Постанова

Іменем України

20 січня 2020 року

м. Київ

справа № 2-1426/08

провадження № 61-13770св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Територіальна громада в особі Інгулецької районної у місті ради

м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, Територіальна громада м. Кривого Рогу Дніпропетровської області,

треті особи: П`ята криворізька державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 25 червня 2019 року в складі колегії суддів: Зубакової В. П., Барильської А. П., Бондар Я. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У березні 2008 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Територіальної громади в особі Інгулецької районної у місті ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, Територіальної громади м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, треті особи: П`ята криворізька державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, ОСОБА_2 , про продовження строку прийняття спадщини, про визначення частки померлого у спільному майні.

Позов ОСОБА_1 мотивовано тим, що її діду ОСОБА_5 та дружині останнього ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 21 грудня 1993 року органом приватизації орендним будівельно-монтажним підприємством «Криворіжаглобуд», на праві спільної сумісної власності належала приватизована квартира, що розташована за адресою:

АДРЕСА_1 .

18 жовтня 1994 року ОСОБА_5 склав заповіт на її ім`я, яким заповідав їй 1/2 частини зазначеної вище квартири.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер.

30 листопада 2007 року її представник звернулася до П`ятої криворізької державної нотаріальної конториДніпропетровської області з заявою для оформлення свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину квартири, але постановою державного нотаріуса від 30 листопада 2007 року у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено, оскільки нею пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини та в свідоцтві про право власності на житло не визначена частка померлого у спільній сумісній власності.

Позивач вважала, що частка кожного співвласника у спільній сумісній власності є рівною,її дідусь та дружина останнього разом приватизували квартиру, однаково володіли на користувалися житлом, між ними не було укладено ніяких угод щодо власності на квартиру, тому кожному співвласнику належить право власності на 1/2 частини квартири.

Також зазначала, що нею пропущено строк звернення з заявою про прийняття спадщини з поважної причини, оскільки через три місяці після смерті спадкодавця, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 вона народила сина ОСОБА_6 . Після народження дитини не змогла прийняти спадщину, оскільки син народився хворим і потребував постійного догляду.

Посилаючись на викладене, просила суд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , який помер

ІНФОРМАЦІЯ_1 та визначити за померлим 1/2 частини в спільному сумісному майні - квартирі АДРЕСА_2 .

Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 травня 2008 року позов задоволено. Визначено ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 -

2 місяці з дня набрання рішенням законної сили. Визначено за ОСОБА_5 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , 1/2 частини у спільному сумісному майні - квартирі АДРЕСА_2 .

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що частки ОСОБА_5 та ОСОБА_2 у спільному сумісному майні є рівними, оскільки домовленості щодо часток спірної квартири між ними не існувало, а отже є підстави для визначення за спадкодавцем 1/2 частини спірної квартири, яку він заповідав позивачу. Суд першої інстанції також вбачав підстави для надання позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , оскільки в період після відкриття спадщини вона народила сина, який хворів та потребував лікування та сторонньої допомоги, що доведено позивачем.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 25 червня 2019 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 травня 2008 року закрито.

Закриваючи апеляційне провадження в справі, суд апеляційної інстанції виходив з того, що ІНФОРМАЦІЯ_3, тобто більш ніж через рік після ухвалення рішення Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області та набрання ним законної сили, ОСОБА_2 померла та спадкоємцями першої черги після її смерті є ОСОБА_7 та ОСОБА_3 . Оскільки за життя ОСОБА_2 своїм правом на оскарження цього рішення суду не скористалася, розпорядившись своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд, довод ОСОБА_3 про те, що цим рішенням порушуються його права, як спадкоємця першої черги після смерті матері ОСОБА_2 . колегія суддів вважала неприйнятними.

При цьому, апеляційним судом зазначено, що ОСОБА_3 не входив до кола спадкоємців після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , та станом на момент ухвалення оскаржуваного рішення суду першої інстанції, питання про його права та інтереси судом не вирішувалося, а тому він не має права на апеляційне оскарження рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 травня 2008 року, передбаченого статтею

352 Цивільного процесуального кодексу України (далі -ЦПК України).

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У липні 2019 року представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 25 червня 2019 року, в якій просить скасувати зазначене судове рішення та направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права.

У касаційній скарзі заявник вказує на те, що суд апеляційної інстанції без встановлення фактичних обставин справи дійшов помилкового висновку про те, що оскаржуваним рішенням суду першої інстанції не порушено права та інтереси ОСОБА_3 щодо спадщини, що відкрилась після смерті його матері

ОСОБА_2 . Такі висновки апеляційного суду спростовуються тим, що позивач ОСОБА_1 , яка була спадкоємцем за заповітом після смерті чоловіка його матері ОСОБА_5 , не прийняла спадщину, оскільки пропустила шестимісячний термін для подання заяви про прийняття спадщини. Таким чином, його мати, яка постійна проживала с померлим ОСОБА_5 прийняла спадщину - 1/2 частини спірної квартири, а тому вже на час смерті ОСОБА_2 , остання була одноособовим власником спірної квартири. Безпідставно визначивши

ОСОБА_1 додатковий строк для прийняття спадщини, суд першої інстанції вирішив права ОСОБА_3 , як особи, яка має обов`язку частку в спадщині ОСОБА_2 , а від оскаржуваного рішення суду першої інстанції залежала спадкова маса та, відповідно й права та інтереси особи, яка зверталась з апеляційною скаргою. Ці обставини були проігноровані судом апеляційної інстанції, оскаржувану ухвалу апеляційного суду постановлено без встановлення фактичних обставин справи. При цьому, порушено принцип диспозитивності судового процесу та позбавлено ОСОБА_3 його конституційного права на апеляційне оскарження і, як наслідок, на спадщину, після смерті матері.

