Дата документу 09.12.2020 Справа № 335/3922/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/3922/18 Головуючий у 1 інстанції: Воробйова А.В.
провадження № 22-ц/807/2794/20 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Гончар М.С.

Подліянової Г.С.

при секретарі: Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 у особі представника ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної шкоди.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачі зазначили, що вони є співвласниками квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідачу ОСОБА_5 належить квартира за адресою АДРЕСА_2 , розташована поверхом вище. 18.02.2018р. відбулося залиття належної їм на праві власності вищевказаної квартири. 19.02.2018р. за фактом залиття квартири комісією у складі трьох представників КП «Запоріжремсервіс» було складено акт обстеження технічного стану кв. АДРЕСА_3 , відповідно до якого залиття відбулося по причині пошкодженого фільтра очистки ГВП у вище розташованій кв. ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до складеного акту позивачам завдано таку шкоду: пошкоджено підлогу (паркет) у залі, шпалери та підлогу (паркет) у спальні, підлогу (паркет) у кухні, шпалери та підлога (паркет) у коридорі.

02.03.2018р. комісією у складі трьох представників КП «Запоріжремсервіс» було складено акт про наслідки залиття, що сталося 18.02.2018р., яким рекомендовано звернутися до відповідача для вирішення питання про відшкодування збитків, завданих внаслідок залиття.

15.03.2018р. за замовленням позивача ОСОБА_3 оцінювачем ЗТБ «Гілея» ОСОБА_6 проведено оцінку майнового матеріального збитку, якою встановлено пошкодження у наступних приміщеннях: у коридорі, залі, кухні, ванній кімнаті, спальні. Вказаною оцінкою встановлено, що розмір майнового матеріального збитку, завданого внаслідок затоплення квартири з верхнього поверху, склав 88 798,47 гривень. Крім того, позивачем було сплачено 500,00 гривень за проведення незалежної оцінки. Таким чином, загальний розмір матеріальної шкоди складає 89 298, 47 гривень.

У зв`язку з зазначеними обставинами позивач ОСОБА_3 просила суд стягнути з ОСОБА_1 на її користь матеріальний збиток, завданий внаслідок залиття квартири, у розмірі 44 394,73 гривень та витрати на проведення незалежної оцінки в розмірі 500 гривень і судові витрати; позивач ОСОБА_4 просила суд стягнути з ОСОБА_1 на її користь матеріальний збиток, завданий внаслідок залиття квартири, у розмірі 44 394,73 гривень.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08 липня 2020 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на відшкодування матеріальних збитків суму у розмірі 44394,73 грн. та 500,00 грн. відшкодування витрат на проведення незалежної оцінки.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 відшкодування матеріальних збитків у розмірі 44394,73 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 893 гривні.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 у особі представника ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність та необгрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Узагальненими доводами скарги є те, що акти з фіксації факту затоплення та пошкоджень квартири позивачів складені з порушеннями; звіт про оцінку матеріальної шкоди, складений експертом ЗТБ «Гілея», є неналежним доказом визначення розміру матеріальної шкоди; визначені у цьому звіті необхідні ремонтно-відновлювальні роботи не відповідають відомостям про пошкодження, що зафіксовані в актах обстеження квартири; безпідставно включено до вартості відновлювального ремонту ремонт у ванній кімнаті, пошкодження якої не зафіксовано у актах про залиття; відшкодуванню підлягають лише прямі реальні збитки, тому позивачами безпідставно включено у матеріальні збитки ПДВ, кошторисну трудомісткість та кошторисну заробітну плату, виключивши які вартість відновлювально-ремонтних робіт становитиме 22 408 грн.

У відзиві на скаргу позивачі вказують, що всі зазначені доводи скарги є необґрунтованими, а тому просять відмовити в її задоволенні.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення представників сторін, кожен з яких підтримав свою позицію, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за такими підставами.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ОСОБА_4 є власниками квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить позивачам на праві приватної спільної часткової власності, по 1/2 частці, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № НОМЕР_1 від 31.03.2003, Витягом про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно № 446765 від 24.04.2003 року.

18.02.2018 року відбулося залиття вищезазначеної квартири.

Позивачі на підтвердження факту залиття квартири надали суду акт обстеження технічного стану квартири за адресою: АДРЕСА_1 на предмет залиття від 19.02.2018р., складений комісією КП «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради, яким встановлено, що залиття цієї квартири відбулося по причині пошкод-

ження фільтру очистки ГВП у вище розташованій кв. ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно акту про наслідки залиття квартири за адресою: АДРЕСА_1 від 02.03.2018р., складеного комісією КП «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради, внаслідок залиття квартири було пошкоджено паркет у залі, у спальні по всій площі стін та стелі спостерігається відклеювання шпалер, набухання та викривлення паркету на підлозі, у кухні по всій площі підлоги пошкоджено паркет, у коридорі пошкоджено по всій площі стін та стелі шпалери, по всій площі пошкоджено паркет.

