Постанова

Іменем України

17 січня 2020 року

м. Київ

справа № 335/3635/18

провадження № 61-43383св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Сімоненко В. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Банк Форум»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Запорізької області від 24 липня 2018 року у складі колегії суддів: Кухаря С. В., Крилової О. В., Онищенка Е. А.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Банк Форум» (далі - ПАТ «Банк Форум») про поновлення на роботі на посаді директора Запорізької дирекції Південно-Східного регіонального центру з роздрібного бізнесу ПАТ «Банк Форум», стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позовна заява мотивована тим, що вона з 2002 року працювала в ПАТ «Банк Форум», з 2010 року на посаді директора Запорізької дирекції Південно-Східного регіонального центру з роздрібного бізнесу. Трудовий договір між позивачем та ПАТ «Банк Форум» було укладено на невизначений строк.

З 23 квітня до 27 червня 2012 року позивач перебувала у основній щорічній відпустці. Після закінчення відпустки позивача було безпідставно не допущено на роботу, а пізніше вона дізналася про те, що нібито є наказ про її звільнення із займаної посади з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату чисельності працівників. Проте, з наказом про звільнення відповідач позивача не ознайомлював, трудову книжку не видав та копію наказу про розірвання трудового договору в односторонньому порядку позивачу не вручив і до часу звернення до суду з позовом про поновлення на роботі.

Позивач вважає своє звільнення незаконним, оскільки у ПАТ «Банк Форум» відсутній штатний розпис працівників банку, який би свідчив про скорочення численності або штату працівників, таким чином фактично скорочення штату не відбулося.

Крім того, на думку позивача, наказ про звільнення не набрав юридичної сили, оскільки відповідач не ознайомив її із наказом від 19 квітня 2012 року № 672к/2 і як їй стало відомо оригіналу такого наказу взагалі не існує.

Зазначала, що з наданої Національним банком України на запит адвоката інформації, у період з 01 лютого до 27 червня 2012 року у відповідача були наявні вакансії, які не пропонувалися позивачу, чим було порушено вимоги частини другої статті 40, статей 42, 47 КЗпП України, що призвело до незаконного звільнення її із займаної посади.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просила суд поновити її на посаді директора Запорізької дирекції Південно-Східного регіонального центру з роздрібного бізнесу ПАТ «Банк Форум» та стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, який за підрахунком позивача станом на 14 грудня 2017 року становить 1 580 858,97 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 грудня 2017 року у позові відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що обставини, на які посилається позивач щодо порушення процедури звільнення на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України та порушення її трудових прав, були вже встановлені рішенням суду у цивільній справі № 755/18963/13-ц, тому доказуванню не підлягають. Позивач у цій справі вже не просила скасувати наказ про її звільнення, та, як наслідок, поновити її на роботі, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду, а просила поновити її на роботі, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, посилаючись на порушення відповідачем при її звільненні вимог пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України та вимог частини другої статті 40, статті 42, статті 47, частин другої, третьої статті 49 КЗпП України.Позивач не довела у цій справі наявності тих підстав, які просила встановити.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Запорізької області від 24 липня 2018 року рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 грудня 2017 року скасовано з закриттям провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Банк Форум» про поновлення на роботі на посаді директора Запорізької дирекції Південно-Східного регіонального центру з роздрібного бізнесу ПАТ «Банк Форум», стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що предметом позову у цій справі, як і у справі яка була розглянута Дніпровським районним судом м. Києва є поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а підставою для позову є незаконне, на думку позивача, її звільнення. Тобто, за підставами та предметом позову справа про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним, на думку позивача, звільненням її з роботи була вже розглянута судом. Суд першої інстанції розглянувши справу по суті порушив вимоги зазначеного процесуального законодавства, а тому рішення підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі на підставі пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України, оскільки є таке, що набрало законної сили рішення суду ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

ОСОБА_1 у касаційній скарзі просить, посилаючись на порушення норм процесуального права, скасувати постанову суду апеляційної інстанції, справу передати до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що відповідач не спростував обставин, якими позивач обґрунтовувала свої позовні вимоги; обставини та докази, якими вона обґрунтовувала свої позовні вимоги, не були підставами позову у іншій справі; суд апеляційної інстанції не взяв до уваги, що нетотожність хоча б одного з чинників (підстава, предмет спору, сторони) не перешкоджає повторному зверненню до суду.

У жовтні 2018 року до суду надійшли пояснення ОСОБА_1 , у яких вона підтримала касаційну скаргу та просила врахувати додані докази.

