ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/296/20 Справа № 212/1780/19 Суддя у 1-й інстанції - Пустовіт О. Г. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2020 року Дніпровський Апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Каратаєвої Л.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Суха Балка про стягнення моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я

за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства Суха Балка

на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 квітня 2019 року, -

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2019 року ОСОБА_1 , звернувся з позовом до Приватного акціонерного товариства «Суха Балка», про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я, посилаючись на те, що він у період з вересня 1997 року по травня 2018 року працював у шкідливих умовах на підприємстві відповідача підземним прохідником, внаслідок чого захворів на професійне захворювання. Висновком МСЕК від 29.01.2019 позивачу первинно встановлено 65 % втрати професійної працездатності в зв`язку з професійними захворюваннями, встановлено ІІІ групу інвалідності, з переоглядом. Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я, завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що позивач відчуває біль у поперково-крижовому та шийному відділах хребта, з іррадіацією в праву ногу, біль і обмеження руху у плечових, ліктьових та колінних суглобах, болі і оніміння рук, наслідком якого є порушення нормальних життєвих зв`язків, позбавлення можливості реалізовувати свої звички та бажання, виникнення складнощів у зв`язку з загальною слабкістю, втомою, постійному відчутті психологічного дискомфорту, порушення душевної рівноваги вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості. Розмір моральної шкоди позивач оцінює в 146 055 грн., яку просив стягнути з відповідача (а.с.1-3).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 квітня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» на користь ОСОБА_1 - 80 000 (вісімдесят тисяч) гривень за спричинену моральну шкоду в зв`язку з втратою здоров`я на виробництві без відрахування з цієї суми податку з доходів фізичних осіб.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» на користь ОСОБА_1 витрати пов`язані з надання професійної правничої допомоги у розмірі 3900 ( три тисячі дев`ятсот) гривень.

Вирішено питання щодо стягнення судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовлено (а.с. 60-64).

В апеляційній скарзі ПрАТ Суха Балка посилаючись на неправильне застосування судом 1 інстанції норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі (а.с. 66-71).

Учасники справи правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, передбаченим ст. 360 ЦПК України, не скористались.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін, виходячи з наступних підстав.

Судом 1 інстанції встановлено, що ОСОБА_1 в період з 22.09.1997 по 22.03.2018 працював підземним прохідником на ш. « ім.. Фрунзе», ш. « Октябрьська» Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» та був звільнений з роботи на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, що підтверджується записом в трудовій книжці.

Згідно медичного висновку ЛЕК ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 30.10.2018 №1563 у ОСОБА_1 виявлено захворювання: радикулопатія попереково-крижова L4, L5, S1 з вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим і м`язові-тонічними синдромами, часто рецедивуючий перебіг з нейродистрофічними проявами у вигляді остеоартрозу у поєднанні з пері артрозом колінних суглобів .

30 листопада 2018 року на підприємстві ПАТ «СУХА БАЛКА» проведено розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання ОСОБА_1 , про що складено Акт розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4. Професійне захворювання хронічне обструктивне захворювання легень третьої стадії виникло через недосконалість робочого місця та порушень в роботі системи вентиляції, підпадав під вплив підвищених параметрів шкідливих хімічних речовин та аерозолів фіброгенної дії у повітрі робочої зони.

Відповідно до довідки МСЕК від 29.01.2018 року позивачу первинно встановлено 65% втрати професійної працездатності в зв`язку з професійним захворюванням, наступна дата переогляду 01.01.2020 та встановлено ІІІ групу інвалідності.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд 1 інстанції посилався на положення ст. ст. 153,237-1 КЗпП України та виходив з того, що позивач тривалий час працював на підприємстві відповідача, у зв`язку з чим втратив професійну працездатність, що призвело до постійних потреб у проходженні курсів лікування у медичних закладах, при цьому судом враховано глибину фізичних та моральних страждань.

Із вказаними висновками суду 1 інстанції погоджується й колегія суддів, виходячи з наступного.

Згідно ст. 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України в «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Як вбачається з Акту розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4 від 30.11.2018 року. Професійне захворювання хронічне обструктивне захворювання легень третьої стадії виникло через недосконалість робочого місця та порушень в роботі системи вентиляції, підпадав під вплив підвищених параметрів шкідливих хімічних речовин та аерозолів фіброгенної дії у повітрі робочої зони (а.с.4-8).

Таким чином, ПрАТ «Суха Балка», під час роботи позивача допустив перевищення параметрів шкідливих хімічних речовин та аерозолів фіброгенної дії у повітрі робочої зони, що є порушенням ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці».

З огляду на вище викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що професійне захворювання позивача, яке завдає йому фізичного болю та душевних страждань, виникли з вини ПрАТ «Суха Балка», яким не було виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці працівника умов праці відповідно до нормативно-правових актів.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ПрАТ «Суха Балка» не вчиняло будь-яких протиправних дій, які б знаходились у причинному зв`язку з ушкодженням здоров`я та заподіянню моральних страждань не заслуговують на увагу та є безпідставними оскільки відповідно до п. 17 Акту розслідування хронічного професійного захворювання, причиною професійних захворювань позивача є: важкість праці: маса вантажу, що постійно підіймається та переміщується вручну; вміст пилу з вмістом діоксину кремнію, що перевищує ГДК.

Крім того, відсутність причинного зв`язку між завданою позивачу шкодою і протиправною поведінкою відповідача, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, оскільки до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу.

Отже, Закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду.

Колегія суддів погоджується із стягнутим судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, оскільки виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховано характер отриманих професійних захворювань, роботу позивача на підприємстві відповідача ПрАТ «Суха Балка» в умовах впливу шкідливих факторів, продовж 20 років 8 місяців, відсоток втрати ним професійної працездатності в розмірі 65%, визнання позивача людиною з інвалідністю третьої групи, стан здоров`я, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану та можливість такого відновлення, а також постійна потреба в проходженні курсів лікування у медичних закладах.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що позивачем не доведено розмір витрат на правову допомогу є також безпідставними з огляду на таке.

Згідно до положень ч. ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до статті 28 Правил адвокатської етики, затверджених звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження витрат на професійну правову допомогу позивачем надано договір про надання правової допомоги № 03/19 від 10.02.2019 р.; копію прибуткового касового ордеру № 3 від 10.02.2019 р. на суму 3900 грн. (а.с.39); розрахунок судових витрат по договору про надання правової допомоги № № 03/19 від 10.02.2019 р. (а.с.40); копію акта приймання-передачі правової допомоги відповідно до умов договору про надання правової допомоги № № 03/19 від 10.02.2019 р. (а.с.41).

Враховуючи викладене, суд першої інстанції, з чим погоджується і колегія суддів, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» на користь ОСОБА_1 витрати пов`язані з надання професійної правничої допомоги у розмірі 3900 гривень.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Суха Балка залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: