ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2633/20 Справа № 208/9079/18 Суддя у 1-й інстанції - Похваліта С. М. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
У Х В А Л А

27 січня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний у складі судді Петешенкової М.Ю., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні апеляційного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 жовтня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Служба у справах дітей Адміністрації Заводського району Кам`янської міської ради, Приватний нотаріус Кам`янського міського нотаріального округу Дербіна Р.Є. про визнання договорів дарування недійсними.

24 січня 2020 року до Дніпровського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, в обґрунтування якої посилався на те, що існує досить висока ймовірність того факту, що відповідач може в будь-який час повторно відчужити спірне нерухоме майно.

Як передбачено ч.1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч.1 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

З аналізу вказаних норм можна дійти висновку, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, викладених в п.4 постанови Пленуму від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», - розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Аналізуючи доводи заяви про забезпечення позову, апеляційний суд приходить до висновку, що вказана заява є недостатньо обґрунтованою та її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в майбутньому. В заяві не наведено посилань та доказів того, що існують обставини, які свідчать про реальний намір ОСОБА_3 на відчуження нерухомого майна, яке належить останній на праві власності.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.149-153, 260 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя: М.Ю. Петешенкова