Справа № 522/7917/20
Провадження № 2/522/4681/20
16 грудня 2020 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Домусчі Л.В.,
при секретарі судового засідання - Лисенко А.О.,
розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення шкоди, спричиненої внаслідок залиття квартири,
Ухвалою суду від 02.07.2020 року позов було залишено без руху. Недоліки позову були усунуті представником позивача07.07.2020 року.
Ухвалою суду від 13.07.2020 року провадження по справі відкрито та справу призначено до розгляду в підготовчому засіданні на 07.09.2020 року.
У підготовче засідання 07.09.2020 року відповідачка не з`явилася, хоча була повідомлена належним чином про час, дату та місце розгляду справи.
Ухвалою суду від 07.09.2020 року по справі було закрито підготовче провадження та призначено її до розгляду по суті на 18.11.2020 року.
Через неявку сторін 18.11.2020 року розгляд справи було відкладено на 16.12.2020 року.
У судове засідання 16.12.2020 року сторони по справі не з`явились, хоча були повідомлені належним чином про час, дату та місце розгляду справи.
Від представника позивача адвоката Соловйова В.В., надано заяву про проведення судового засідання без участі представника позивача, також представник позивача не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Відповідачка про причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не подавав.
Відповідно до ч. 6 ст.128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
Згідно до п.п.6, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Поштова кореспонденція, направлялась відповідачці на адресу її реєстрації. Причини неявки відповідачка суду не повідомила, жодних клопотань до суду не заявляла, заяв по суті справи не надала.
Крім того, ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою.
Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідачки та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням нею відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності сторін, згідно ст.ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Відповідно до ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення суду є 16.12.2020 року.
Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.
Предметом позовних вимог є стягнення шкоди в результаті залиття квартири.
Із матеріалів справи судом встановлено, що позивач є власником 2/3 квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 08.09.2011 року та Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 26.11.2013 року. Квартира має площу 50,1 кв.м., складається із 2 житлових кімнат та знаходиться на 1 поверсі будинку, що вбачається із технічного паспорту.
Над квартирою позивача знаходиться квартира АДРЕСА_2 , якою користується та в якій зареєстрована відповідачка ОСОБА_2 .
7 лютого 2020 року в квартирі, яка належить позивачу, трапилося залиття.
Комісією у складі майстра ділянки № 1 ТОВ «Експлуатаційник-111» - ОСОБА_3 , та квартиронаймачів кв. ІНФОРМАЦІЯ_3 гр. ОСОБА_4 і кв. АДРЕСА_6 ОСОБА_5 було проведено обстеження в результаті чого 17.02.2020 року складений Акт №1, з якого вбачається, що в результаті залиття були пошкоджені оздоблювальні покриття приміщень квартири позивача, а саме:
Коридор «1» площею 10,2 кв.м.: стеля прошпакльована по залізобетонним плитам , по периметру обклеєна пінополістирольним багетом, поверхня пофарбована водоемульсійними складами: спостерігаються насичені плями та розводи жовто-сірого кольору різного розміру; стіни шпалери: сліди плям та потьоків насиченого кольору з нерівними краями різних розмірів, відставання шпалер від стіни в місці залиття;
Санвузол «4» площею 2,8 кв.м.: стеля - прошпакльована по залізобетонним плитам, по периметру обклеєна пінополістирольним багетом, поверхня пофарбована водоемульсійними складами: візуальним оглядом сліди від залиття не встановлені; стіни в місці розташування вікна на суміжній перегородці з кухнею «5» та коридором «1» спостерігаються плями та потьоки насиченого жовто-сірого кольору;
Кухня «5» площею 7.0 кв.м.: стеля - прошпакльована по залізобетонним плитам , по периметру обклеєна пінополістирольним багетом, поверхня пофарбована водоемульсійними складами: візуальним оглядом сліди від залиття не встановлені; стіни на висоту панелі облицьовані керамічною плиткою, вище поверхня прошпакльована та пофарбована водоемульсійними складами: в місці розташування вікна на суміжній перегородці з санвузлом «4» та коридором «1» спостерігаються насичені плями та потьоки жовто-сірого кольору з нерівними краями.
