22-ц/804/3557/20
265/4658/19

У Х В А Л А

Єдиний унікальний номер 265/4658/19

Номер провадження 22-ц/804/3557/20

16 грудня 2020 року місто Маріуполь

Донецький апеляційний суд у складі судді Лопатіної М.Ю., перевірив матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 10 жовтня 2019 року, ухвалене у складі судді Мельник І.Г. у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 10 грудня 2019 року вищевказаний позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі: АТ КБ «ПриватБанк») заборгованість за кредитним договором б/н від 10 листопада 2015 року в сумі 28 201 гривня 58 копійок, а також судовий збір у розмірі 1323 гривень 46 копійок. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач 06 листопада 2020 року подав апеляційну скаргу, яка надійшла до Донецького апеляційного суду.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 16 листопада 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 10 жовтня 2019 року залишено без руху для усунення недоліків, а саме надання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження з зазначенням причин його пропущення.

11 грудня 2020 року відповідачем до апеляційного суду подана заява, в якій він просив поновити йому строк на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що дізнався про ухвалення оскарженого рішення суду 15 жовтня 2020 року, коли на адресу його проживання: АДРЕСА_1 , надійшла копія рішення. Разом з тим скаржник зазначив, що з листопада 2019 року він тривалий час не проживав за цією адресою і про існування оскарженого рішення суду він дізнався від своїх батьків 15 жовтня 2020 року.

Суд вважає, що заявлене скаржником клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження задоволенню не підлягає.

Встановлено, що 10 жовтня 2019 року Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя Донецької області було ухвалено судове рішення у справі за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.71-74). Електронний примірник даного судового рішення надіслано судом до Єдиного реєстру судових рішень 18 жовтня 2019 року.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач про час та місце розгляду справи 10 жовтня 2019 року був повідомлений, але в судове засідання не з`явився, в той же день подав до суду заяву, в якій позов АТ КБ «ПриватБанк» визнав у повному обсязі, просив справу розглянути у його відсутності (а.с.69).

Копія рішення суду від 10 жовтня 2019 року була направлена місцевий судом на адресу сторін (а.с.75) і отримана відповідачем особисто 09 грудня 2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, в якому зазначено прізвище, ініціали та підпис отримувача (а.с 77).

Апеляційна скарга, підписана відповідачем 28 жовтня 2020 року, здана ним на пошту 06 листопада 2020 року (а.с 88).

Отже, апеляційна скарга подана відповідачем після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (стаття 129 Конституції України).

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

При цьому, слід зауважити, що особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Згідно з частиною першою статті статтею 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Відповідно до статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Отже, вказаною нормою процесуального права чітко передбачено, що питання поважності пропуску строку на апеляційне оскарження досліджується у всіх наведених випадках, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Відповідно до частини другої статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків:

1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки;

2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Аналіз вказаної правової норми дає підстави для висновку, що сплив річного строку з дня складання повного тексту судового рішення є підставою для відмови у відкритті провадження незалежно від причин пропуску строку на апеляційне оскарження, тобто законодавець імперативно встановив процесуальні обмеження для оскарження судового рішення зі спливом річного строку.

Таким чином, сплив річного строку з дня складання повного тексту судового рішення є підставою для відмови у відкритті провадження незалежно від причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмежене, особливо щодо умов прийнятності скарги. Проте право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати легітимну мету та гарантувати пропорційність між їх використанням і такою метою (рішення у справі «Мельник проти України» («Melnyk v. Ukraine») від 28 березня 2006 року, заява № 23436/03, § 22).

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановленні державами-членами Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

Апеляційний суд зазначає, що складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства, сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи норм процесуального законодавства, у тому числі і законодавчо встановлених обмежень.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-Х).

Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення (рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 03 квітня 2008 року).

Встановивши, що ОСОБА_1 звернувся із апеляційною скаргою на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 10 жовтня 2019 року лише 06 листопада 2020 року, тобто більш ніж через рік після ухвалення оскарженого судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку про наявність правових підстав для відмови скаржнику у відкритті апеляційного провадження відповідно до частини другої статті 358 ЦПК України.

При цьому суд апеляційної інстанції виходить із того, що дослідженими матеріалами справи підтверджується факт обізнаності ОСОБА_1 про розгляд справи. Так, ОСОБА_1 09 вересня 2019 року звертався до суду з письмовим клопотанням про витребування доказів ( ас.47), а 10 жовтня 2019 року подав заяву про розгляд справи без його участі та визнання позовних вимог у повному обсязі (а. с. 69).

Враховуючи наведене, а також відсутність посилань відповідача на виникнення обставин непереборної сили, що завадили йому вчасно, із дотриманням вставленого цивільним процесуальним законом строку, оскаржити в апеляційному порядку рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 10 жовтня 2019 року, є підстави для відмови відмову у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись ст. 358 ЦПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 10 жовтня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Копію ухвали направити всім учасникам справи.

Оригінал апеляційної скарги на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 10 жовтня 2019 року та додані до неї матеріали повернути ОСОБА_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя