КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/363/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2020року місто Київ

справа №760/17626/18

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

за участю секретаря судового засідання - Савлук І.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 18 грудня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Букіної О.М., у справі за позовом ОСОБА_9 (ОСОБА_9) до ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) про визнання довіреності недійсною,-

В С Т А Н О В И В:

В липні 2018 року ОСОБА_9 (ОСОБА_9) звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати недійсною довіреність серії ВРД 087815, видану приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Топілко О.О., зареєстровану в реєстрі №2490 від 30 листопада 2010 року.

В обґрунтування вимог посилався на те, що 30 листопада 2010 року від імені ОСОБА_9 (ОСОБА_9) була видана довіреність на ОСОБА_1 (ОСОБА_1), якою останнього уповноважено бути його представником в банківських установах у місті Києві, в тому числі в АТ «Райффайзен Банк Аваль» з питань користування та розпорядження відкритим на його ім`я банківським рахунком НОМЕР_2 з правом розпорядчого підпису.

Вказував, що дану довіреність він не підписував.

Зазначав, що відповідно до легалізованого Посольством України в Японії примірника звіту про ідентифікацію почерку від 12 вересня 2013 року з перекладом на українську мову від 12 вересня 2013 року, проведеного Інститутом Технічних Наук і Технології Тайванської Академії розвитку і Досліджень Економіки і Технології, інститут визнав, що підпис в засвідченому підписі, ієрографічні знаки, написані клієнтом особисто і на українському документі, наданому клієнтом, не збігаються один з одним в індивідуальних характеристиках, це не ідентичні підписи, не написані тією ж особою.

Заочним рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 18 грудня 2018 року позов ОСОБА_9 (ОСОБА_9) задоволено.

Визнано недійсною довіреність серії ВРД 087815, видану приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Топілко О.О., зареєстровану в реєстрі №2490 від 30 листопада 2010 року

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції особа, яка не брала участь в справі АТ «Райффайзен Банк Аваль» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволені позовних вимог.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що 21 лютого 2019 року під час апеляційного розгляду Київським апеляційним судом справи №757/4447/13 за позовом ОСОБА_9 (ОСОБА_9) до АТ «Райффайзен Банк Аваль», приватного нотаріуса КМНО Топілко О.О., треті особи: ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ОСОБА_8 , ОСОБА_7. АТ «Райффайзен Банк Аваль» стало відомо про прийняття оскаржуваного рішення.

Вказував, що зазначеним рішенням вирішенні питання, що прямо зачіпають права та інтереси АТ «Райффайзен Банк Аваль», який в свою чергу не був залучений у встановленому порядку до участі у даній справі та тим самим був позбавлений права надавати свої доводи та аргументи щодо заявлених позовних вимог.

Зазначав, що з 2013 року в іншому суді перебуває на розгляді справа №757/4447/13 щодо вирішення спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Посилався на те, що вимоги до банку у справі №757/4447/13 обґрунтовуються позивачем саме тією обставиною, що вказані кошти були видані банком з рахунку ОСОБА_9 (ОСОБА_9) його довіреній особі ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) на підставі спірної довіреності.

Вказував, що 03 грудня 2010 року на підставі спірної довіреності довіреною особою ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) отримано кошти в розмірі 468000 доларів США з рахунку ОСОБА_9 (ОСОБА_9), відкритому в банку, тому фактично АТ «Райффайзен Банк Аваль» є учасником правовідносин, що виникли внаслідок використання спірної довіреності.

Зазначав, що представництво інтересів позивача ОСОБА_9 (ОСОБА_9) у справі №757/4447/13 з 2013 року здійснюється адвокатом Крук Є.В., який одночасно також є представником ОСОБА_9 (ОСОБА_9) у даній справі №760/17626/18.

Посилався на те, що адвокат Крук Є.В. достеменно володіючи інформацією про незавершення розгляду судом аналогічного спору, умисно та свідомо приховав від Солом`янського районного суду міста Києва дану обставину та звернувся повторно до суду з аналогічними вимогами.

