ЄУН № 331/3836/19
Провадження № 2/337/2341/2019
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 січня 2020 року місто Запоріжжя
Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі:
головуючого судді Котляр А.М.
за участі секретаря Журби Н.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району про визначення місця проживання дитини,
27.08.2019 року ОСОБА_1 звернулась до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя із вказаним позовом, в якому просить визначити місце проживання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 за місцем її реєстрації: АДРЕСА_1 .
Ухвалою суду від 17.09.2019 року позовну заяву ОСОБА_1 передано на розгляд Хортицького районного суду м. Запоріжжя.
В обґрунтування позову зазначила, що 14.06.2014 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 в шлюбі народився син ОСОБА_3 12.03.2019 року за рішенням суду, шлюб між сторонами розірвано. З часу розірвання шлюбу дитина проживає з матір`ю, яка несе витрати по її утриманню та вихованню. Батько вихованням та утриманням дитини не займається, її життям та розвитком не цікавиться. Після розірвання шлюбу позивачу не відоме місце проживання відповідача. Порозуміння між ними щодо місця проживання дитини немає. Позивач вважає, що оскільки з її боку створенні всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, гармонійного розвитку її особистості в атмосфері любові і моральної підтримки, проживання разом з матір`ю відповідає в першу чергу інтересам дитини, а вона в свою чергу бажає та має можливість забезпечити своєму сину належні умови проживання, повною мірою займатися вихованням дитини.
Ухвалою судді від 16.10.2019 року за позовом відкрито загальне позовне провадження та розпочато підготовче провадження.
Ухвалою від 20.11.2019 року підготовче провадження закрито, а справу призначено до судового розгляду.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 , будучи повідомленим про дату, час і місце розгляду справи відповідно до вимог ч. 6, 11 ст. 128 ЦПК України, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав.
Представник третьої особи органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району не заперечував проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини.
У зв`язку з неявкою відповідача суд відповідно до вимог ч.2 ст. 247, ч.1 ст. 280 ЦПК України вважає за необхідне розглянути справу в порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини, прийшовши до наступних висновків.
Судом встановлено, що 14.06.2014 року був зареєстрований шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №497.
Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №377.
Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12.03.2019 року шлюб між сторонами було розірвано.
З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 проживає разом з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою її реєстрації: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання особи.
Згідно до висновку органу опіки і піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району №2427/01-20/04 від 16.12.2019 року, встановлено, що районна адміністрація Запорізької міської ради по Олександрівському району як орган опіки та піклування дійшла висновку щодо можливості визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з його матір`ю ОСОБА_1 .
Відповідно довідки №088 від 08.08.2019 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідує дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) комбінованого типу №182 «Щасливе дитинство» Запорізької міської ради Запорізької області з 28.08.2018 по теперішній час. Батько ОСОБА_2 не приймає участі у навчанні та вихованні сина, в дошкільному закладі не з`являвся.
Позивач ОСОБА_1 працює в ТОВ «Статусбудінжиніринг» на посаді юриста-консультанта з 08.08.2019 року, що підтверджується характеристикою директора ТОВ «Статусбудінжиніринг», яка міститься в матеріалах справи.
Судом враховано, що мати дитини має належні матеріально-побутові умови, має можливість утримувати дитину. В помешканні для дитини створено належні умови для проживання, навчання, розвитку та відпочинку дитини.
Відповідно до висновку органу опіки та піклування про визначення місця проживання дитини орган опіки і піклування вважає за доцільне визначити місце проживання дитини з матір`ю.
Зокрема, надані позивачем докази свідчать про те, що позивачка постійно піклується про дитину, бере участь у духовному та фізичному розвиткові; за межами шкільного навчання дитина відвідує додаткові заняття з репетитором, відвідує гуртки; мати вчить з дитиною домашні завдання, відвідує батьківські збори; у позивачки наявне упоряджене жиле приміщення, створено умови належного виховання та розвитку дитини.
Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно зі статтею 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства» наголошує, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, однак предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Із системного тлумачення статей 3, 9, 18 Конвенції про права дитини, частин другої та третьої статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», слідує, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини.
Відповідно до статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.
Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (стаття 155 СК України).
Отже, батьки дитини не тільки мають право на виховання дитини та й обов`язок виховувати дитину у атмосфері поваги до її прав, її людської гідності, в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї родини, сім`ї, свого народу та Батьківщини.
За змістом статей 160-161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.
Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.
Поведінка батьків, їх авторитет відіграє суттєву роль у вихованні дитини, адже дитина не має самостійного досвіду соціальної поведінки, а тому успадковує досвід і поведінку авторитетних для неї батьків.
Суд, визначаючи місце проживання дитини в контексті першочергового врахування саме інтересів дитини, які переважають над інтересами батьків, надаючи належну оцінку наявним у справі доказам, з урахуванням ставлення матері до дитини, яка належним чином виконує свої батьківські обов`язки, наявність облаштованого житлового приміщення для дитини, позитивну характеристику матері, її участь у вихованні і навчанні дитини, піклуванні про її здоров`я, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Оцінивши зібрані у справі докази, керуючись принципом якнайкращого забезпечення інтересів дитини в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо визначення місця проживання дитини з матір`ю підлягають задоволенню, оскільки це відповідає інтересам дитини, позивач має можливість створити дитині належні умови для виховання та розвитку.
На підставі вищенаведеного та керуючись ст. 161 СК України, ст.ст.13, 80, 81, 89, 128, 130, 263-265, 273, 280-284, 354 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 (сорок) копійок.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя: А.М. Котляр