Ухвала

27 січня 2020 року

м. Київ

справа № 285/2543/19

провадження № 61-1825ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Грушицького А. І., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 20 вересня 2019 рокута постанову Житомирського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання повнолітніх дітей,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року ОСОБА_1 подала до суду позовну заяву, у якій просила змінити розмір аліментів на утримання повнолітніх синів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнувши на її користь з ОСОБА_2 аліменти у твердій грошовій сумі по 50 000 грн щомісячно на кожну дитину, починаючи із дня подання цієї заяви. В обґрунтування позову зазначала, що сини продовжують навчання у вищому навчальному закладі, потребують грошових коштів на громадський транспорт, одяг, взуття, навчальне приладдя, харчування та інше. На їх утримання згідно рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 30 травня 2019 року стягнуто з відповідача на її користь аліменти на час навчання синів у розмірі по 1/6 частині з усіх видів заробітку (доходу) відповідача. Останній працює Надзвичайним і Повноважним Послом України в Республіці Вірменія і виявилося, що стягнення з відповідача аліментів у частці від заробітку спричиняє ряд труднощів. Зокрема вказувала, що ОСОБА_2 має мінливий дохід, частину заробітку він отримує, як компенсаційні виплати в іноземній валюті, отримував дохід від відчуження належного йому майна, отримує пенсію. Проте вона отримувала аліменти лише в сумі 16 571 грн. Враховуючи, що матеріальне становище дозволяє відповідачу сплачувати аліменти на утримання синів, які продовжують навчання і потребують у зв`язку із цим матеріальної допомоги, у значно більшому розмірі, чим встановлено судом, просила позов задовольнити.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 20 вересня 2019 року, яке залишено без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

23 січня 2020 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 20 вересня 2019 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року в указаній вище справі.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною дев`ятою статті 19 ЦПК України встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення аліментів - сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено що з 1 січня 2020 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 2 102,00 грн.

З огляду на положення статті 19 у системному зв`язку з нормами статей 274, 389 та 394 ЦПК України суд вправі віднести справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду.

Предметом позову у цій справі є зміна розміру стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання повнолітніх дітей. Ціна позову у цій справі станом на 01 січня 2020 року не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102, 00 грн х 500 = 1 051 000, 00 грн) та становить 600 000 грн. Справа є незначної складності, ціна позову не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та, виходячи із приписів частини четвертої статті 274 ЦПК України, не входить до переліку тих справ, що підлягають обов`язковому розгляду в порядку загального позовного провадження.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд визнає за можливе, користуючись власними повноваженнями, визнати цю справу малозначною.

Доводів щодо наявності підстав для відкриття касаційного провадження у справі відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, заявником не наведено.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі. У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб (п. 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувані ОСОБА_1 рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 20 вересня 2019 року та постанова Житомирського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року ухвалені у малозначній справі, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 20 вересня 2019 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання повнолітніх дітей.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя А. І. Грушицький