Вказував, що в діях представника позивача ОСОБА_9 (ОСОБА_9) - Крука Є.В. вбачається недобросовісна поведінка та зловживання своїми процесуальними правами.

Постановою Київського апеляційного суду від 21 травня 2019 року апеляційну скаргу АТ «Райффайзен Банк Аваль» залишено без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Постановою Верховного Суду від 13 листопада 2019 року касаційну скаргу АТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено частково.

Постанову Київського апеляційного суду від 21 травня 2019 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В судовому засіданні апеляційного суду представник АТ «Райффайзен Банк Аваль» апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити з вищевказаних підстав.

Представник позивача у судовому засіданні апеляційного суду проти доводів апеляційної скарги заперечував.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, в тому числі і через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у його відсутності відповідно до положень ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися у судове засідання, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки оспорювана довіреність позивачем не підписувалась, з чого слідує, що волевиявлення останнього на вчинення одностороннього правочину було відсутнє, тому позовні вимоги підлягають задоволенню, а така довіреність підлягає визнанню недійсною.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підстав своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам процесуального закону рішення суду першої інстанції не відповідає, так як воно не містить висновків щодо встановлених обставин справи та наданих суду доказів, оцінки належності та допустимості досліджених доказів, а тому не може вважатись законним та обґрунтованим, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що у 2013 році ОСОБА_9 (ОСОБА_9) звернувся до Печерського районного суду міста Києва з позовом до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Топілко О.О. про визнання довіреності недійсною та стягнення грошових коштів, в якому позивач просив:

визнати недійсною довіреність серія ВРД 087815, видану приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Топілко О.О., зареєстровану в реєстрі №2490 від 30 листопада 2010 року;

зобов`язати банк зарахувати на його рахунок кошти в сумі 468000 доларів США та стягнути солідарно ці кошти з банку та приватного нотаріуса.

Вимоги до банку у вказаному позові обгрунтовані, тим, що банком неправомірно було видано кошти з рахунку позивача його довіреній особі ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) на підставі спірної довіреності, оскільки позивач спірної довіреності не підписував (том 1 а.с.195-200).

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 19 березня 2013 року відкрито провадження у справі №757/4447/13-ц за позовом ОСОБА_9 (ОСОБА_9) до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Топілко О.О. про визнання довіреності недійсною, зобов`язання вчинити дії та стягнення грошових коштів (том 1 а.с.201).

В подальшому до участі у справі №757/4447/13-ц в якості третьої особи було залучено ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 )(том 1 а.с.202-203).

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 05 березня 2014 року, за заявою позивача, позов ОСОБА_9 (ОСОБА_9) до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Топілко О.О., третя особа: ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) в частині визнання довіреності недійсною залишено без розгляду (том 1 а.с.204).

У 2015 році ОСОБА_9 (ОСОБА_9) звернувся до Печерського районного суду міста Києва з позовом до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Топілко О.О., треті особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7. про визнання довіреності недійсною, визнання картки зразків підписів такою, що суперечить положенням законодавства, та такою, що не може бути використана, припинення використання банком картки із зразками підписів (том 1 а.с.205-210).

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 20 липня 2015 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_9 (ОСОБА_9) до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Топілко О.О., треті особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7. про визнання довіреності недійсною, визнання картки зразків підписів такою, що суперечить положенням законодавства, та такою, що не може бути використана, припинення використання банком картки із зразками підписів.

Об`єднано в одне провадження №757/4447/13-ц для спільного розгляду цивільну справі №757/24771/15-ц за позовом ОСОБА_9 до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Топілко О.О., треті особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7. про довіреності недійсною, визнання картки зразків підписів такою, що суперечить положенням законодавства, та такою, що не може бути використана, припинення використання банком картки з цивільною справою №757/4447/13-ц за позовом ОСОБА_9 до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Топілко О.О., треті особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7. про зобов`язання вчинити дії та стягнення грошових коштів (том 1 а.с.211).

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 15 лютого 2017 року (справа №757/4447/13-ц) у задоволенні позовних вимог ОСОБА_9 (ОСОБА_9) відмовлено (том 1 а.с.212-221).

