ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 544/1257/19 Номер провадження 22-ц/814/272/20Головуючий у 1-й інстанції Сайко О. О. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Бутенко С.Б.

Суддів: Обідіної О.І., Прядкіної О.В.

розглянув в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 16 жовтня 2019 року у складі судді Сайко О.О.

у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У вересні 2019 року представник АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вказаним позовом та, посилаючись на порушення відповідачем ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором № б/н від 27.12.2012 року, просив про стягнення з останнього заборгованості, яка виникла станом на 05.09.2019 року у сумі 27 282,05 грн. та складається з: заборгованості за тілом кредиту - 19815,23 грн., заборгованості за простроченим тілом кредиту - 6676,98 грн., нарахованої пені за прострочене зобов`язання - 8164,50 грн., нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 850 грн., а також штрафів (фіксована частина) - 500 грн., (процентна складова) - 1275,34 грн., з покладенням на відповідача понесених по справі судових витрат - 1921 грн.

Позов мотивовано тим, що відповідно до укладеного договору ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 10000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, проте, своїх зобов`язань за кредитним договором відповідач належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась вищевказана заборгованість.

Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 16 жовтня 2019 року Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23 липня 2019 року позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 16492,21 грн., яка складається з: 9815,23 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 6676,98 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, а також судовий збір в сумі 1161,26 грн., всього стягнуто 17653,47 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції у частині задоволення позовних вимог мотивовано тим, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а враховуючи вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання відповідачем обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, позивач має право вимагати його виконання у будь-який час та вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати відповідачем обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

В цій частині рішення оскаржене відповідачем ОСОБА_1 , який посилаючись в апеляційній скарзі на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, та невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції про стягнення з нього на користь АТ КБ «ПриватБанк» боргу у розмірі 16492,21 грн., що складається з 9815,23 грн. заборгованості за тілом кредиту та 6676,98 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що згідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 27.12.2012 року, одержані за кредитним договором грошові кошти було ним повернуто позивачеві у трикратному розмірі.

В іншій частині рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржується та у відповідності до вимог частини першої статті 367 ЦПК України апеляційним судом не переглядається.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Колегія суддів Полтавського апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Частина третя статті 3 ЦПК України встановлює, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою 1 розділу V Цивільного процесуального кодексу України.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (частина четверта статті 19, стаття 274 ЦПК).

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (частина перша статті 369 ЦПК).

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (частина 13 статті 7 ЦПК).

Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (пункти 2, 4 частини першої статті 376 ЦПК України).

По справі встановлено, що 27 грудня 2012 року відповідач ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, що разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком Договір про надання банківських послуг.

За умовами договору він одержав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту та платіжну картку в розмірі 10 000 грн., що ним в апеляційній скарзі не заперечується.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором б/н від 27.12.2012 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом - ОСОБА_1 , станом на 05.09.2019 року, який сторонами не заперечується, відповідач не повернув банку 9815,23 грн. тіла кредиту, тобто фактично одержаних кредитних коштів, що підлягають стягненню з нього на користь позивача.

Доводи апеляційної скарги щодо повернення ним кредиту у трикратному розмірі ґрунтуються на власних розрахунках відповідача та належними і допустимими доказами по справі не підтверджуються.

За правилами статей 12, 13, 76-81, 89 ЦПК України обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Оскільки апелянтом не спростовано встановлений судом факт наявної заборгованості за тілом кредиту в розмірі 9815,23 грн., підстав для скасування рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання відповідача повернути АТ КБ «ПриватБанк» дану суму кредитних коштів апеляційним судом не вбачається.

Разом з тим, стягнення з відповідача разом із тілом кредиту заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 6676,98 грн., правова природа якої позивачем не доведена, не можна визнати обґрунтованим.

Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України).

Судом встановлено, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 27 грудня 2012 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним), отже, строк виконання зобов`язання за змістом частини другої статті 530 ЦК України визначається моментом пред`явлення вимоги.

Як вбачається з матеріалів справи, вимогу до позичальника ОСОБА_1 щодо повернення кредиту АТ КБ «ПриватБанк» пред`явлено із поданням даного позову 19.09.2019 року, тому посилання позивача на факт прострочення боржника по виконанню зобов`язання з повернення тіла кредиту станом на 05.09.2019 року є безпідставним.

Крім того, заборгованість за тілом кредиту не може бути більшою за розмір фактично отриманої суми кредитних коштів 10 000 грн., якими користувався відповідач.

Відтак, підстав для стягнення з відповідача, крім 9815,23 грн. тіла кредиту, ще й 6676,98 грн., як простроченого тіла кредиту, не має.

За наведених обставин позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 6676,98 грн. є безпідставними та не підлягають до задоволення, у зв`язку з чим оскаржуване рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права і підстав для його скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, апеляційним судом не вбачається.

Згідно частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 16 жовтня 2019 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 6676,98 грн. скасувати та постановити в цій частині нове рішення.

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 6676,98 грн. - відмовити.

Відповідно змінити суму заборгованості за кредитним договором, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», визначивши її у розмірі 9815,23 грн. - заборгованості за тілом кредиту.

Змінити розподіл судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 690,98 грн. понесеного судового збору за подання позовної заяви.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 1845,02 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

В іншій частині рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 16 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише у випадках, встановлених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: С.Б. Бутенко

Судді: О.І. Обідіна

О.В. Прядкіна