У жовтні 2019 року до суду надійшли пояснення ОСОБА_1 , у яких вона підтримала касаційну скаргу та просила врахувати додані докази.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суд установив, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 05 грудня 2013 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «Банк Форум» про визнання наказу № 672к/2 про звільнення від 19 квітня 2012 року незаконним, поновлення на посаді, стягненні з ПАТ «Банк Форум» середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 454 309,58 грн та моральної шкоди 100 000,00 грн відмовлено (т. 1 а. с. 34 - 35).

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 13 лютого 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 05 грудня 2013 року змінено, виключено з мотивувальної частини рішення посилання на статтю 233 КЗпП України як на підставу для відмови в задоволенні позову у зв`язку з пропуском строку позовної давності. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін (т. 1 а. с. 36 - 37).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 квітня 2014 року відхилено касаційну скаргу ОСОБА_1 , рішення Апеляційного суду м. Києва від 13 лютого 2014 року залишено без змін (т. 1 а. с. 39 - 40).

У квітні 2014 року ОСОБА_1 знову звернулась до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до ПАТ «Банк Форум» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17 лютого 2015 року провадження у справі в частині визнання наказу голови правління ПАТ «Банк Форум» Березовика В. М. від 19 квітня 2012 року № 672к/2, поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди закрито. Позов ОСОБА_1 в частині визнання наказу голови правління ПАТ «Банк Форум» Березовика В . М . від 01 лютого 2012 року № 15-а залишено без розгляду.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 16 квітня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 17 лютого 2015 року залишено без змін (т. 1 а. с. 47 - 48).

Позивач ОСОБА_1 11 листопада 2015 року знову звернулась до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ПАТ «Банк Форум» про визнання наказу від 19 квітня 2012 року № 672к/2 незаконним, поновлення її на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 січня 2016 року відмовлено у відкритті провадження за вищезазначеним позовом. Суд вважав, що такий позов вже був вирішений вищевказаними судовими рішеннями, тому відмовив у відкритті провадження у справі.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 25 лютого 2016 року ухвалу судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 січня 2016 року залишено без змін (т. 1 а. с. 45 - 46). Колегія суддів при розгляді апеляційної скарги вважала, що суд правильно відповідно до пункту 2 частини другої статті 122 ЦПК України 2004 року відмовив у відкритті провадження у справі за заново поданим позовом ОСОБА_1 про визнання незаконним того ж самого наказу про звільнення та поновлення її на роботі з усіма іншими похідними вимогами.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 липня 2016 року відхилено касаційну скаргу ОСОБА_1 , а ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 25 лютого 2016 року та ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 січня 2016 року залишено без змін.

При цьому суд касаційної інстанції в зазначеній ухвалі від 13 липня 2016 року зазначав, що з вищезазначених судових рішеннях (рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 05 грудня 2013 року та рішення Апеляційного суду м. Києва від 13 лютого 2014 року), якими вирішено трудовий спір ОСОБА_1 щодо її незаконного звільнення наказом від 19 квітня 2012 року, вбачається, що судами перевірено дотримання банком всіх норм трудового законодавства, якими врегульовано звільнення згідно з частиною першою статті 40 КЗпП України, та встановлено, що вони були дотримані, що відображено у мотивувальних частинах цих рішень.

Також зазначено, що ОСОБА_1 знову (повторно) звернулася до суду з позовом до ПАТ «Банк Форум» про визнання наказу від 19 квітня 2012 року незаконним, поновлення її на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України 2004 року дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вірно виходив із того, що рішенням суду, яке набрало законної сили, вирішено спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Суди у цій справі дійшли вірного висновку, що, вирішуючи трудові спори щодо незаконного звільнення працівника, перевірці підлягає дотримання роботодавцем всіх норм трудового законодавства, які регулюють порядок звільнення працівника, не обмежуючись тими нормами, на які посилається позивач у своєму позові. Отже, якщо позивач вважає, що при розгляді її справи про незаконне звільнення не перевірені будь-які обставини, зокрема щодо існування на час її звільнення вільних вакансій, то це є підставою для оскарження судових рішень через неповноту з`ясування цих обставин, а не для звернення до суду з новим позовом щодо оскарження того ж самого наказу про звільнення та поновлення на роботі.

