Справа № 697/1955/20
Провадження № 2-о/697/56/2020
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2020 року

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Льон О.М.,

за участю секретаря судового засідання Дрянової Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу, яка подана в порядку окремого провадження, за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Межиріцька сільська рада об`єднаної територіальної громади Черкаської області, про встановлення факту перебування на утриманні,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту перебування на утриманні. В обгрунтування заяви зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його рідна тітка ОСОБА_2 . Оскільки батько заявника загинув на фронті, а мати померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , заявник з цього часу проживав разом з тіткою однією сім`єю та перебував на її утриманні з чотирьох років. Так як ОСОБА_2 своїх дітей не мала, у шлюбі не перебувала , заявник і після досягнення ним повноліття продовжував проживати разом зі своєю тіткою однією сім`єю, вів з нею спільне господарство, похоронив її за власний кошт. Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай), в адміністративних межах Межиріцької сільської ради Канівського району Черкаської області, який належав спадкодавцю на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай), серія ЧР № 0311852 від 12.07.1999. Заявник зазначає, що є спадкоємцем ОСОБА_2 і має право на спадкування, оскільки перебував на її утриманні протягом 14 років до часу відкриття спадщини. Проте нотаріус відмовив заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують його перебування на утриманні спадкодавця. Просить встановити факт свого перебування на утриманні спадкодавця ОСОБА_2 протягом 14 років за період з 1948 року по 1962 рік в с. Хмільна Канівського району Черкаської області.

30.10.2020 ухвалою суду заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження з додержанням загальних правил встановлених ЦПК України.

В судове засідання учасники справи не з`явилися. Представник заінтересованої особи Межиріцької сільської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує проти задоволення заявлених вимог. Від заявника надійшла до суду заява, в якій він просить розглянути справу без його участі, заявлені вимоги підтримує.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, враховавши заяви учасників справи, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі кожен окремо і у їх сукупності, дійшов до такого висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною 3 ст. 294 Цивільного процесуального кодексу України, визначено що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи, крім іншого, про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Відповідно до листа Верховного суду України від 01.01.2012 «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», виникнення особистих і майнових прав громадян, їх зміну і припинення закон завжди пов`язує з настанням чи зміною певних обставин, тобто з юридичними фактами. У більшості випадків вони підтверджуються різними свідоцтвами, довідками та іншими документами, що видаються громадянам в адміністративному порядку. Проте не завжди заінтересована особа має можливість довести документально, що той чи інший факт мав місце. Тому в певних випадках допускається судовий порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у цивільному процесі в порядку окремого провадження.

Судом у справі встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 29.10.2020, виданого виконавчим комітетом Хмільнянської сільської ради Канівського району Черкаської області ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ОСОБА_3 (а.с.6).

Зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 26.04.2001, виданого виконавчим комітетом Хмільнянської сільської ради Канівського району Черкаської області, вбачається, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Хмільне Канівського району Черкаської області. (а.с.7)

З довідки Хмільнянського старостинського округу Межиріцької сільської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області вбачається, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , була зареєстрована та проживала по день смерті разом зі своїм племінником ОСОБА_1 , 1944 року народження, та дружиною племінника ОСОБА_4 , які похоронили померлу за власні кошти. В зв`язку зі смертю своєї матері ОСОБА_3 та загибелі на фронті батька ОСОБА_5 , ОСОБА_1 з 14.07.1948 перебував на утриманні ОСОБА_2 до свого повноліття ( а.с.9).

Як встановив суд, відповідно до сертифікату, серія ЧР № 0311852 від 12.07.1999 ОСОБА_2 мала право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Придніпровське», розташована в адміністративних межах Межиріцької сільської ради ОТГ Черкаської обалсті ( а.с. 8).

Відповідно до постанови Канівської державної нотаріальної контори № 897/02-31 від 01.09.2020 встановлено, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що заявником не надано документів, які підтверджують його перебування на утриманні померлої ОСОБА_2 . (а.с.10).

При вирішенні питання щодо встановлення вищевказаного факту суд приймає до уваги п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову (заінтересованою особою), яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача, заінтересованої особи), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Виходячи з викладеного, беручи до уваги, що встановлення факту необхідне заявнику для реалізації спадкових прав, заінтересована особа не заперечує проти задоволення заяви, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви про встановлення факту перебування на утриманні спадкодавця більше року.

На підставі викладеного та керуючись ст. 531 Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року, п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», 259, 263-265, 293, 315 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Межиріцька сільська рада об`єднаної територіальної громади Черкаської області, про встановлення факту перебування на утриманні - задовольнити.

Встановити факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на утриманні спадкодавця ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Хмільна, Канівського району, Черкаської області, в період з 1948 року по 1962 рік.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подання через Канівський міськрайонний суд Черкаської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Головуючий підпис О . М . Льон