Із Акту вбачається, що відповідачка не надала доступ до своєї квартири для проведення в ній огляду. Разом з тим, мешканка квартири АДРЕСА_3 , яка знаходиться на третьому поверсі над квартирами НОМЕР_1 та ІНФОРМАЦІЯ_1 забезпечила доступ комісії до своєї квартири. Оглядом встановлено, що протікань в місцях розташування загального забезпечення водопостачання і опалювальним обладнанням квартирі АДРЕСА_3 , що на третьому поверсі не встановлено. Стеля без потьоків і слідів залиття зі сторони 4-го поверху в кв. 30. На момент проведення обстеження струмені або просочування (краплі) води з боку міжповерхового перекриття та по стінам приміщень «1, 4, 5» квартири відсутні. Комісією встановлено, що залиття кв. АДРЕСА_4 (1-й поверх) відбулося з боку кв. ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка розташована над кв. ІНФОРМАЦІЯ_2 (2-й поверх) внаслідок неправильної експлуатації (халатного користування) сантехнічними приладами квартиронаймача кв. АДРЕСА_5 .
При цьому інші причини, які б могли викликати залиття квартири позивача комісією не встановлені.
Вирішуючи спір суд виходить із наступного.
Згідно ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.
Статтею 10 ЖК УРСР визначено, що громадяни зобов`язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями, економно витрачати воду, газ, електричну і теплову енергію. Жилі будинки і жилі приміщення не можуть використовуватися громадянами на шкоду інтересам суспільства.
У відповідності до ст. 151 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати і порядку придомову територію. Безгосподарне утримання громадянином належного йому будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбачені Цивільним кодексом України.
Статтею 322 ЦК України встановлено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
Згідно з частиною першою та пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до ст. 1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними, рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України з відшкодування шкоди, то саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.
Також за проведення експертного дослідження позивачем було сплачено кошти на суму 3200 грн. (згідно квитанції від 16.04.2020 року (а.с.57), які також підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача.
Із приводу відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Зі змісту п.5 Постанови Пленум Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 , відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Відповідно до позовної заяви, внаслідок залиття квартири позивачу спричинені певні незручності, порушення усталеного ритму життя, що потягло за собою необхідність затрати додаткових зусиль на організацію свого життя. В результаті залиття квартири в ній не можливо мешкати до проведення ремонтних робіт, оскільки в ній підвищена вологість. Це змушує позивача тимчасово мешкати за іншою адресою. Враховуючи вік позивача, який 1941 року народження, усі ці додаткові навантаження негативно впливають на його фізичний та моральний стан.
Оцінюючи характер неправомірних дій відповідачки, її поведінку, глибину душевних та психічних страждань пов`язаних з пошкодженням майна, порушення нормального ритму життя (необхідність вчинення додаткових дій, які за нормальних обставин не було необхідності вчиняти), нормальних життєвих зв`язків, тяжкість вимушених змін (неможливість користування належним їй майном та необхідність проживання в іншому місці), час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану, виходячи з засад розумності та справедливості позивач оцінює моральну шкоду в сумі 3000 грн.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає за можливе з урахуванням принципу співмірності стягнути із відповідачки на користь позивача 3000 грн. моральної шкоди, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості.
Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, суд присуджує позивачеві понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а саме витрати по сплаті судового збору та витрати, пов`язані із проведення експертизи у справі.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11-16, 22, 23, 319, 321, 322, 381, 1166, 1167, 1190, 1192 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) з подальшими змінами та доповненнями, ст.ст. 1, 3-13, 27, 43, 49, 76, 81, 89, 95, 133, 141, ч.4 ст.223, 235, 241, 247, 258-259, 263-265, 268, 280-282, 353, 354 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення шкоди, спричиненої внаслідок залиття квартири задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 16.12.2020 року.

Суддя: Домусчі Л.В.