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 30 листопада 2017 року рішення Печерського районного суду міста Києва від 15 лютого 2017 року скасовано в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_9 (ОСОБА_9) про визнання довіреності недійсною та зобов`язання ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» зарахувати на поточний рахунок грошові кошти і в цій частині ухвалено нове рішення.

Визнано недійсною довіреність, яка видана приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Топілко О.О., зареєстровану в реєстрі від 30 листопада 2010 року за №2491.

Зобов`язано ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» зарахувати на поточний рахунок № НОМЕР_2 ОСОБА_9 (ОСОБА_9) 468 тис. доларів США.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 28 лютого 2018 року касаційну скаргу ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено частково. Рішення Апеляційного суду міста Києва від 30 листопада 2017 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, у лютому 2019 року ОСОБА_9 (ОСОБА_9) звернувся до Печерського районного суду міста Києва з позовом до АТ «Райффайзен Банк Аваль», в якому просив стягнути з банку на свою користь: пеню в розмірі 381015,24 долари США, 3% річних у розмірі 115474,19 доларів США та відшкодувати моральну шкоду, яку він оцінює у 1000000 грн.

В обгрунтування вимог позивач посилався на те, що оскільки на підставі довіреності, яку він не підписував та яка вподальшому рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 18 грудня 2018 року була визнана недійсною, банк видав кошти з його рахунку, а тому АТ «Райффайзен Банк Аваль» повинен сплатити на його користь пеню, 3% річних та відшкодувати завдану йому моральну шкоду (том 2 а.с.55-57)

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 05 березня 2019 року відкрито провадження у справі №757/10308/19-ц за позовом ОСОБА_9 (ОСОБА_9) до АТ «Райффайзен Банк Аваль» про стягнення пені, 3% річних та відшкодування моральної шкоди (том 2 а.с.54).

Як вбачається зі змісту довіреності від 30 листопада 2010 року, серія ВРД 087815, виданої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Топілко О.О., зареєстрованої в реєстрі за №2490, вона видавалась безпосередньо на представництво позивача ОСОБА_9 (ОСОБА_9) його довіреною особою в АТ «Райффайзен Банк Аваль» з питань користування та розпорядження відкритим в банку на ім`я позивача рахунком.

03 грудня 2010 року на підставі оспорюваної довіреності довіреною особою ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) отримано кошти в розмірі 468000 доларів США з рахунку ОСОБА_9 (ОСОБА_9), відкритому в банку, тому АТ «Райффайзен Банк Аваль» є учасником правовідносин, що виникли внаслідок використання вказаної довіреності.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 18 грудня 2018 року фактично вирішено питання про права, свободи та інтереси АТ «Райффайзен Банк Аваль», оскільки встановлені в даній справі обставини мають безпосередній вплив на вирішення заявлених позивачем до банку вимог в іншій справі та може мати наслідком стягнення з банку суми коштів, що беззаперечно порушує майнові права АТ «Раййфайзен Банк Аваль», тоді як він не був залучений до участі у даній справі.

Згідно з вимог ч.1 ст.352 ЦПК України, учасник справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

З урахуванням вищенаведених обставин справи, колегія суддів вважає, що доводи АТ «Райффайзен Банк Аваль» про порушення оскаржуваним рішенням його прав та обов`язків є обгрунтованими.

Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з ч.ч.2, 3 ст.203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ст.ст.237, 239 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє.

Відповідно до ст.244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Як вбачається із матеріалів справи, 30 листопада 2010 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Топілко О.О. була посвідчена довіреність від імені ОСОБА_9 (ОСОБА_9) на ім'я ОСОБА_1 (ОСОБА_1) (том 1, а.с.4-7).

Відповідно до змісту оспорюваної довіреності ОСОБА_9 (ОСОБА_9) уповноважив ОСОБА_1 (ОСОБА_1) бути його представником у банківських установах у місті Києві, в тому числі АТ «Райффайзен Банк Аваль» з питань користування та розпорядження відкритим на його ім'я банківським рахунком НОМЕР_2 з правом розпорядчого підпису (том 1, а.с.16).

