Справа № 754/5965/18
У Х В А Л А

іменем України

20 січня 2020 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б., перевіривши виконання вимог ст.ст.447-449 ЦПК України при поданні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Духоборової А.М. в рамках виконавчого провадження №56709773, -

В С Т А Н О В И В:

14.01.2020 до Деснянського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_1 , в якій останній просить:

- визнати поважними причини пропуску строку для подачі скарги та поновити вказаний строк;

- визнати неправомірними дії державного виконавця в межах виконавчого провадження №56709773 щодо розрахунку заборгованості ОСОБА_1 по аліментам з 01.04.2019 по 01.08.2019 виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості;

- визнати неправомірними дії державного виконавця щодо невиконання дій щодо перерахунку заборгованості ОСОБА_1 по аліментам з 01.04.2019 по 01.08.2019;

- зобов`язати державного виконавця здійснити перерахунок заборгованості ОСОБА_1 по аліментам з 01.04.2019 по 01.08.2019.

Щодо поновлення строків для подання вказаної скарги, ОСОБА_1 посилається на те, що 14.08.2019 він дізнався, що в нього наявна заборгованість по аліментам за період з 01.04.2019 по 01.08.2019 в розмірі 15 336, 75 грн. Вважає, що зазначений розрахунок здійснено з грубим порушенням чинного законодавства та його прав. Зазначає, що 01.04.2019 направив на адресу виконавчої служби клопотання, в якому просив не визначати заборгованість по аліментам із середньої заробітної плати працівника даної місцевості. Проте, в супереч клопотанню державний виконавець здійснила розрахунок заборгованості по аліментам виходячи з середньої заробітної плати працівника даної місцевості. 28.08.2019 ним подано клопотання про перерахунок заборгованості по аліментам, при цьому на прийомі 04.09.2019 державний виконавець повідомила йому, що зробити перерахунок не має можливості, оскільки їй необхідно зробити запит до ДФС Україна. 03.01.2020 ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження скаржником виявлено, що відповіді на запит державного виконавця не надано. З огляду на вказане, вважає, що строк звернення до суду з вказаною скаргою розпочався саме 03.01.2020.

Дослідивши скаргу, додані до неї документи, суд вважає, що вона має бути залишена без розгляду, з наступних підстав.

Спори щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця під час виконання судового рішення врегульовано ЦПК України та Законом України «Про виконавче провадження».

Ст. 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Згідно із ч. 2 ст. 449 ЦПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

За роз`ясненнями, які містяться в п. 16 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» строки звернення заявника зі скаргою до суду є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Наприклад, при оскарженні бездіяльності зазначених осіб у вигляді невжиття заходів з примусового виконання судового рішення до уваги може бути взято ті обставини, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження і не отримав у визначений законом строк (з урахуванням поштового обігу) задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він із матеріалами виконавчого провадження.

Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь - який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З матеріалів долучених до скарги, а також з обставин, викладених самим скаржником, вбачається, що ще 01.04.2019 останній направив на адресу державної виконавчої служби клопотання в якому просив не визначати заборгованість по аліментам із середньої заробітної плати працівника даної місцевості.

Як зазначає скаржник, 14.08.2019 він дізнався, що в нього наявна заборгованість по аліментам за період з 01.04.2019 по 01.08.2019 в розмірі 15 336, 75 грн.

Тобто, саме з вказаної дати ОСОБА_1 дізнався про порушення свого права, за захистом якого останній звернувся до суду з вказаною скаргою.

З матеріалів скарги вбачається, що 28.08.2019 останнім подано клопотання про перерахунок заборгованості по аліментам.

При цьому, як вказує скаржник на прийомі 04.09.2019 державний виконавець повідомила йому, що зробити перерахунок не має можливості, оскільки їй необхідно зробити запит до ДФС Україна, проте доказів зазначеного до суду не надано.

Скаржником не наведено поважних підстав для поновлення строків для подання скарги, оскільки як вбачається, про порушення своїх прав останній дізнався ще 14.08.2019, при цьому за їх захистом звернувся лише через п`ять місяців. При цьому, обставин, які б перешкоджали останньому в здійсненні вказаних дій в строки передбачені ст. 449 ЦПК України в скарзі не викладено, доказів їх наявності не надано.

Зокрема, навіть якщо рахувати строки, починаючи з дати звернення скаржника з клопотанням про перерахунок заборгованості (28.08.2019), то останнім не надано суду доказів наявності обставин, які б перешкоджали останньому дізнатись про розгляд вказаного клопотання, в визначені для такого розгляду строки, а не через чотири місяці після його подання.

Посилання ОСОБА_1 на те, що строк на оскарження дій державного виконавця пропущено з поважних причин, які полягають в намаганні самостійно вирішити це питання, суд оцінює критично, оскільки вважає, що єдиним належним доказом вчинення скаржником самостійних дій по вирішенню спірного питання є подане останнім клопотання 28.08.2019.

При цьому, доказів здійснення будь який дій, які б свідчили про добросовісне виконання останнім своїх процесуальних обов`язків, починаючи з 28.08.2019 по 03.01.2020 (чотири місяці) до суду не надано.

Враховуючи вказане, суд приходить до висновку про відмову в визнанні поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку для подачі скарги та в поновленні вказаного строку.

За змістом ч. 1 ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. А ч. 2 цієї статті встановлено, що документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, враховуючи те, що скаржником при зверненні до суду пропущено встановлений ч. 1 ст. 449 ЦПК десятиденний строк, в клопотанні останнього про поновлення строків останньому відмовлено, суд дійшов висновку про залишення скарги ОСОБА_1 без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись стст. 126, 127, 447, 449 ЦПК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити ОСОБА_1 в поновленні строків для подання скарги на дії державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Духоборової А.М. в рамках виконавчого провадження №56709773.

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Духоборової А.М. в рамках виконавчого провадження №56709773 - залишити без розгляду.

Роз`яснити, що після усунення умов, що були підставою для залишення скарги без розгляду, заявник має право звернутись до суду повторно.

Ухвала може бути оскаржена протягом 15 днів з дня її проголошення шляхом подання безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги. В разі оголошення вступної та резолютивної частини ухвали або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи строк оскарження ухвали обчислюється з дня складання її повного тексту.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Деснянський районний суд міста Києва.

Повний текст ухвали суду складено 20.01.2020 р.

Суддя