Провадження № 2-з/638/422/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2020 року Дзержинський районний суд міста Харкова

в складі головуючого судді Штих Т.В.

при секретарі Овчаренко К.В.,

розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Власюк Катерини Петрівни про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Разом із позовною заявою до суду подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить накласти арешт на транспортний засіб (автомобіль) марки «Land Rover», модель «Range», тип «Легковий універсал В», колір «чорний», рік випуску «2009», номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 . Накласти арешт на земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :00:000:0093. Накласти арешт на земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :00:000:0094.

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 02.08.1990 по 11.05.2015. За час перебування у шлюбі подружжя набуло у спільну сумісну власність нерухоме та рухоме майно, створило за спільні кошти товариство з обмеженою відповідальністю та приватне підприємство, а також займались підприємницькою діяльністю. 31.01.2019 між сторонами було укладено Договір про поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Предметом даного договору є майно, яке є спільною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та було набуте ним у шлюбі за спільні кошти. Однак, до предмету вищезазначеного договору, сторони не включили корпоративні права, оборотні кошти СПД ОСОБА_2 та кошти, які розміщувались на депозитних рахунках.

З метою захисту своїх прав та інтересів та задля належного виконання рішення суду в подальшому, позивач просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача, яке згідно Договору про поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, належить йому на праві власності. У позивача є підстави вважати, що невжиття зазначених заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в подальшому, оскільки відповідач може реалізувати вищевказане нерухоме та рухоме майно та відчужувати свої права у статутних фондах господарських товариств. Також позивач зазначає, що саме по собі накладення арешту на вищезазначене нерухоме та рухоме майно не позбавляє відповідача права володіння даним майном, не призводить до втручання у його господарську діяльність, проте позбавляє його права на відчуження даного майна у будь-якій спосіб.

Також позивач посилається на те, що застосування заходу забезпечення позову необхідне ще й у зв`язку з тим, що на даний час відповідач добровільно та одноособово відмовився від виконання взятих на себе зобов`язань по сплаті аліментів згідно Договору про надання утримання одному із подружжя від 31.01.2019, що змусило позивача мати об`єктивні перестороги стосовно подальшого не виконання рішення суду.

Як вбачається зі змісту заяви, вона не відповідає вимогам ст.151 ЦПК України. Так, в порушення вимог п. 3, 6 ч.1, ч.5 ст. 151 ЦПК України, в заяві не обґрунтована необхідність застосування саме такого заходу забезпечення, який просить застосувати заявник, не зазначено ціну позову, про забезпечення якого просить заявник, заява не містить пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення. Більше того, заявником в даній заяві не зазначено будь-яких відомостей, потрібних для забезпечення позову, які б надавали підстави для вирішення даної заяви по суті та вказували на її обґрунтованість, співмірність та відповідність вимогам закону.

Згідно ч.9 ст. 153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

За таких обставин, з урахуванням того, що заява не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України, суддя вважає необхідним повернути заяву про забезпечення позову заявнику, що не позбавляє заявника права повторно звернутись до суду з заявою, оформленою згідно ст.151 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 151, 153 ЦПК України, суддя, -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 адвоката Власюк Катерини Петрівни про забезпечення позову - повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до Дзержинського районного суду м. Харкова в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, протягом 15 днів з дня вручення їй копії ухвали суду.

Суддя: Т.В. Штих.