Факт залиття квартири АДРЕСА_3 з квартири АДРЕСА_4 з причин експлуатації пошкодженого фільтра очистки ГВП відповідачем не спростовано.

Суд вказував, що з матеріалів справи вбачається, що незабезпечення утримання в належному стані санітарно-технічних приладів, а саме: експлуатація відповідачем пошкодженого фільтра очистки ГВП, свідчить про наявність вини відповідача у заподіянні шкоди власнику нижче розташованої квартири ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок її залиття.

Суд визнав належним і допустимим доказом розміру завданої позивачам майнової шкоди звіт з оцінки майна (визначення ринкового майнового збитку, який був нанесений житловій квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 ), складений Запорізькою товарною біржею «Гілея» від 15.03.2018р. на замовлення позивача ОСОБА_3 , згідно з яким і визначив розмір матеріальних збитків позивачів у сумі 88 798,47 гривень, стягнувши на користь кожного половину цієї суми.

В апеляційній скарзі, насамперед, відповідач зазначає про невідповідність актів від 19.02.2018р. та від 02.03.2018р. вимогам Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань ЖКГ від 17.05.2005р. № 76, а саме, акти складені за її відсутності та в них не відображено висновок щодо винної в залитті особи. Також відповідач зазначає, що акти складені без фактичного огляду її квартири, а лише на підставі інформації, наданої Колл-центром, куди надійшла аварійна заява № 172707 від 18.02.2018р. про залиття, що теж суперечить вимогам вказаних Правил.

У такому разі вважає, що акти не є належними і допустимими доказами у справі, а тому її винуватість у спричиненні шкоди позивачам матеріалами справи не доводиться.

Колегія за цими доводами скарги встановила такі обставини.

Відповідно до п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій у разі залиття комісією складається відповідний акт. Додатком 4 до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій встановлено форму згаданого акта, який складається комісією за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків та споруд та прибудинкової території, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою.

В акті повинно бути відображено: дата складання акту ( число, місяць, рік); прізвище, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по-батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власно-

сті; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода ( обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Дослідженням вказаних актів встановлено, що вони складені комісією в кількості трьох представників КП «Запоріжремсервіс» та затверджені начальником виробничого підрозділу житлового фонду Вознесенівського району КП «Запоріжремсервіс».

У акті від 19.02.2018р. вказується, що він складається на наслідками обстеження технічного стану квартири АДРЕСА_3 на предмет залиття ( т. 1 а.с. 14-15), а акт від 02.03.2018р. складається для фіксування наслідків залиття, тобто пошкоджень, які проявились після підсихання пошкодженої квартири ( т. 1 а.с. 16-17).

При цьому, комісія обґрунтовано взяла до уваги обставини залиття, зазначивши у акті від 19.02.2018р. інформацію, отриману від Колл-центру, що не суперечить жодному чинному нормативному документу, а, навпаки, висвітлює обставини виникнення витоку води. Таке використання у акті інформації Колл-центру зовсім не свідчить про те, що обстеження квартир не відбувалось, як намагається відобразити відповідач.

За даними цього акту від 19.02.2018р. встановлено, що 18.02.2018р. о 05:52 на Колл-центр «15-80» надійшла аварійна заявка № 172707 на сильну течію води зі стелі в квартирі ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з чим працівниками МАС була перекрита ХВП та ГВП на стояк. О 04:06 год., після надання доступу у вище розташовану квартиру ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлено, що у цій квартирі пошкоджено фільтр очистки ГВП, а мешканець цієї квартири перекрив вентиль ГВП на квартиру та буде самостійно усувати проблему з фільтром. Тому ХВП та ГВП на стояк було відкрито.

Отже, в такий спосіб дослідження з використанням інформації аварійної служби, переданої до Колл-центру, комісія встановила дійсні обставини витоку води, та, хоча акт від 19.02.2018р. не містить формулювання про конкретну особу, винну у залитті квартири позивачів, але відображені обставини та характер пошкодження внутрішніх систем квартири ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме пошкодження фільтру очистки ГВП, дає підстави для висновку, що саме власник цієї квартири ОСОБА_1 є винуватцем у аварійному витоку води 18.02.2018р., не здійснивши належного догляду за власним технічним устаткування у квартирі.