Звертаючись до суду з позовом, позивач ОСОБА_9 (ОСОБА_9) як на підставу визнання довіреності недійсною посилався на те, що він її не підписував, що свідчить про відсутність його волевиявлення на вчинення одностороннього правочину.

На підтвердження вказаних доводів, позивач подав до суду копію звіту, легалізованого Посольством України в Японії примірника звіту про ідентифікацію почерку від 12 вересня 2013 року з перекладом на українську мову від 12 вересня 2013 року, проведеного Інститутом Технічних Наук і Технології Тайванської Академії розвитку і Досліджень Економіки і Технології та висновок експертного почеркознавчого дослідження підпису від імені ОСОБА_9 (ОСОБА_9) від 19 липня 2018 року №2563, складеного експертом ТОВ «Київська незалежна судово-експертна установа» ОСОБА_11 .

Так, згідно копії звіту, легалізованого Посольством України в Японії примірника звіту про ідентифікацію почерку від 12 вересня 2013 року з перекладом на українську мову від 12 вересня 2013 року, проведеного Інститутом Технічних Наук і Технології Тайванської Академії розвитку і Досліджень Економіки і Технології, інститут визнав, що підпис в «засвідченому підписі», ієрографічні знаки написані позивачем особисто, і на «українському документі», наданому позивачем, не збігаються один з одним в індивідуальних характеристиках, і встановив, що це «неідентичні» підписи, не написані тією ж особою (том 1, а.с.86-151).

Згідно з висновком експертного почеркознавчого дослідження підпису від імені ОСОБА_9 (ОСОБА_9) від 19 липня 2018 року №2563, складеного експертом ТОВ «Київська незалежна судово-експертна установа» ОСОБА_11 , підпис від імені громадянина Республіки Китай ОСОБА_9 ( ОСОБА_9), який міститься в довіреності від 30 листопада 2010 року, складеній від імені громадянина Китайської Народної Республіки ОСОБА_9 ( ОСОБА_9) на ім'я громадянина Палестини ОСОБА_1 (ОСОБА_1), посвідченій приватним нотаріусом КМНО Топілко О.О., зареєстрований в реєстрі за №2490, виконаний не ОСОБА_9 (ОСОБА_9), а іншою особою з наслідуванням справжнього підпису ОСОБА_9 (ОСОБА_9) (том 1, а.с.163-170).

Надаючи оцінку, легалізованого Посольством України в Японії примірника звіту про ідентифікацію почерку від 12 вересня 2013 року з перекладом на українську мову від 12 вересня 2013 року, проведеного Інститутом Технічних Наук і Технології Тайванської Академії розвитку і Досліджень Економіки і Технології та висновку експертного почеркознавчого дослідження підпису від імені ОСОБА_9 (ОСОБА_9) від 19 липня 2018 року № 2563, складеного експертом ТОВ «Київська незалежна судово-експертна установа» ОСОБА_11 щодо їх належності як доказу, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ст.77 ЦПК України)

Згідно з ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 79 ЦПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Частинами 1, 2, 5, 6 статті 106 ЦПК України визначено, що учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз.

У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.

Відповідно до ст.110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Статтею 1 Закону України «Про судову експертизу» визначено, що судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Законодавство України про судову експертизу складається із цього Закону, інших нормативно-правових актів. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачено законодавством України про судову експертизу, застосовуються правила міжнародного договору України (стаття 2 Закону України «Про судову експертизу»).

Судово-експертна діяльність здійснюється на принципах законності, незалежності, об`єктивності і повноти дослідження (стаття 3 Закону України «Про судову експертизу»).

Відповідно до п. 1.2.1 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №53/5 від 08 жовтня 1998 року почеркознавча експертиза віднесена до криміналістичних експертиз.

Згідно з ст.7 Закону України «Про судову експертизу» виключно державними спеціалізованими установами здійснюється судово-експертна діяльність, пов`язана з проведенням криміналістичних, судово-медичних і судово-психіатричних експертиз.

До державних спеціалізованих установ належать: науково-дослідні установи судових експертиз Міністерства юстиції України; науково-дослідні установи судових експертиз, судово-медичні та судово-психіатричні установи Міністерства охорони здоров`я України; експертні служби Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства оборони України, Служби безпеки України та Державної прикордонної служби України.

