мережі «Facebook», на своїй сторінці під нікнеймом « ОСОБА_3 », є недостовірною та вираженою в образливій формі, а поширення такої інформації порушує право позивача на повагу до його гідності, честі, ділової репутації.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 23 ЦК України моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи.

Відповідно до статті 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб, який здійснюється способами, встановленими главою 3 ЦК України, зокрема, шляхом відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Статтею 280 ЦК України регламентовано, що моральна шкода підлягає відшкодуванню, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано такої шкоди.

Відповідно до частини другої статті 30 Закону України «Про інформацію», якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Суд першої інстанції, перевіривши надані позивачем докази на підтвердження заявлених позовних вимог та прийнявши до уваги заперечення відповідача, правомірно виходив із того, що суб`єктивну думку відповідача було висловлено із застосуванням слова «недоумок», тобто у формі образи, що порушує його особисті немайнові права і такі дії призвели до заподіяння останньому моральної шкоди, тому дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог, а визначений судом першої інстанції розмір компенсації моральної шкоди у сумі 1 000 грн відповідає засадам розумності та справедливості.

Не заслуговують на увагу суду доводи апеляційної скарги про те, що висловлювання відповідача є оціночним судженням, огляду на те, що оціночне судження за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, а висловлювання відповідача на адресу ОСОБА_1 була висловлена у формі образи.

Обставини, які передували висловлюванням ОСОБА_2 та які він посилається, не звільняють його від відповідальності за порушення особистих немайнових прав позивача.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив в судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375,376,381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07 вересня 2020 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 16.12.2020.

Головуючий суддя С. І. Мурашко

Судді А. М. Головань

О. Л. Карпенко