За матеріалами витребуваної та оглянутої судом апеляційної інстанції справиз Дніпровського районного суду м. Києва встановлено, що ОСОБА_1 09 серпня 2013 року звернулась з позовом до ПАТ «Банк Форум» про визнання наказу про звільнення від 19 квітня 2012 року № 672к/2 незаконним, поновлення на посаді директора Запорізької дирекції Південно-Східного регіонального центру з роздрібного бізнесу ПАТ «Банк Форум», стягнення з ПАТ «Банк Форум» середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди (т. 1 а. с. 1 - 8 указаної іншої справи).

На аркуші 3 указаної іншої справи в тексті позовної заяви позивач посилалась на те, що відповідно до статті 49-2 КЗпП України, одночасно з попередженням про звільнення за скороченням штату роботодавець повинен запропонувати працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві. Далі за текстом позову: «під час складання акта про відмову від ознайомлення позивачу було надано скановану копію Попередження про скорочення посади, в якому їй була запропонована одна вільна вакансія у м. Дніпропетровськ (позивач проживає у м. Запоріжжі), як відомо, це не єдина посада.»

У вказаному вище рішенні Апеляційним судом міста Києва від 13 лютого 2014 року, яке набрало законної сили, зазначено, що в суді було встановлено та підтверджено наданими до справи документами, що скорочення посади позивача відбувалося відповідно до чинного трудового законодавства, ніяких порушень в суді не було встановлено. Позивач була попереджена про скорочення її посади та звільнення (позивача) за два місяці, як визначено законодавством, що не заперечила сама позивач в суді (попередження від 10 лютого 2012 року). У цьому попередженні містилася інформація про вакантні посади, які пропонувалися позивачу.

Окрім цього відповідно до ухвали Апеляційного суду міста Києва від 26 вересня 2016 року (т. 2 а. с. 212 - 213 оглянутої справи) у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд в зв`язку з нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду м. Києва від 13 лютого 2014 року відмовлено та встановлено, що ОСОБА_1 звертаючись до суду з заявою щодо перегляду рішення Апеляційного суду міста Києва від 13 лютого 2014 року у зв`язку з нововиявленими обставинами, вказувала на те, що в ході розгляду справи № 335/1896/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Банк Форум» про порушення права на працю, з відповіді Національного банку України від 29 січня 2016 року № 24-0004/8277 вона дізналася, що в період її звільнення із займаної посади на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України відповідач мав вакантні посади керуючого відділення № 3900, керуючого відділення № 1119, керуючого відділення № 1403, керуючого відділення № 1131, керуючого відділення №3603, керуючого відділення № 1106, керуючого відділення № 1700, керуючого відділення № 4000, які не пропонувались їй при звільненні. Відтак нововиявленою обставиною, яка існувала на час розгляду справи та не могла бути відомою позивачу є факт існування вакантних посад, які не пропонувались при звільненні і стали відомі лише 08 лютого 2016 року. Однак зазначена вище довідка Національного банку України не є нововиявленою обставиною відповідно до статті 361 ЦПК України.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Згідно з частиною першою та другою статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Апеляційний суд дійшов висновку, що судовими рішеннями, якими вирішено трудовий спір ОСОБА_1 щодо її незаконного звільнення наказом від 19 квітня 2012 року № 672к/2, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, перевірено дотримання ПАТ «Банк Форум» всіх норм трудового законодавства, якими врегульовано звільнення, та встановлено, що вони були додержані, що відображено в мотивувальних частинах цих рішень.

Посилання позивача в позові в цій справі на відсутність штатного розпису працівників банку та лист Національного банку України від 29 січня 2016 року про наявність вакантних посад, не є підставою позову і предметом розгляду, а є доказами.

Встановивши, що предметом позову у цій справі, як і у справі яка була розглянута Дніпровським районним судом м. Києва є поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а підставою для позову є незаконне, на думку позивача, її звільнення, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що є таке, що набрало законної сили рішення суду ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Доводи касаційної скарги про те, що відповідач не спростував обставин, якими позивач обґрунтовувала свої позовні вимоги; обставини та докази, якими вона обґрунтовувала свої позовні вимоги, не були підставами позову у іншій справі; суд апеляційної інстанції не взяв до уваги, що нетотожність хоча б одного з чинників (підстава, предмет спору, сторони) не перешкоджає повторному зверненню до суду, не дають підстав для висновку про те, що постанова суду апеляційної інстанції постановлена без додержання норм процесуального права.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження суду апеляційної інстанції і при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми процесуального права.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Апеляційного суду Запорізької області від 24 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров

В. М. Сімоненко