Відзиву на касаційну скаргу не надходило.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 01 серпня 2019 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 25 червня 2019 року, витребувано цивільну справу та надано строк на подачу відзиву.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки її постановлено з додержанням норм процесуального права.

Судом установлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_2 були співвласниками приватизованої квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 59,3 кв. м.

Відповідно до заповіту від 18 жовтня 1994 року ОСОБА_5 на випадок своєї смерті заповів своїй онуці ОСОБА_8 1/2 частини зазначеної вище квартири.

27 липня 2002 року ОСОБА_1 уклала шлюб та змінила своє прізвище на « ОСОБА_1 ».

30 червня 2006 року ОСОБА_1 вдруге уклала шлюб та змінила прізвище на « ОСОБА_1 ».

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер.

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_5 були його дружина ОСОБА_2 та донька ОСОБА_7 , які приймали участь у розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Інгулецької районної у місті ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, Територіальної громади м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, треті особи: П`ята криворізька державна нотаріальна контора, ОСОБА_2 , про продовження строку прийняття спадщини, про визначення частки померлого у спільному майні.

ОСОБА_2 , яка була залучена до участі в справі як третя особа та ОСОБА_7 , яка була представником ОСОБА_1 не заперечували проти залучення їх до участі у справі саме у такому процесуальному статусі й заперечень проти заявлених позовних вимог не пред`являли, рішення суду в апеляційному порядку не оскаржували.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 померла та спадкоємцями першої черги після її смерті є ОСОБА_7 та ОСОБА_3

Оскаржуючи рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 травня 2008 року в апеляційному порядку представник ОСОБА_3 зазначав, що цим рішенням вирішено питання про його права та інтереси.

Нормативно-правове обґрунтування

Згідно із пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

За змістом зазначеної статті право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судове рішення завдає їм шкоди, що виражається у несприятливих для них наслідках. Особи, які не брали участі у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку ті судові рішення, які безпосередньо встановлюють, змінюють, обмежують, або припиняють права або обов`язки цих осіб.

Судове рішення слід вважати таким, яким вирішено питання про права та обов`язки осіб, яких не було залучено до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки або судження суду про права та обов`язки цих осіб або в резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки цих осіб. У такому разі рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що випливають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків.

Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не є підставою для висновку про вирішення судом питань про права та обов`язки цієї особи.

Отже, первинним для розгляду апеляційної скарги ОСОБА_3 - особи, яка не брала участі у цій справі, є з`ясування апеляційним судом тієї обставини, чи суд оскаржуваним рішенням вирішив питання про його права, інтереси, та (або) обов`язки.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

У справі, що переглядається, оскаржуваним ОСОБА_3 рішенням суду першої інстанції вирішувались права та інтереси спадкоємців ОСОБА_5 , які були залучені до участі в справі, а також розмір частки померлого в спільно сумісному майні співвласників: ОСОБА_5 та ОСОБА_2 .

За життя ОСОБА_2 , права та інтереси якої вирішувались оскаржуваним ОСОБА_3 рішенням, його не оскаржувала, отже погодилась з вирішенням спору.

Установивши, що ОСОБА_3 не є учасником справи, яка розглядається, не був спадкоємцем померлого ОСОБА_5 , а також те,що судом першої інстанції при визначенні ОСОБА_1 додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та визначенні за померлим 1/2 частини спірної квартири, питання про його права та обов`язки не вирішувалися, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про закриття апеляційного провадження.

Доводи заявника про те, що ОСОБА_2 була безпідставно залучена до участі в справі як третя особа, а не як відповідач, не впливає на правильність висновків апеляційного суду, оскільки, як зазначено вище, ОСОБА_2 своїм правом на апеляційне оскарження за життя не скористалась, а ОСОБА_3 такого права відповідно до процесуального закону не має.

Посилання в касаційній скарзі на те, що інші учасники справи не отримали апеляційну скаргу заявника та не надали своїх пояснень, не перешкоджало апеляційному суду дійти правильного висновку про те, що заявник не має право на апеляційне оскарження, оскільки рішенням Інгулецького районного суду

м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 травня 2008 року його права та інтереси не вирішувались, а тому апеляційне провадження було відкрито помилково.

Це також стосується й доводів заявника про порушення апеляційним судом диспозитивності судового процесу, оскільки в такому випадку апеляційний суд не розглядав справу по суті, а лише, встановивши відсутність порушень судом першої прав та інтересів заявника оскаржуваним рішення, закрив провадження в справі, як того вимагає процесуальний закон.

Посилання заявника на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права не беруться судом до уваги, оскільки не є підставою для оскарження саме ОСОБА_3 зазначеного рішення суду. При цьому інші учасники справи, які мали процесуальні право для його оскарження, ним не скористались.

Інші аргументи касаційної скарги на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення не впливають, висновків апеляційного суду не спростовують.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 401, 409, 410 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 25 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак

Г. І. Усик