Справа № 521/1453/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2020 року. Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Гандзій Д.М.

при секретарі Задеряка Г.М.

позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката Полякова О.О.

позивачки ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Овідіополь, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок вчинення ДТП,-

ВСТАНОВИВ:

30 січня 2020 року, позивач ОСОБА_1 , звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси із вищевказаною позовною заявою, в якій просив суд стягнути на його користь суму матеріального збитку у розмірі 234813,04 грн., стягнути на його користь суму моральної шкоди в розмірі 48400 грн., та судові витрати.

31 січня 2020 року Малиновським районним судом м. Одеси було винесено ухвалу, якою вказану цивільну справу у зв`язку з її непідсудністю Малиновському районному суду м. Одеси, надіслано за підсудністю до Овідіопольського районного суду Одеської області враховуючи, що ДТП за участю сторін відбулось за адресою а/д Одеса Рені Овідіопольського району Одеської області, що територіально належить до Овідіопольського району Одеської області.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 24.02.2020 року було прийнято до свого провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок вчинення ДТП, розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження зі стадії підготовчого судового засідання.

22.07.2020 року позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись Овідіопольського районного суду Одеської області із уточненою позовною заявою, в який просили суд стягнути на їх користь суму матеріального збитку у розмірі 136813,46 грн., суму моральної шкоди у розмірі 48400 грн. та судовий збір.

11 грудня 2020 року від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Полякова О.О. надійшла заява про забезпечення позову, в якій він просив суд забезпечити позов, шляхом накладання арешту на земельну ділянку, кадастровий № :01:002:0321, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належить відповідачу на праві власності, яку він та позивачі підтримали в судовому засіданні і проти задоволення якої заперечував відповідача з мотивів її безпідставності, беручи до уваги, що вказана земельна ділянка перебуває у користуванні СГ «Колос», яке сплачує відповідачу оренду плату в натуральній формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути спів мірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до

незворотних наслідків.

Відповідно до п. 6 Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Принцип рівності сторін один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (див. рішення ЄСПЛ, серед інших рішень та mutatis mutandis, "Кресс проти Франції" (Kress v. France), [GC], № 39594/98, п. 72, ECHR 2001-VI; "Ф.С.Б. проти Італії" (F.C.B. v. Italy) від 28 серпня 1991 року, Серія A № 208-B, п. 33; "Т. проти Італії" (Т. v. Italy) від 12 жовтня 1992 року, Серія A № 245-C, п. 26; та "Кайя проти Австрії" (Kaya v. Austria), № 54698/00, п. 28, від 8 червня 2006 року).

Судом встановлено, що представником позивача не надано суду жодного належного доказу який би підтверджував той факт, що відповідач має намір відчужити вказану земельну ділянку, яка належить йому на праві приватної власності на користь третіх осіб, а також докази того, що невжиття заходів забезпечення позову зможе суттєво ускладнити виконання рішення суду.

Крім цього, суд звертає увагу на той факт, що вказана земельна ділянка не є предметом спору, та в даному випадку поставить відповідача в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з позивачами, та разі задоволення заяви порушить законні права відповідача як власника землі, у зв`язку з чим суд вважає, що в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_4 про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 149-159, 260, 353, 354 ЦПК України, постановою Пленуму Верховного суду України

№ 9 від 22.12.2006 р., -

УХВАЛИВ :

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Полякова О.О. про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок вчинення ДТП відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду, шляхом подачі в 15-денний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги.

Суддя Д.М. Гандзій