Справа № 464/2880/20
пр.№ 2/464/1049/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.12.2020 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

суддя Тімченко О.В.

справа № 464/2880/20

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

третя особа ОСОБА_3

третя особа ОСОБА_4

третя особа ОСОБА_5

вимоги: визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням

представники учасників справи:

представник позивача адвокат Огірко С.

Обставини справи

Позивач звернулася до Сихівського районного суду м.Львова із позовом, в якому просить визнати відповідача, який є її онуком, таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 , покликаючись, що не проживає у ній більше року.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справу передано на розгляд судді Тімченко О.В.

Ухвалою суду від 09 липня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (викликом) учасників справи. Сторони не заперечили проти такого розгляду справи.

Треті особи ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у письмових поясненнях, наданих суду, вказали, що відповідач є онуком позивача та в спірному житловому приміщенні більше 10 років не проживає, таким не цікавився та перешкод йому у користуванні житлом не чинилося.

Третя особа ОСОБА_5 своїми правами не скористався та письмові пояснення щодо позову не надав.

Копія ухвали з копією позовної заяви разом з доданими до неї документів неодноразово надсилалось судом за зареєстрованим місцем проживання відповідача. Також про розгляд справи відповідач повідомлявся через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Від відповідача клопотання про продовження процесуального строку у зв`язку із карантинними заходами не надходило.

У зв`язку із вичерпанням всіх передбачених законом можливих способів повідомлення відповідача, з метою реалізації доступу позивача до правосуддя та за відсутності відзиву відповідача суд розглядає справу за наявними матеріалами.

Розгляд справи проводиться без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження, як це передбачено ч.13 ст.7 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Мотиви та висновки суду

Відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру від 18 січня 1994 року квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності позивачу ОСОБА_1 , третім особам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

За відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України у Львівській області від 09 червня 2020 року, що узгоджується із довідкою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Стрийська 103» від 24 лютого 2020 року № 71 та паспортними даними, відповідач ОСОБА_2 , онук позивача, зареєстрований у згаданій квартирі.

Факт непроживання відповідача у згаданій квартирі стверджується: актами Львівського комунального підприємства «Бондарівка» від 15 січня 2018 року, 21 березня 2018 року, 23 квітня 2018 року, 31 травня 2018 року, актами Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Стрийська 103» від 17 грудня 2019 року, 13 січня 2020 року, 10 лютого 2020 року, складеними в присутності сусідів. Сумніватися у достовірності даних актів у суду немає підстав, а тому викликати сусідів в якості свідків, як просить позивач, є недоцільним.

Листом Сихівського відділу поліції ГУ НП у Львівській області від 11 березня 2020 року повідомлено, що відповідач протягом 2019-2020 років із заявами про чинення йому перешкод у користуванні спірною квартирою не звертався.

За інформацією Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Стрийська 103» від 21 травня 2020 року відповідач з 01 серпня 2019 року за будь-якими довідками не звертався.

Відповідно до положень ч.1 ст.156 ЖК України та ч.1 ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Права власника жилого будинку, квартири, визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику права вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. При цьому власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст.391 ЦПК України).

Зазначені норми матеріального права визначають право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі наведених норм права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме порушене право та з яких підстав.

Отже лише сам по собі факт реєстрації відповідача у спірному житлі без фактичного проживання у ньому, враховуючи намір позивача, як співвласника вільно володіти, користуватися, а також розпоряджатися таким житлом, перешкоджає у вчиненні ним таких дій, право позивача є порушеним та підлягає захисту.

Аналізуючи наведені вище норми закону та обставини справи, суд дійшов висновку, що відповідно із положеннями ст.64 ЖК України відповідач не є членом сім`ї позивача, не є співвласником, фактично не проживає у спірній квартирі більше року і факт його реєстрації у ній створює позивачу безумовні перешкоди у володінні та користуванні своїм майном.

Отже, суд вважає за можливе здійснити захист порушеного права позивача шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням, позов є підставним та підлягає задоволенню. Інших обставин, які б мали значення для правильного вирішення справи суд не встановив.

Судові витрати

У порядку ст.141 ЦПК України на відповідача слід покласти сплачені позивачем при подачі позову до суду документально підтверджені судові витрати, а саме 840,80 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст.259, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 840,80 грн судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, у такому разі суд підписує рішення без його проголошення. Апеляційна скарга подається з урахуванням Перехідних положень ЦПК України.

Рішення набирає законної сили в порядку ст.273 ЦПК України.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2

відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2

третя особа ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2

третя особа ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_2

третя особа ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_2

Повне судове рішення складено 16 грудня 2020 року, що є датою його ухвалення, ухваленого за відсутності учасників справи, як це передбачено ч.5 ст.268 ЦПК України.

Суддя О.В.Тімченко