Як вбачається з висновку експертного почеркознавчого дослідження підпису від імені ОСОБА_9 (ОСОБА_9) за заявою Крука Є.В. від 19 липня 2018 року №2563, проведення дослідження доручено експерту ТОВ «Київська незалежна судово-експертна установа» ОСОБА_11 , яка має вищу юридичну освіту (диплом УВ 586403, виданий 26 лютого 1993 року Вищою слідчою школою МВС РФ), кваліфікацію юриста, експерта-криміналіста з правом проведення криміналістичних видів судових експертиз, (підтверджено ЕКК МВС України 06 жовтня 2008 року, свідоцтво №475, ЕКК КНДІСЕ МЮ України 30 березня 2011 року, свідоцтво №44-11 спеціальності 1.1. - дослідження почерку і підписів, 2.1 - дослідження реквізитів документів, 2.3 - дослідження друкарських форм та інших засобів виготовлення документів) та стаж експертної роботи з 1993 року.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.10 Закону України «Про судову експертизу»судовими експертами можуть бути особи, які мають необхідні знання для надання висновку з досліджуваних питань. Судовими експертами державних спеціалізованих установ можуть бути фахівці, які мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності. До проведення судових експертиз, крім тих, що проводяться виключно державними спеціалізованими установами, можуть залучатися також судові експерти, які не є працівниками цих установ, за умови, що вони мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку в державних спеціалізованих установах Міністерства юстиції України, атестовані та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності у порядку, передбаченому цим Законом.

Згідно з ст.9 Закону України «Про судову експертизу» атестовані відповідно до цього Закону судові експерти включаються до державного Реєстру атестованих судових експертів, ведення якого покладається на Міністерство юстиції України. Особа або орган, які призначають або замовляють судову експертизу, можуть доручити її проведення тим судовим експертам, яких внесено до державного Реєстру атестованих судових експертів, або іншим фахівцям з відповідних галузей знань, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається з реєстру атестованих судових експертів, свідоцтво експерта ОСОБА_11. №44-11, видане ЕКК КНЕДІСЕ МЮ України 30 березня 2011 року є недійсним; свідоцтво №475, видане ЕКК МВС України 06 жовтня 2008 року є недійсним.

Таким чином, зазначене дає підстави дійти висновку, що експерт ОСОБА_11 не мала повноважень на здійснення експертного дослідження та відповідно проводити почеркознавчу експертизу.

Крім того, відповідно до п.п.1.1 п.1 розділу 1 Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та судових досліджень, Основним завданням почеркознавчої експертизи є ідентифікація виконавця рукописного тексту, обмежених за обсягом рукописних записів (буквених та цифрових) і підпису. Цією експертизою вирішуються і деякі неідентифікаційні завдання (установлення факту виконання рукопису під впливом будь-яких (природних, штучних) збиваючих факторів; у незвичних умовах або в незвичайному стані виконавця, навмисно зміненим почерком, з наслідуванням почерку іншої особи; визначення статі виконавця, а також належності його до певної групи за віком тощо). Для проведення почеркознавчих досліджень рукописних записів та підписів надаються оригінали документів.

Підпунктом 1.3 п.1 розділу 1 Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та судових досліджень визначено, що для проведення досліджень орган (особа), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), повинен(на) надати експерту вільні, умовно-вільні та експериментальні зразки почерку (цифрових записів, підпису) особи, яка підлягає ідентифікації.

При цьому, як вбачається з висновку експертного почеркознавчого дослідження підпису від імені ОСОБА_9 (ОСОБА_9)від 19 липня 2018 року №2563, складеного експертом ТОВ «Київська незалежна судово-експертна установа» ОСОБА_11 на дослідження надано вільні та умовно-вільні зразки підпису ОСОБА_9 ( ОСОБА_9).