Мешканці квартири ІНФОРМАЦІЯ_1 перебували вдома на час приїзду аварійної служби, якою і було здійснено огляд їх квартири та встановлено причину витоку води, а відомості передані до Колл-центру, а також зафіксовані у акті від 19.02.2018р. Тому ствердження відповідача, що її кватира не оглядалась не відповідають дійсним обставинам, належним способом зафіксованим компетентними службами.

Крім того, в ході розгляду справи також встановлено, що в день складання акту залиття від 19.02.2018р. відповідач здійснювала огляд квартири позивачів на предмет наслідків пошкодження від залиття. Тому всі встановлені в ході огляду квартири позивачів дані відповідач бачила.

Акт від 19.02.2018р. в дійсності складався працівниками після огляду квартири самостійно, але це не робить його нечинним, оскільки відповідач в дійсності оглянула квартиру позивачів в цей же день.

Крім того, наголошуючи на своїй відсутності при складанні актів від 19.02.2018р. та від 02.03.2018р., відповідач не вказує, що в них відображено неправильно, не спростовує жодної встановленої у них інформації.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.11.2018р. в справі № 753/20314/15-ц, у якій зазначено, що аргументи відповідача, що його квартира не оглядалась, він акт не підписував, спростовуються змістом такого акту, із якого вбачається, що підлога квартири відповідача залита водою, тобто комісія оглядала квартиру останнього, а не підписання акта відповідачем не впливає на його правильність, оскільки зворотнього останній не довів. Відтак, якщо власник квартири, у якій сталася аварійна ситуація, що спричинила залиття, не підписав письмовий акт обстеження, це не призведе до втрати таким документом юридичної сили, а отже й доказового значення для справи.

Так ж правова позиція містить у постанові Верховного Суду від 25.04.2018р. в справі № 522/8363/13-ц.

Відповідно до ст. 179 ЖК Української РСР, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

У відповідності з п. 18 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572, власники квартир зобов`язані використовувати приміщення житлових будинків за призначенням, забезпечувати збереження жилих і підсобних приміщень квартир та технічного обладнання будинків, дотримувати правил пожежної безпеки. При появі несправностей у квартирі вживати заходів до їх усунення власними силами або силами підприємства по обслуговуванню житла.

Отже, зміст вказаного акту висвітлює обставини залиття, причину залиття, в з причини залиття відслідковується і винність в ньому саме власника квартири ІНФОРМАЦІЯ_1 , на якого і має покладись обов`язок з відшкодування завданих внаслідок залиття збитків, якими позивачі визначили вартість відновлювального ремонту їх помешкання.

Та зазначені обставини не були спростовані відповідачем в ході розгляду справи судом першої інстанції, а доводи, що містяться у скарзі, при цьому були предметом дослідження суду першої інстанції та їм надана правильна оцінка щодо їх неспроможності, з якою погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Колегія визнає, що акти складені у відповідності до приписів п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій та додатку № 4 до них, а тому є належними та допустимими доказами у справі.

Що стосується доводів відповідача про невідповідність висновку ЗТБ «Гілея», який судом покладено в основу визначення розміру матеріальних збитків позивачів, вимогам ст.ст. 102, 106 ЦПК України та статті 7 ЗУ «Про судову експертизу», то колегія з цього приводу зазначає, що цей звіт не може оцінюватись за вимогами вказаних норм, оскільки не є висновком експертизи, а є письмовим доказом у справі.

З доданої ЗТБ «Гілея» до звіту документації встановлено, що ця біржа є суб`єктом оціночної діяльності і діє на підставі сертифікату суб`єкта оціночної діяльності № 668/17, який виданий Фондом державного майна України 04 липня 2017р., свідоцтва про реєстрацію в держаному реєстрі оцінювачів № 1370 від 06.07.2004р., а компетенція оцінювача ОСОБА_6 , яким виконано дослідження, підтверджується кваліфікаційним посвідченням оцінювача на право проведення оцінки об`єктів у матеріальній формі за спеціалізацією «Оцінка об`єктів нерухомого майна, в тому числі земельних ділянок» МФ № 980 від 13.03.2004р., виданого Фондом державного майна України і Міжнародним інститутом бізнесу, посвідченням про підвищення кваліфікації оцінювача МФ № 6292-ПК від 23.09.2016р., виданим Фондом державного майна України і Колективним підприємством «Інформаційно-консультативний центр» Українського товариства оцінювачів.

Отже, ОСОБА_6 є суб`єктом оціночної діяльності та відповідає вимогам ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Тому є необгрунтованими посилання відповідача про неможливість прийняття складеного ОСОБА_6 як працівником ЗТБ «Гілея» звіту про оцінку пошкодженого майна та матеріального збитку як доказу у справі.

