Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/2387/19

Провадження № 2/126/189/2020

"21" січня 2020 р.

м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Гуцола В. І.

із секретарем Притуляк І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів з тих підстав, що як стверджує 27.06.2009 року у виконкомі Маньківської сільської ради Бершадського району Вінницької області вони з відповідачем зареєстрували шлюб, актовий запис № 07. Вони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якого є і в свідоцтві про народження дитини записаний відповідач. Їх з відповідачем сім`я не склалась і 04.07.2019 року вони фактично припинили сімейні стосунки, на даний час разом не проживають. Син проживає разом з нею, перебуває на її утриманні, вона займається його вихованням . Їх син страждає важкою хворобою, потребує постійного лікування та догляду і отримує державну соціальну допомогу. Відповідач офіційно ніде не працює, має нерегулярний мінливий заробіток, періодично працює за кордоном, а тому вона претендує на визначення аліментів у твердій грошовій сумі. Просить щомісячно стягувати з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. до його повноліття.

Відповідач ОСОБА_2 надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного. Він не ухиляється від свого обов`язку щодо утримання неповнолітнього сина, надає йому необхідну матеріальну допомогу. Коли останній раз позивачка перебувала за кордоном на заробітках з 5 липня по 5 жовтня 2019 року син проживав разом з ним і повністю знаходився на його утриманні. Мінімальнйи розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим. ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що на час звернення позивачки до суду становить 1059 грн. Позивачка ж просить стягувати з нього аліменти в розмірі 3000 грн., що є несправедливим у даному випадку. На даний час він хоча і працює, але постійного місця роботи не має, його постійний дохід не досить високий. Він проживає в будинку своєї матері, свого житла не має. Крім заробітної плати, яку він отримує від тимчасових заробітків у нього немає будь-якого іншого доходу. За таких обставин, з врахуванням його матеріального становища, недостатності його заробітку він визнає позов в частині стягнення щомісячно з нього аліментів на утримання свого неповнолітнього сина в розмірі не менше 50 % прожиткового мінімуму, саме в сумі 1100 грн. і саме таку суму просить визначити йому за рішенням суду.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що на утриманні у позивачки ОСОБА_1 знаходиться неповнолітній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якого є і в свідоцтві про народження дитини записаний відповідач. Ці факти підтверджуються копією свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_1 , довідкою Маньківської сільської ради Бершадського району № 1349 від 25.10.2019 року, з яких видно, що батьком дитини є відповідач ОСОБА_2 , дитина знаходиться на утриманні позивачки ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 180 СК України та п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р. № 3, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно п.1 ст. 18, п. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Ч. 1 ст. 182 СК України встановлено перелік обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Вирішуючи питання про стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітньої дитини суд виходить з того, що стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно зі становищем одержувача аліментів.

Разом з тим, при визначенні розміру аліментів суд враховує вікову категорію неповнолітньої дитини та звичайні потреби дитини, особу відповідача платника аліментів, який являється молодою фізично здоровою людиною працездатного віку.

А тому, враховуючи вищевикладене та з урахуванням обов`язку батьків в утриманні своїх дітей, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача щомісячно аліментів в твердій грошовій сумі, яка підлягає щорічній індексації відповідно до закону, в розмірі 2000 грн., починаючи від дня пред`явлення позову тобто 28.10.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст. 141 ЦПК України та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати зі сплати судового збору пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 560,53 грн.

На підставі ст.ст. 180-182 СК України, керуючись ст.ст. ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 258-268, 279 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживаючого по АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі, яка підлягає щорічній індексації відповідно до закону, у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду тобто з 28.10.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживаючого по АДРЕСА_1 560,53 грн. судового збору на користь Державної судової адміністрації України (вул. Липська 18/5 м. Київ, 01601 ) отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA6026001, код класифікації доходів бюджету 22030106.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти дні з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В. І. Гуцол