Справа № 716/2290/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.12.2020 року Заставнівський районний суд Чернівецької області у складі:

головуючого судді Сірик І.С.

за участю секретаря Барабащук О.А.

позивача ОСОБА_1

представника позивача- ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Заставна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ

До Заставнівського районного суду Чернівецької області звернувся позивач ОСОБА_1 із цивільним позовом про поділ спільного майна подружжя. Відповідно до якого просить суд визнати за ним право власності на Ѕ ідеальної частки житлового будинку: загальною площею 218,10 кв.м, житловою площею 145,90 кв.м, гараж літ. Б, огорожа № 1-2, який розташований за адресою АДРЕСА_1 та визнати за ОСОБА_3 право власності на Ѕ ідеальної частки житлового будинку: загальною площею 218,10 кв.м, житловою площею 145,90 кв.м, гараж літ. Б, огорожа № 1-2, який розташований за адресою АДРЕСА_1 та визнати за ОСОБА_3 .

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 02.09.1992 року по 04.08.2019 рік перебував з ОСОБА_3 в зареєстрованому шлюбі, який Рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області розірвано. За час перебування у шлюбі ними спільно побудовано, здано в експлуатацію та належним чином зареєстровано право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Оскільки вказане майно набуте за час подружнього життя, вказаний будинок є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Відповідач заперечує право позивача на спірний житловий будинок тому виникла необхідність вирішення питання про розподіл спільного майна подружжя в судовому порядку.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтвердив обставини викладені в цивільному позові та суду додав, що на момент укладення шлюбу із відповідачкою ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 вже було розпочато будівництво житлового будинку, а саме було залито фундамент та вимуровано коробку будинку. Перебуваючи в шлюбі він заробляв кошти, їздив за кордон. В подальшому було зроблено перекриття будинку, здійснено внутрішньо-оздоблювальні роботи, поставлені металопластикові вікна, побудовано гараж, дані роботи здійснювались за рахунок коштів подружжя. В 1996 року році даний будинок було підключено до електромережі, а в 1997 році провели газосполучення. Вказав, що на момент укладення шлюбу, даний будинок не був придатний до житла в ньому, тому подружжя проживало у батьків відповідача.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала, обгрунтувавши обставнами викладеними в позовній заяві та у відповіді на відзив на позовну заяву.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні вказала, що перебувала 27 років в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_1 . Зазначалила, що будинок в якому проживала разом із колишнім чоловіком та трьома їхніми дітьми був побудований її батьками. Після одруження з позивачем спочатку проживали у її батьків, оскільки в будинку проводились ремонтні роботи. З 1995 року заробляли кошти перебуваючи за кордоном. В будинок переїхали в 1995-1996 роках. Будівництвом вказаного будинку, оплатою робіт займався її батько ОСОБА_5 . Вважає, що даний будинок є її особистою власністю.

Представник відповідача ОСОБА_4 просила суд відмовити в задоволенні позову, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та доданими до цивільної справи письмових доказів.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні вказав, що працював в бригаді з ОСОБА_7 . Особисто виконував столярну роботу, а саме виготовляв вікна та двері, з деревини, яку надавав ОСОБА_5 . В той час подружжя ОСОБА_8 ще не було. В 1998-1999 роках ОСОБА_1 забирав вікна та двері які виготовили в гараж. Позивач будь-яку роботу йому не оплачував.

Свідок ОСОБА_9 суду вказала, що її покійним чоловіком здійснювались роботи по будівництву будинку в с. Горішні Шерівці. В даний період подружжя сторін ще не було. Матеріал і оплату надавав батько відповідачки ОСОБА_5 .

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні підтвердив факт здійснення ним особисто в 1990 році дерев`яних вікон та дверей для будинковолодіння в с. Горішні Шерівці. Безпосередньо матеріали та оплату роботи здійснював батько відповідача ОСОБА_5 .

Свідок ОСОБА_11 , яка являється матір`ю відповідачки ОСОБА_3 в судовому засіданні вказала, що вона разом із своїм покійним чоловіком будували будинок. Який на момент одруження сторін по справі не був придатний для життя в ньому. До одруження даний будинок був вимурований, в ньому були дерев`яні вікна та двері, які виготовили з їхнього матеріалу. Коли подружжя виїхало за кордон, висилали кошти за рахунок яких здійснювались частково ремонтні роботи. Підведення до газопостачання займалось безпосередньо подружжя.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні вказав, що ним безпосередньо в 1996 році було здійснено декоративні роботи в будинку Поляків, а саме панелі, барну стійку, сходи з першого на другий поверх. Наймав на роботу ОСОБА_5 , а оплачувало подружжя ОСОБА_8 .

Суд, заслухавши пояснення сторін, покази свідків, які надані в судовому засіданні, дослідивши письмові матеріали справи встановлено наступне.

Сторони по справі ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі з 02.09.1992 року, який рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 04.07.2019 року розірвано. В шлюбі в них народилось троє дітей: ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно із ч.1, 3 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту реєстрації.

Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлено, що право власності на нерухоме майно підлягає обов`язковій державній реєстрації.

Виконавчим комітетом Горішньошеровецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області № 3-14/07 від 17.05.2007 року вирішено питання про оформлення права власності на нерухоме майно АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 та зобов`язано ОСОБА_3 зареєструвати свідоцтво на право власності в Заставнівському районному бюро технічної інвентаризації.

Як вбачається із копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно (а.с. 14), копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №20272452 від 18.09.2008 року (а.с. 39) копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно (а.с. 38) відповідач є власником цілої частини житлового будинку загальною площею 218,10 м2 та житловою площею 145,90 м2, розташованого по АДРЕСА_1 .

Рішенням виконавчого комітету Горішньошеровецької сільської ради №3 від 17.10.2019 року вирішено на підставі свідоцтва на право власності на нерухоме майно, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданого Заставнівським РБТІ виправити в погосподарському обліку Горішньошеровецької сільської ради поштову адресу житлового будинку із господарськими спорудами ОСОБА_3 з АДРЕСА_1 на правильну адресу АДРЕСА_1 .

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11, сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшення, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності.

За загальним правилом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Зазначений правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно з ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Жодних домовленостей між позивачем та відповідачем щодо розміру часток в спільному сумісному майні немає, шлюбний договір не укладався.

Згідно ч. 1 ст. 76, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У даній цивільній справі, презумпція спільності права власності подружжя на придбане в період шлюбу майно (спірний будинок) не спростована.

Суд не може покласти в основу рішення докази відповідача, як на підставу для відмови в задоволенні позовних вимог з приводу того, що спірний житловий будинок, який є об`єктом поділу, побудований батьками відповідача задовго до реєстрації шлюбу сторін та його готовність станом на 1992 рік дозволяла здійснювати використання будинку за своїм функціональним призначенням. Даний факт в судовому засіданні сторони не заперечували, зазначивши, що після одруження тривалий час проживали разом із батьками відповідачки.

Крім того не надано і доказів того, що відповідачем побудований спірний житловий будинок виключно за власні кошти чи кошти її батьків. Оскільки даний обставина спростовується показами свідків, зокрема ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які підтвердили в судовому засіданні, що подружжя проводило облаштування будинку, оплату робіт за кошти які заробляли перебуваючи за кордом.

Як вбачається з матеріалів справи та не оспорюється сторонами по справі в 1994 році виготовлені робочі проекти по газифікації житлового будинку (а.с. 75-80), в 1995 році робочі проекти, технічні умови на електрооснащення спірного будинку (а.с. 81-89). Слід зазначити, що після перебування більше 15 років в шлюбі спірне майно створювалось, спільними зусиллями та коштами було здійснено необхідні роботи для функціонального призначення та введення в експлуатацію спірного будинку. Державна реєстрація права власності на новостворене майно відбулась в шлюбі в 2008 році.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що спірний житловий будинок є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки збудований за спільні кошти сторін під час їх перебування у шлюбі.

На підставі ст.ст.60, 63, 70 СК України, Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", п.23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», 331, 368 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 13, ст.76, 77, 81, 258-265, 280-282, 354 ЦПК України, Суд,

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 ідеальної частки житлового будинку: загальною площею 218,10 кв. м., житловою площею 145,90 кв. м., гараж під літ "Б", огорожу під № 1-3, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 ідеальної частки житлового будинку: загальною площею 218,10 кв. м., житловою площею 145,90 кв. м., гараж під літ "Б", огорожу під № 1-3, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи,якому повнерішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 18.12.2020 року

Повне найменування учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса реєстрації АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 07.08.2003 року Заставнівським РВ УМВС України в Чернівецькій області.

Представник позивача: адвокат Палій Ольга Сергіївна, адреса м.Чернівці вул.Руська,1а, ордер серії СЕ №1001858 від 25.11.2019 року.

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жителька АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий 02.09.1996 року Заставнівським РВ УМВС України в Чернівецькій області.

Предстаник відповідача: ОСОБА_4 , адреса АДРЕСА_2 , ордер від 13.02.2020 року.

Суддя Сірик І.С.