СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/18126/20

пр. № 2/759/6084/20

30 листопада 2020 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: П`ятничук І.В.,

за участі секретаря: Дроги Т.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування арешту,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 у листопаді 2020 року звернувся до суду з позовом до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, яким просить зняти арешт з майна накладений на підставі постанови старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Святошнського рвйонного управління юстиції у м.Києві Гопкало Олександром Григоровичем від 31.08.2015 року (виконавче провадження №48583999), накладений на майно, що належить ОСОБА_1 . В обґрунтування позову посилається на те, що випадково дізнався про наявність виконавчого провадження №48583999 лише в 2020 року, однак свої зобов`язання перед ФОП ОСОБА_2 виконав ще в 2015 році, та з того часу не отримував жодного повідомлення про наявність судових справ та виконавчих проваджень, у зв`язку з чим вимушений звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 28.10.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України.

Судом встановлено, що 31.08.2015 року постановою Старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у місті Києві Гопкало Олександром Григоровичем в рамках виконавчого провадження № 48583999 накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 .

Відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 31.08.2015 року, арешт накладено при примусовому виконанні виконавчого листа № 760/1644/15, виданого 22.07.2015 Солом`янським районним судом, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ФОП ОСОБА_2 заборгованості в сумі 6695,74 гривень та сплаченого третейського збору в сумі 500 гривень.

Слід зауважити на тому, що позивач випадково дізнався про наявність виконавчого провадження № 48583999 лише в липні 2020 року. ОСОБА_1 в повному обсязі виконав свої обов`язки перед ФОП ОСОБА_2 ще в 2015 році. З того часу не отримував жодного повідомлення про наявність судових справ та виконавчих проваджень.

Згідно із п.8 ч.1 ст.2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням засади співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.

Арешт, накладений державним виконавцем постановою від 31.08.2015, був здійснений на все (невизначене) майно боржника ОСОБА_1 через борг в розмірі 6695,74 гривень, що не відповідає принципу співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.

Тож, наведені факти свідчать про порушення порядку накладення арешту.

24.06.2016 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час проведення виконавчих дій).

Зазначена постанова не була оскаржена.

Станом на 14.07.2020 року виконавче провадження № 48583999 завершено.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, який становить три роки (ст.12 Закону України «Про виконавче провадження»), давно пропущений, бо минуло 4 роки і 2 місяці.

Варто також зауважити на тому, що у зв`язку із закінченням строку зберігання, визначеного п.9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції від 25.12.2008 року №2274/5, виконавче провадження № 48583999 знищено.

В рамках досудового врегулювання спору позивачем подано звернення начальнику Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Василевському Андрію Миколайовичу і начальнику Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Кирилу Вікторовичу Міненку з вимогами здійснити перевірку законності виконавчого провадження № 48583999 стосовно накладення арешту на все майно, що належить ОСОБА_1 , та скасувати незаконний арешт. У відповідь на вказані звернення надано рекомендацію звернутися до суду.

В п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником майна.

Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.2 ст. 1220 ЦК України).

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст. 1268 ЦК України).

Отже, наведені вище обставини свідчать про відсутність підстав для існування на тепер такого арешту. З огляду на те, що вимоги позивача про скасування арешту є обґрунтованими, та порушуються права позивача, у зв`язку з чим такі порушені права позивача підлягають захисту шляхом скасування накладеного арешту.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 328, 1297 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 212-215, 223, 280-282 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування арешту - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у місті Києві Гопкало Олександром Григоровичем від 31.08.2015 року (виконавче провадження № 48583999), накладений на все майно, що належить ОСОБА_1 .

Стягнути зі Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 840 гривень 80 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В.П`ятничук