КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 грудня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Олійника В.І.,

суддів: Мараєвої Н.Є., Желепи О.В.,

при секретарі: Панчошній К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Універсал Банк» на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 09 вересня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2020 року до Шевченківського районного суду міста Києва надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Сучкова О.С. про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер нерухомого майна: 000), яка належить на праві власності АТ «Універсал Банк».

Заява обґрунтована тим, що між ОСОБА_1 та АТ «Універсал Банк» є спір, який стосується питання законності звернення стягнення на квартиру і реєстрації права власності на Квартиру за АТ «Універсал Банк», існують обґрунтовані припущення того, що за час розгляду справи судом АТ «Універсал Банк» може відчужити квартиру третім особам.

Вказував, що такі припущення пояснюються тим, що метою фінансової установи є отримання прибутку шляхом надання банківських послуг, а тому банк не буде тримати у власності житлову нерухомість, спірну квартиру, та вживатиме всіх можливих заходів для її якнайшвидшої реалізації. Відчуження банком квартири на користь третіх осіб може відбутися досить швидко і без відома ОСОБА_1 .

Зазначав, що це значно ускладнить виконання рішення суду у даній справі в майбутньому та реальний захист прав позивача, оскільки в такому випадку ОСОБА_1 доведеться звертатися до третіх осіб з новим позовом.

Крім того, на сьогоднішній день ОСОБА_1 продовжує користуватися квартирою як місцем постійного проживання, зокрема, фактично живе та зберігає там особисті речі. У випадку невжиття заходів забезпечення позову та відчуження квартири третім особам існує ризик, що такі треті особи можуть чинити перешкоди ОСОБА_1 в користуванні квартирою, так як вони можуть придбати квартиру як раз з метою проживання в ній і не бажатимуть, щоб там проживала ОСОБА_1 .

При цьому, ОСОБА_1 регулярно отримує телефонні дзвінки від представників АТ «Універсал Банк», які наполягають на її виселенні, оскільки банк має намір продати квартиру.

На підставі наведеного представник ОСОБА_1 просив накласти арешт на квартиру.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 09 вересня 2020 року заяву задоволено.

Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000).

Заборонено АТ «Універсал Банк» вчиняти будь-які дії по відчуженню або обтяженню квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:000).

В апеляційній скарзі АТ «Універсал Банк» з підстав порушення судом норм процесуального права ставиться питання про скасування ухвали суду першої інстанції та прийняття постанови, якою відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції, в порушення вимог ст.151, 153 ЦПК України не було з`ясовано відповідність поданої заяви про забезпечення позову вимогам, необхідним для її прийняття судом, чим порушено норми чинного цивільного процесуального законодавства, а саме: пропозицію заявника щодо зустрічного забезпечення.

Посилався на те, що судом першої інстанції не наведено жодних обґрунтувань прийнятого рішення і є незрозумілим, як суд визначив співмірність заходів забезпечення позову до позовних вимог банку, і ухвала не містить жодних доказів та розрахунків співмірності.

Також зазначає, що відповідно до вимог ч.4 ст.152 ЦПК України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів. Вказував, що з сайту Судової влади вбачається, що позовна заява ОСОБА_1 до АТ «Універсал банк», приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Корольова М.А., ДП «Сетам», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Апатенко М.А., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Разумовська М.А. про визнання недійсними результатів електронних торгів, акту про реалізацію предмета іпотеки, свідоцтва, визнання протиправними та скасування запису про право власності/довірчої власності, була подана до суду 15.09.2020 року, а заява про забезпечення позову - 04.09.2020 року, тобто з пропуском строку, передбаченого ч.4 ст.152 ЦПК України.

Представник ОСОБА_1 - Сучков О.С. подав до апеляційного суду відзив, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та зазначає, що в поданій до суду заяві про забезпечення позову зазначалося, що у заявника відсутні пропозиції щодо зустрічного забезпечення позову.

Вказує, що такі пропозиції були відсутні з огляду на те, що відповідно до ч.1 ст.154 ЦПК України зустрічне забезпечення застосовується у випадку існування ризику завдання збитків внаслідок вжиття заходів забезпечення позову, в даному випадку предметом спору є звернення АТ «Універсал Банк» про стягнення на квартиру ОСОБА_1 і на сьогоднішній день право власності на спірну квартиру зареєстроване за АТ «Універсал Банк». Вжиті судом заходи забезпечення позову полягають у тимчасовому накладенні арешту на спірну квартиру.

Зазначає, що АТ «Універсал Банк» може в порядку ч.6 ст.154 ЦПК України звернутися до суду із заявою про зустрічне забезпечення.

Також, стверджує, що судом правильно встановлено наявність спору між сторонами, оскільки про це зазначалося в тексті самої заяви про забезпечення позову, а також - про намір ОСОБА_1 звернутися до суду з позовом. Позовні вимоги, з якими мала намір звернутися і звернулася до суду ОСОБА_1 , не стосуються договірних відносин між сторонами, а в даному випадку AT «Універсал Банк» в межах виконавчого провадження з виконання рішення суду про стягнення заборгованості за результатами електронних торгів набуло право власності на спірну квартиру. Вказує, що вжиті судом заходи забезпечення позову є співмірними із позовними вимогами.

Щодо порушення вимог ч.4 ст.152 ЦПК України, то ОСОБА_1 зазначає, що заяву про забезпечення позову було подано 04.09.2020 року, апозовну заяву адвокат Сучков О.С. в інтересах ОСОБА_1 здав на пошту 11.09.2020 року, тобто в межах строку, передбаченого ч.4 ст.152 ЦПК України.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що вид забезпечення позову, вказаний у заяві, є співмірним з позовними вимогами, з якими ОСОБА_1 має намір звернутися до суду, адже невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання можливого рішення суду.

Такі висновки відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Судом встановлено, що згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000), загальною площею 33,2 (кв.м), житлова площа 18,1 (кв.м) зазначено, що право приватної власності зареєстровано за АТ «Універсал Банк».

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії.

За п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Згідно з п.6 зазначеної Постанови особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов'язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що є учасниками даного судового процесу. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

При цьому, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Враховуючи те, що вид забезпечення позову, вказаний у заяві позивачем, є співмірним з позовними вимогами, з якими він мав намір звернутися до суду, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що заява представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Сучкова О.С. про забезпечення позову підлягала до задоволення, так як невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання можливого рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку щодо залишення без задоволення апеляційної скарги АТ «Універсал Банк» та залишення без змін ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 09 вересня 2020 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 09 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 16 грудня 2020 року.

Суддя-доповідач:

Судді: