233 № 233/1033/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2020 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мартиненко В. С.?

за участі секретаря судового засідання Ліман С.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Костянтинівської районної державної адміністрації про визнання права власності на земельну ділянку та зобов`язання вчинити дії з передання земельної ділянки власнику,-

В С Т А Н О В И В:

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з вказаним позовом звернулася ОСОБА_1 , в якому просила визнати за нею право власності на об`єкти нерухомого майна земельні ділянки із кадастровими номерами :17:000:0007 (рілля), :15:000:0006 (пасовище), які зазначені в Державному акті серії ДН № 049588, виданому Костянтинівською районною державною адміністрацією 26 січня 2004 року, що знаходяться на території Костянтинівського району Донецької області, та зобов`язати відповідача Костянтинівську районну державну адміністрацію передати позивачу зазначені земельні ділянки.

В обґрунтування вказаних вимог позивач посилалася на те, що розпорядженням Костянтинівської районної державної адміністрації за № 505 від 10.11.2003 року «Про надання земельних часток паїв для ведення товарного сільськогосподарського виробництва громадянам власникам земельних сертифікатів АФ «Колос» розглянуто технічний звіт та затверджено схему розподілу земель, які підлягають паюванню колективної власності АФ «Колос» та на підставі такого розподілу видані державні акти на право приватної власності на земельні ділянки. На підставі цього розпорядження позивачем отримано державний акт на право приватної власності на земельні ділянки із кадастровими номерами :17:000:0007 (рілля), :15:000:0006 (пасовище). Згідно із пунктом 2 розділу VII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі, якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності).

Таким чином, для внесення даних про зазначені земельні ділянки до Державного земельного кадастру (проведення державної реєстрації земельної ділянки) їх власникам (землекористувачам) необхідно звернутися до землевпорядної організації та замовити розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на кожну земельну ділянку. Наявність державного акту на право приватної власності на земельні ділянки та існування присвоєних кадастрових номерів на ці ділянки заперечуються адміністратором ЦНАП при Костянтинівській районній державній адміністрації (лист № 38/10-11 та № 37/10-11) із посиланням, що земельні ділянки відсутні в національній кадастровій системі. Відомості в ДЗК відсутні (без пояснення причин або відсутністю документів). Таким чином, держава в особі Костянтинівської районної державної адміністрації не визнає та/або заперечує існування у фізичної особи ОСОБА_1 приватного права на вищезазначені земельні ділянки. На теперішній час кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальний цифровий код (номер) земельної ділянки, що не повторюється на всій території України, присвоюється земельній ділянці під час проведення її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування такої ділянки.

Вважає, що орган влади, уповноважений на розпорядження землею, не тільки мав видати громадянину документи на підтвердження його права, а ще також передати фактично об`єкти права. Сутність спору полягає не в підтверджені права на отримання ділянки (така вимога позбавлена об`єкта захисту), а у визнанні судом права особи на отримання конкретних ділянок, що в сукупності з іншими вимогами матиме наслідком установлення права, зміну правовідношення.

Унаслідок бездіяльності або незаконної відмови орган влади заперечує право відповідача на отримання конкретної ділянки. Неможливість реалізувати право, установлене законом, формально вказує на його «штучне» невизнання суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти відповідно до закону. Це має ознаки порушення права, а отже, може захищатися вимогою про присудження.

Відповідач надав відзив, в якому позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що позивач згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку від 26.01.2004 року вже набув права власності, проте не виготовив технічну документацію щодо відновлення меж земельних ділянок у натурі (на місцевості), що перешкоджає здійсненню їх реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Позивач, представник позивача, представник відповідача в судовому засіданні підтримали свої вимоги та заперечення, посилаючись на обставини, викладені в заявах по суті справи.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, подані на їх підтвердження, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що розпорядженням голови Костянтинівської районної державної адміністрації від 10.11.2003 року № 505 про надання земельних часток (паїв) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва громадянам власникам земельних сертифікатів АФ «Колос» затверджено схему розподілу земельних ділянок, які підлягають колективної власності АФ «Колос», надано земельні частки (паї) у власність громадянам, які виявили бажання вийти з членів АФ «Колос» Новодмитрівської сільської ради у розрізі власників землі, угідь та часу використання згідно додатку, вирішено видати державні акти на право власності на землю для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до архівного витягу з додатку до розпорядження голови районної державної адміністрації від 10.11.2003 р. № 505 в списку громадян, які вийшли з членів АФ «Колос» Новодмитрівської сільської ради Костянтинівського району та площі земель, які надаються їм у власність є відомості за № 6 щодо ОСОБА_1 , кадастровий номер земельної ділянки 0:17:000:0007 (рілля), 0:15:000:0006 (пасовище), загальна площа 8,65 га, з них ріллі 3,42 га, пасовище 5,23 га.

На підставі розпорядження Костянтинівської райдержадміністрації від 10 листопада 2003 року № 505 ОСОБА_1 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії ДН № 049588, виданий 26 січня 2004 року та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 2129, відповідно до якого ОСОБА_1 є власником земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :17:000:0007, :15:000:0006, загальною площею 8,65 га, розташованих на території Новодмитрівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області.

09 липня 2019 року за № 38/10-11 та № 37/10-11 ЦНАП при Костянтинівській районній державній адміністрації повідомив позивача, що їй було відмовлено у наданні адміністративної послуги про надання відомостей з державного земельного кадастру з кадастровими номерами :17:000:0007 та :15:000:0006 у зв`язку з тим, що земельна ділянка відсутні в національній кадастровій системі.

Листом від 23.07.2020 року №В-361/1 -350/6-20 Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області повідомило ОСОБА_1 про необхідність виготовлення технічної документації із землеустрою щодо відновлення меж земельних ділянок у натурі (на місцевості), оскільки технічна документація із землеустрою, на підставі якої видавався державний акт в управлінні відсутня, а згідно чинним законодавством у разі якщо після перенесення інформації про земельні ділянки з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру виявлені помилки у визначенні площ та/або меж земельних ділянок (розташування в межах земельної ділянки частини іншої земельної ділянки; невідповідність меж земельної ділянки, вказаних у Державному реєстрі земель, її дійсним межам; невідповідність площі земельної ділянки, вказаної у Державному реєстрі земель, її дійсній площі у зв`язку із зміною методів підрахунку (округлення); присвоєння декільком земельним ділянкам однакових кадастрових номерів), такі помилки за згодою власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності можуть бути виправлені на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або за матеріалами інвентаризації земель.

Відповідно до технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів території Новодмитрівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області за ОСОБА_1 обліковується земельна ділянка (рілля) :17:000:0007, проте з Публічної кадастрової карти України вбачається, що у місці розташування вказаної земельної ділянки знаходиться земельна ділянка з кадастровим номером :17:000:0041, яка належить на праві власності ОСОБА_4 . Також з технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель та з Публічної кадастрової карти України випливає, що на землі поруч із земельною ділянкою з кадастровим номером :15:000:0005, яка належить ОСОБА_5 , не обліковується жодної земельної ділянки з кадастровим номером, в тому числі відсутні відомості про земельну ділянку (пасовище) з кадастровим номером :15:000:0006, яка належить ОСОБА_1

Новодмитрівська сільська рада Костянтинівського району надала інформаційну довідку про те, що перешкоди щодо земельних ділянок у гр. ОСОБА_1 в тому, що на землях, які належать їй на праві приватної власності згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку зареєстрований ОСОБА_4 (кадастровий номер :17:000:0041, площею 3,4200 га), по факту землі даних громадян розташовані в одному лоті № НОМЕР_1 , але в різних місцях і кожен з громадян має свою ділянку, помилка виникла в документації, сталася накладка земельних ділянок у публічній карті України. Пасовище в публічну карту України не внесені, накладки немає, потрібен обмінний файл для внесення даних в публічну карту України. ОСОБА_1 сільською радою було надано викопіювання щодо місця розташування даних земельних ділянок відповідно робочого інвентаризаційного плану Новодмитрівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області, розроблений Товариством з обмеженою відповідальністю Земельно-кадастровим центром у 2012 році.

У інформаційній довідці від 16.06.2020 року №153 Новодмитрівська сільська рада Костянтинівського району повідомляла голові районної державної адміністрації про те, що ОСОБА_1 обробляє вказані земельні ділянки особисто, сплачує земельний податок, НДФЛ, військовий збір за вказані земельні ділянки.

Згідно з ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Оскільки судом встановлено, що позивач не втрачала документ, який засвідчує її право власності на земельні ділянки, та її право власності не оспорюється відповідачем, а визнається, суд дійшов висновку про те, що у цій частині позовних вимог необхідно відмовити.

Посилання позивача, про те, що за вказаних обставин визнання права власності буде ефективним способом захисту, є помилковим, оскільки рішення суду про визнання права власності ОСОБА_1 на земельні ділянки із кадастровими номерами :17:000:0007 (рілля), :15:000:0006 (пасовище), які зазначені в Державному акті серії ДН № 049588, виданому Костянтинівською районною державною адміністрацією 26 січня 2004 року, не буде підтверджувати чи породжувати нових прав для ОСОБА_1 ніж ті, що вона вже має на підставі цього акту.

Вказаний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 21.03.2019 року у справі №909/175/18, відповідно до якої стаття 392 ЦК України, в якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Статтею 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» ( в редакції чинній на час виникнення правовідносин) визначені повноваження сільських, селищних, міських рад та районних державних адміністрацій щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), серед яких відсутні повноваження щодо передачі власнику земельних ділянок, здійснення якої позивач вимагає від Костянтинівської районної державної адміністрації.