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що вказаний висновок почеркознавчого дослідження від 19 липня 2018 року №2563 проведено в порушення вищезазначеної методики, без експериментальних зразків підпису, тоді як такі зразки почерку (підпису) особи, яка підлягає ідентифікації передбачені методикою. А також, у висновку не було зазначено, що експерт ОСОБА_11 обізнана про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Відтак, висновок почеркознавчого дослідження від 19 липня 2018 року №2563 не можна визнати належним доказом на підтвердження обставин, на які посилається позивач, тому колегія суддів його відхиляє.

Також, судом відхиляється, наданий позивачем легалізований Посольством України в Японії примірник Звіту про ідентифікацію почерку від 12 вересня 2013 року з перекладом на українську мову від 12 вересня 2013 року, проведеного Інститутом Технічних Наук і Технології Тайванської Академії розвитку і Досліджень Економіки і Технології, оскільки доказів на підтвердження того, що вказана установа має право та повноваження на проведення дослідження ідентифікації почерку матеріали справи не містять, що позбавляє суд встановити належність вказаного доказу та надання йому правової оцінки.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України).

В порушення вказаних норм процесуального права, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ним не підписувалася довіреність серії ВРД 087815, посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Топілко Оксаною Олександрівною, зареєстрованої в реєстрі № 2490 від 30 листопада 2010 року, а оскільки інших доказів на підтвердження вказаних обставин позивачем не надано, колегія суддів вважає, що вказані твердження позивача ґрунтуються на припущеннях, тоді як доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи апелянта про те, що рішення суду підлягає скасуванню відповідно до ст.377 ЦПК України з залишенням позову без розгляду, колегія суддів відхиляє, враховуючи наступне.

Відповідно до ч.1 ст.377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Згідно зп.4 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Як встановлено судом, в провадженні Київського апеляційного суду перебуває справа №757/4447/13-ц за позовом ОСОБА_9 (ОСОБА_9) до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Топілко О.О., треті особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7. про визнання довіреності недійсною, визнання картки зразків підписів такою, що суперечить положенням законодавства, та такою, що не може бути використана, припинення використання банком картки із зразками підписів.

З копії позовної заяви вбачається, що вказаний позов в частині визнання довіреності недійсною заявлений до інших сторін.

Тоді як, у даній справі сторонами у справі є: позивач ОСОБА_9 (ОСОБА_9) та відповідач ОСОБА_1 (ОСОБА_1), а у справі №757/4447/13-ц сторонами є: позивач ОСОБА_9 (ОСОБА_9), відповідачі: ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Топілко О.О.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для застосування ст.377 ЦПК України до даного спору.

Відповідно до ч.3 ст.352 ЦПК України після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, але суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, така особа користується процесуальними правами і несе процесуальні обов`язки учасника справи.

Згідно з ч.1 ст.42 ЦПК України усправах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Під час перегляду справи в суді апеляційної інстанції, представник АТ «Райффайзен Банк Аваль» зазначала у поясненнях про застосування строків позовної давності до вимог позивача, проте оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про недоведеність позивачем вимог, а відтак відсутні підстави для застосування заяви про пропуск позивачем строку позовної давності.

Згідно з п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Наведені порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду згідно з ч.1 ст.376 ЦПК України та ухвалення нового рішення.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового про відмову у задоволенні позову ОСОБА_9 ( ОСОБА_9).

Згідно з ч.ч.1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Виходячи з положень ст.141 ЦПК України, колегія суддів вважає необхідним стягнути з ОСОБА_9 (ОСОБА_9 ) на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» судові витрати в розмірі 2466,80 грн. понесені банком при сплаті судового збору в суді апеляційної та касаційної інстанції.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» - задовольнити.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 18 грудня 2018 року скасувати та ухвалити нове.

У задоволенні позову ОСОБА_9 (ОСОБА_9) до ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) про визнання довіреності недійсною відмовити.

Стягнути з ОСОБА_9 (ОСОБА_9), громадянина Республіки Китай, паспорт № НОМЕР_3 виданий Міністерством Закордонних справ 31 грудня 2010 року на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», місцезнаходження: місто Київ, вул.Лєскова, 9, ідентифікаційний код 14305909 судові витрати у розмірі 2466 грн. 80 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 23 січня 2020 року.

Головуючий:

Судді: