ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2216/20 Справа № 199/5949/18 Суддя у 1-й інстанції - Спаї В. В. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

при секретарі Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційні скарги Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) , Дніпровської міської ради на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 14 листопада 2019 року по справі за позовом Дніпровської міської ради до Амур-Нижньодніпровської районної у м.Дніпро ради, виконкому Амур-Нижньодніпровської районної у м.Дніпро ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи - Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кохан Г.Л., про визнання недійсним рішення та свідоцтва про право власності, про витребування майна з чужого незаконного володіння, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2018 року Дніпровська міська рада звернулась до суду з позовом до Амур-Нижньодніпровської районної у м.Дніпро ради, виконкому Амур-Нижньодніпровської районної у м.Дніпро ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним рішення та свідоцтва про право власності, про витребування майна з чужого незаконного володіння.

01 листопада 2019 року відповідач ОСОБА_2 подав до суду клопотання про призначення судової експертизи та просив призначити повторну почеркознавчу експертизу, проведення якої доручити Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз імені заслуженого професора Бокаріуса М.С., на вирішення якої поставити питання: чи виконаний підпис на листі №12-4/1491 від 10 лютого 2010 року від імені начальника Головного Управління юстиції у Дніпропетровській області Кармазіна В.Я. саме ОСОБА_4 чи іншою особою?

13 листопада відповідач ОСОБА_3 також подала до суду клопотання про призначення судової експертизи та просила призначити повторну почеркознавчу експертизу, проведення якої доручити Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз імені заслуженого професора Бокаріуса М.М., на вирішення якої поставити питання: чи виконаний підпис на листі №12-4/1491 від 10 лютого 2010 року від імені начальника Головного Управління юстиції у Дніпропетровській області Кармазіна В.Я. саме ОСОБА_4 чи іншою особою?

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 14 листопада 2019 року клопотання відповідачів задоволені. Призначено у справі судово-почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено судовим експертам Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз імені заслуженого професора Бокаріуса М.С., на вирішення якої поставлене наступне питання: чи виконаний підпис на листі №12-4/1491 від 10 лютого 2010 року від імені начальника Головного Управління юстиції у Дніпропетровській області Кармазіна В.Я. саме ОСОБА_4 чи іншою особою?

В апеляційній скарзі третя особа Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) просить ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 14 листопада 2019 року скасувати та в задоволенні клопотань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про призначення судової почеркознавчої експертизи відмовити, зазначаючи, що ухвала суду винесена з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відсутні правові підстави для призначення по даній справі експертизи, а позовні вимоги вже є доведеними належними та допустимими доказами, в матеріалах справи містяться копії висновків експертів з даного питання від 05 квітня 2012 року №76/4 та від 18 вересня 2014 року №70/04-612.

В апеляційній скарзі позивач Дніпровська міська рала просить ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 14 листопада 2019 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, зазначаючи, що ухвала суду винесена з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відсутні правові підстави для призначення по даній справі експертизи, а позовні вимоги вже є доведеними належними та допустимими доказами, в матеріалах справи містяться копії висновків експертів з даного питання від 05 квітня 2012 року №76/4 та від 18 вересня 2014 року №70/04-612, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідством встановлено факт підроблення листа від 10 лютого 2010 року №12-4/1491. Зазначали, що судом вже було витребувано ряд доказів по даній справі.

25 грудня 2019 року відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_2 надали відзив на апеляційну скаргу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), в якому, зазначаючи про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, просили залишити її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, наполягали на тому, що на вирішення експерта поставлено питання, яке входять до предмету доказування у даній справі.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційні скарги задовольнити з наступних підстав.

Статтею 1 Закону України «Про судову експертизу» передбачено, що судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.

Висновок експерта є одним із видів доказів і має відповідати критеріям належності і допустимості доказів. Тому розглядаючи клопотання про призначення експертизи суд має його задовольнити саме у випадку, якщо обставини, про з`ясування яких заявлене клопотання, мають значення для справи та якщо їх з`ясування потребує спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо та лише для встановлення даних, які входять в предмет доказування у справі. Експертиза не може стосуватися тлумачення і застосування правових норм. Суди не повинні ставити судовому експерту питання правового характеру, які повинні вирішуватися самим судом, тобто експерту можна ставити лише питання факту, а не правової оцінки.

Частиною першою статті 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб.

Приписами частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України, суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Порядок призначення експертизи судом регулюється §6 глави 5 розділу І ЦПК України.

Так, відповідно до частини першої статті 102 ЦПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Частиною другою статті 102 ЦПК України встановлено, що предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Відповідно до ст.103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1)для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2)сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

У разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу.

При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).

Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.

Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

Питання, які ставляться експерту, і його висновок щодо них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта.

Призначений судом експерт невідкладно повинен повідомити суд про неможливість проведення ним експертизи через відсутність у нього необхідних знань або без залучення інших експертів.

Згідно з ч.1 ст.104 ЦПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Відповідно до ч.1 ст.260 ЦПК України ухвала, що викладається окремим документом, складається з: 1)вступної частини із зазначенням: а)дати і місця її постановлення; б)найменування суду, прізвища та ініціалів судді (суддів); в)імен (найменувань) учасників справи; 2)описової частини із зазначенням суті клопотання та імені (найменування) особи, яка його заявила, чи іншого питання, що вирішується ухвалою; 3)мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу; 4)резолютивної частини із зазначенням:а) висновків суду; б)строку і порядку набрання ухвалою законної сили та її оскарження.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Дульський проти України» від 01 червня 2006 року, яке відповідно до положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується судом, як джерело права, зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури.

Перевіривши оскаржувану ухвалу в контексті доводів апеляційних скарг колегія суддів вважає її такою, що постановлена передчасно, звертає увагу на те, що в рамках кримінального провадження було проведено дві експертизи, за якими складені відповідні висновки, які повинні бути витребувані судом першої інстанції та оглянуті.

Крім того, відповідачі заявляли відповідні клопотання про витребування письмових доказів по даній справі.

Також в ухвалі суду зазначено про зобов`язання Соборного відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП України в Дніпропетровській області надіслати до суду матеріали кримінального провадження №0002823 за обвинуваченням ОСОБА_1 та витребування з Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при МВС документів, які були надані для проведення експертизи, за результатами якої 18 вересня 2014 року був підготовлений висновок №70/04-612, тобто документи, які не були предметом розгляду в судовому засіданні при вирішенні питання про призначення експертизи.

Стаття 6 Європейської конвенції про захист прав людини (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд. Вона закріплює принцип верховенства закону, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини невід`ємними частинами «права на суд» слід розглядати, зокрема, наступні вимоги: вимога «змагальності процесу відповідно до статті 6 Конвенції передбачає наявність можливості бути поінформованим і коментувати зауваження або докази, представлені протилежною стороною, в ході розгляду; право на «публічне слухання», що передбачає право на усне слухання і особисту присутність сторони в цивільному судовому процесі перед судом (Екбатані проти Швеції (Ekbatani у. Sweden, 26 травня 1988 p., номер заяви 10563/83, пп.24-33); право на ефективну участь (Т. та V проти Сполученого Королівства, 16 грудня 1999 р. номер заяв 24724/94; 24888/94, пп.83-89).

Стаття 6 Конвенції головним чином служить для визначення того, чи були надані заявнику достатні можливості викласти свою позицію і оскаржити докази, які він вважав недостовірними, а не для того, щоб оцінювати правильність або неправильність рішення, прийнятого національними судами (Каралевічус проти Литви (Karalevicius v. Lithuaniaі), 6 червня 2002 p., номер заяви 53254/99).

Згідно ч.ч.1,5,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційних скарг їх повністю спростовують, оскільки ухвалу постановлено не у відповідності до вимог процесуального права.

У зв`язку з цим, апеляційні скарги слід задовольнити, оскаржувану ухвалу суду скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.367,374,379,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), Дніпровської міської ради задовольнити.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 14 листопада 2019 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.