20.01.2020 ЄУН № 337/4282/19
Провадження №2/335/172/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2020 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого судді Гнатик Г.Є.

за участю секретаря Побережної О.В.

розглянувши у відритому судовому засіданні у м.Запоріжжі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Стахова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У вересні 2019 року Приватне акціонерне товариство «Стахова компанія «Арсенал Страхування» звернулося суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що20.04.2017 року між ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» та ОСОБА_2 було укладено договір страхування наземного транспорту № 641/17-Тз/ЗГІ 115, згідно якого ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» взяло на себе зобов`язання компенсувати ОСОБА_2 будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «НуundaiЕІаіntra», державний номер НОМЕР_1 , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП.

03.07.2017 року в м.Мелітополь на вул. Ломоносова, 170,сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів ««НуundaiЕІаіntra», державний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 та транспортного засобу «ЗАЗ -Daewoo», державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1

Дана ДТП сталася в результаті порушення ПДР водієм транспортного засобу ««ЗАЗ - Daewoo», державний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , що підтверджується постановою суду.

З рахунку № 0704 від 05.07.2017 року, наданого ФОП ОСОБА_5 , вартість відновлювального ремонту склала 16750 грн.

У зв`язку з викладеним і відповідно до умов договору страхування, ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» відшкодувало 13802 грн. 50 коп., за рахунком СТО за мінусом франшизи 2947 грн. 50 коп.

На підставі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування", до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник, що отримав страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Оскільки, цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «ЗАЗ - Daewoo», державний номер НОМЕР_2 , була застрахована ІІрАТ «СК «Юнівес» (поліс № АК/4187933) ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» має право зворотної вимоги до зазначеного товариства.

05.07.2018 року ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» було надіслано на адресу ПрАТ «СК «Юнівес» претензію щодо відшкодування шкоди по даному випадку. 04.10.2018 року на адресу ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» надійшла відмова у виплаті страхового відшкодування на підставі п.37.1.4 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі закон України) : «підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого...».

Відповідно до постанови ВСУ від 04 липня 2018 року по справі № 755/18006/15-ц відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37).

Виходячи з вищевикладеного, враховуючи, шоПрАТ «СК «Юнівес» відмовив ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» у виплаті страхового відшкодування на підставі ст.37 Закону України, ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» має право зворотної вимоги безпосередньо до винної в ДТП особи.

26.02.2019 року ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» було надіслано претензію на адресу відповідача про відшкодування шкоди в розмірі 13 802 грн. 50 коп.

22.03.2019 року на адресу позивача надійшли заперечення щодо фактів, викладених у претензії, в яких відповідач зазначала, що претензійні вимоги до неї заявлені неправомірно. Позивачу слід звернутись до її страхової компанії, так як вона уклала договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, і дана компанія має відповідати відповідно до умов договору. Також відповідач зазначала, що дана претензія суперечить інституту страхування та суперечить судовій практиці, викладеній у постанові ВСУ від 04 липня 2018 року по справі № 755/18006/15-ц.

11.04.2019 року позивач надіслав на адресу відповідача відповідь на заперечення, в яких зазначив: «Щодо ствердження відповідача, що ПрАТ «СК «Юнівес» зобов`язанівідшкодувати матеріальну шкоду, натомість претензія в порушення приписів законодавства у сфері страхування пред`явлена на її ім`я, що є протиправним - як було зазначено у претензії ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» відомо, що цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована у ПрАТ «СК «Юнівес», ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» зверталися з претензією до ПрАТ «СК «Юнівес», проте отримали відмову у її задоволені на підставі ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Тому в силу приписів ст. 1191 ЦК, ст. 1166 ЦК просив стягнути звідповідачки на свою користь 13 802 (тринадцать тисяч вісімсот дві) гривень 50 копійок, як відшкодування витрат заподіяних та понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 1921 грн.

Ухвалою суду від 25.10.2019 року відкрито провадження по справі та визначено про розгляд справи у порядку спрощеного провадження з викликом сторін.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду письмове клопотання про розгляд справи у його відсутності, просить позов задовольнити.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності позивача.

Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, поважну причину не явки суду не повідомила, про розгляд справи повідомлялася належним чином, шляхом направлення повісток за адресою реєстрації.

Як вбачається з довідки Департаменту реєстраційних послуг ЗМР від 21.10.2019 року (а.с. 41), ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 01.10.2019 року по теперішній час, саме за цією адресою відповідачка повідомлялася про розгляд справи.

Рекомендовані листи відповідачкою не отримані та вони повернуті суду з відміткою поштового відділення зв`язку «За закінченням строку зберігання».

Відповідно до ст. 280 ч.1 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1)відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача, шляхом постановлення заочного рішення.

Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно.

Враховуючи вищевказане, суд вважає, що відповідач не з`явився до суду без поважних причин, відзив на позовну заяву суду не надав, тому, при відсутності заперечень зі сторони представника відповідача, суд вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом встановлено, щоміж ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» та власником ТЗ «НуundaiЕІаіntra», державний номер НОМЕР_1 - ОСОБА_2 укладений договір страхування наземного транспорту № 641/17-Тз/ЗГІ 115, згідно якого ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» взяло на себе зобов`язання компенсувати ОСОБА_2 будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «НуundaiЕІаіntra», державний номер НОМЕР_1 , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП (а.с.9-14).

Згідно довідки НПУ № 427161, 03.07.2017 року в м.Мелітополь на вул. Ломоносова, 170 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «НуundaiЕІаіntra», державний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4 та транспортного засобу «ЗАЗ - Daewoo», державний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 (а.с.19).

Постановою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 24.07.2017 року ОСОБА_1 визнана виною за ст.124 КУпАП за те, що 03.07.2017 року, 08-00 годині, керуючи автомобілем «ЗАЗ - Daewoo», державний номер НОМЕР_2 , в порушення п.13.1 ПДР України, скоїла зіткнення з ТЗ «НуundaiЕІаіntra», державний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_4 , в результаті чого автомобілі отримали механічні ушкодження. Вказана постанова суду набрала законної сили 04.08.2017 року (а.с.18).

03.07.2017 року ОСОБА_2 надала заяву про настання події, що має знаки страхового випадку (а.с.21).

Згідно рахунку № 0704 від 05.07.2017 року, наданого ФОП ОСОБА_5 на ремонт автомобіля «НуundaiЕІаіntra», державний номер НОМЕР_1 загальна вартість ремонту 16750 грн. (а.с. 22).

Платіжним дорученням № 894555 від 24.07.2017 року ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» перерахував ФОП ОСОБА_5 13802 грн. 50 коп. (а.с.24).

ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» 05.07.2018 року надіслав на адресу ПрАТ «СК «Юнівес» претензію щодо відшкодування шкоди по даному випадку (а.с. 28).

Листом від 04.10.2018 року ПрАТ «СК «Юнівес» повідомив ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» про відмову у виплаті страхового відшкодування на підставі п.37.1.4 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а.с.29).

ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» надіслав письмову претензію без номеру та дати на адресу ОСОБА_1 на відшкодування шкоди в порядку регресу (а.с. 30).

22.03.2019 року ОСОБА_1 на адресу позивача надіслала заперечення щодо фактів, викладених у претензії, в яких відповідач зазначала, що претензійні вимоги до неї заявлені неправомірно, та вона запропонувала звернутися до її страхової компанії, крім того зазначала, що дана претензія суперечить інституту страхування та суперечить судовій практиці, викладеній у постанові ВСУ від 04 липня 2018 року по справі № 755/18006/15-ц. (а.с.31).

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страхувальники - це юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу.

Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Такий правовий висновок щодо правильного застосування норм права викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, який в силу положень ч.6 ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", ч.4 ст.263 ЦПК України суду необхідно враховувати при виборі і застосуванні норм права для вирішення даного спору.

Враховуючи вищевказане, суд приходить висновку, що на ПрАТ «СК «Юнівес»,як страховика відповідача ОСОБА_1 , покладений відповідний обов`язок у межах суми страхового відшкодування виплатити ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» страхове відшкодуванняу розмірі 13802 грн. 50 коп., а тому необхідно відмовити Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «Арсенал Страхування» в задоволенні позову до ОСОБА_1 .

Згідно з ч.1., п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові позову покладаються на позивача, тому у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача судових витрат, необхідно відмовити.

Керуючись ст. 979, 993, 1187 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Законом України «Про страхування», ст. 2,4,5,12,13,76-82,89,141,259,263-265 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Відмовити Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «Арсенал Страхування» у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в Запорізькій апеляційний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його ухвалення через Хортицький районний суд м. Запоріжжя.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено судом 24.01.2020 року.

Суддя: Г.Є.Гнатик