Згідно з ч. 4 ст. 9 вказаного Закону протокол про розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою чи районною державною адміністрацією і є підставою для прийняття рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та видачі державних актів на право власності на земельну ділянку власникам земельних часток (паїв).

А отже, повноваження районної державної адміністрації у правовідносинах в сфері виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) обмежуються затвердженням протоколу про розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв), які подали заяви про виділення належних їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та прийняттям рішення про видачу документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, власникам земельних часток (паїв).

З урахуванням викладеного в цій частині позовних вимог необхідно відмовити.

Посилання позивача на те, що земельні ділянки із кадастровими номерами, які зазначені в державному акті на право власності відсутні на Публічній кадастровій карті України не спростовує висновків суду з таких підстав.

Згідно з п. 10 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» усі державні акти, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними, не залежно від наявності чи відсутності кадастрового номера.

Відповідно до пункту 4 розділу VII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера.

У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності) або їхніх спадкоємців чи особи, яка подала заяву про визнання спадщини відумерлою, якщо така справа прийнята до провадження судом або іншої, визначеної законом особи. Державна реєстрація таких земельних ділянок може бути здійснена також без подання заяв зазначених осіб центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. У разі відсутності у зазначеного органу документації із землеустрою з визначенням координат поворотних точок меж земельних ділянок цей орган забезпечує організацію проведення робіт з розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок і здійснення державної реєстрації таких земельних ділянок.

У разі якщо кадастрові номери земельних ділянок були визначені (в тому числі на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку), але не присвоєні до 1 січня 2013 року, такі кадастрові номери вважаються присвоєними, а земельні ділянки - зареєстрованими у Державному земельному кадастрі з моменту письмового звернення замовника документації із землеустрою, на підставі якої було визначено кадастровий номер земельної ділянки, без подання електронного документа та стягнення плати за державну реєстрацію земельної ділянки, у разі якщо така документація із землеустрою була затверджена до 1 січня 2013 року в порядку, встановленому законом.

У разі якщо до 1 січня 2013 року була розроблена технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про надання або передачу земельної ділянки у власність або надання в користування, у тому числі на умовах оренди, а відомості про таку земельну ділянку не внесені до Державного реєстру земель, державна реєстрація такої земельної ділянки здійснюється на підставі зазначеної технічної документації із землеустрою в порядку, встановленому законом.

Відповідно до п.п. 115, 115-1 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1051 від 17 жовтня 2012 р., державна реєстрація земельних ділянок, переданих у власність (користування) без проведення їх державної реєстрації (в тому числі у разі, коли відомості про земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, не внесені до державного реєстру земель), здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельних ділянок державної чи комунальної власності) в порядку, визначеному для державної реєстрації земельної ділянки. Кадастрові номери земельних ділянок, визначені відповідно до Тимчасового порядку присвоєння кадастрового номера земельній ділянці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 серпня 2010 р. № 749, але не присвоєні, вважаються присвоєними, а земельні ділянки - зареєстрованими у Державному земельному кадастрі з моменту письмового звернення замовника документації із землеустрою, на підставі якої було визначено кадастровий номер земельної ділянки, без подання електронного документа, якщо така документація затверджена в установленому законом порядку до 1 січня 2013 року. Відомості про дану земельну ділянку в електронній формі вносяться до Державного земельного кадастру з одного з таких джерел: обмінного файлу, на підставі якого визначено кадастровий номер земельної ділянки у період до 1 січня 2013 р., перетвореного в електронний документ; відомостей Державного земельного кадастру із статусом архівних, набутим відповідно до пункту 138 цього Порядку. При цьому у випадку, зазначеному в абзаці третьому цього пункту, кадастрові номери відповідних земельних ділянок не змінюються.

З наведеного випливає, що для внесення відомостей про земельні ділянки, які належать ОСОБА_1 на підставі відповідного державного акта про право власності, їй необхідно замовити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка буде підставою для внесення відомостей про земельні ділянки до Державного земельного кадастру. А у випадку встановлення державним реєстратором факту перетинання вказаних земельних ділянок з іншими земельними ділянками, позивач має право на звернення до суду за захистом своїх прав.

Підсумовуючі наведене, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Костянтинівської районної державної адміністрації про визнання права власності на земельну ділянку та зобов`язання вчинити дії з передання земельної ділянки власнику

Керуючись ст.ст. 141, 259, 264 - 265, 268, 273, 354, п.п.15.5 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Костянтинівської районної державної адміністрації про визнання права власності на земельну ділянку та зобов`язання вчинити дії з передання земельної ділянки власнику відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами ЦПК України, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Дата складання повного рішення суду 10 грудня 2020 року.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , має право здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номеру, паспорт НОМЕР_2 ; відповідач: Костянтинівська районна державна адміністрація Донецької області, місцезнаходження: 85143, Донецька область, вул. Адміністративна, буд. 42/3, .

Суддя