При цьому, колегія звертає також увагу на те, що проведеною в ході судового розгляду справи судовою будівельно-технічною експертизою розмір ремонтно-відновлювальних робіт квартири позивачів становить 86 102,42 грн., тобто майже таку ж суму як і звіт ЗТБ «Гілея», яким визначено ці втрати у розмірі 88 798,47 грн.

Разом з тим, доводи скаржника про те, що визначення вартості ремонтно-відновлювальних робіт як у звіті, так і у експертному висновку суперечить деяким положенням актів, заслуговують на увагу.

Так, актами від 19.02.2018р. та від 02.03.2018р. визначені наступні пошкодження квартири позивачів від залиття: пошкоджено паркет у залі, у спальні по всій площі стін та стелі спостерігається відклеювання шпалер, набухання та викривлення паркету на підлозі, у кухні по всій площі підлоги пошкоджено паркет, у коридорі пошкоджено по всій площі стін та стелі шпалери, по всій площі пошкоджено паркет.

Відповідач у табличному порівнянні зазначених у актах пошкоджень та визначених у звіті ЗТБ «Гілея» роботах по відновленню квартири зазначає, що пошкодження паркету у залі та спальні у актах визначено на площі 1 кв. м, а демонтаж паркету визначено на площі 18,3 кв. м - для зали та 12,8 кв. м для спальні, у актах не вказано наявність грибка на поверхнях підлоги, а у звіті визначено її антигрибкову обробку . Але колегія зазначає, що антигрибкова обробка є обов`язковою у разі затоплення, оскільки на пропитаних вологою поверхнях такий грибок починає з`являтись. Залита водою підлога із набухлою частиною паркету та викривленням дощок на незначній поверхні не може бути відремонтована лише в частині, оскільки неможливо підібрати досконально таку саму частку паркету за якістю, кольором та іншими властивостями, а також з`єднати старий і новий паркет між собою за малюнком тощо, що тягне за собою ремонт всієї підлоги у затопленій кімнаті. Така ж сама ситуації відбувається і з шпалерами на стелі та стінах.

Проте, доводи відповідача про те, що у звіті безпідставно зазначається ремонт ванної кімнати, пошкодження якої не відображено у актах, є слушними.

Так у актах від 19.02.2018р. та 02.03.2018р. зазначено, що у ванній кімнаті сліди залиття не спостерігаються.

Між тим, у звіті по ванній кімнаті, яка зазначається у ньому як санвузол № 4, визначаються оцінювачем наступні роботи: демонтаж напольної керамічної плитки на площі 5,25 кв. м, демонтаж стінової керамічної плитки на площі 8,37 кв. м, зачистка підлоги на площі 5,25 кв. м, антигрибкова обробка поверхонь підлоги та стіни на площі 5,25 кв. м і 8,37 кв. м; монтаж напільної та стінової керамічної плитки на цих площах. Такі роботи разом з матеріалами оцінені у звіті на суму 6 615 грн. ( т. 1 а.с. 61).

Отже, відшкодування цієї суми не можна покладати на відповідача як винуватця залиття, оскільки актами не визначалось пошкодження санвузла (ванної кімнати), тому ці витрати позивачів не можна вважати такими, що спричинені залиття, яке відбулось 18 лю-

того 2018р.

Решта ремонтних робіт та матеріалів по кожному з приміщень квартири позивачів обґрунтовано включені експертом у вартість ремонтно-відновлювальних робіт, оскільки відповідають пошкодженням, зафіксованим у актах про залиття та його наслідки.

Також в скарзі мається посилання на те, що відшкодуванню винуватцем спричинення майнової шкоди підлягають лише прямі реальні витрати, а тому не може бути враховано податок на додану вартість.

З цього приводу колегія зазначає наступне.

Статтею 1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Право на відшкодування матеріальних збитків серед способів захисту цивільних прав передбачене ст. 22 ЦК України.

Згідно з положенням ч.ч. 1-3 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Так, у постанові Верховного Суду від 27.03.2019р. у справі № 643/19078/15-ц зазначається, що відповідно до вимог статті 1166 ЦК України відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, вартість матеріальних збитків, які завдані залиттям квартири позивача, але без врахування податку на додану вартість, оскільки не надано доказів того, що ремонтні роботи в квартирі позивача виконано суб`єктом підприємницької діяльності чи юридичною особою, які є платниками податку на додану вартість.

У цій справі, що переглядається апеляційним судом, позивачі не надали доказів тому факту, що ремонтно-відновлювальні роботи у квартирі здійснені, а також, що вони проводились суб`єктами, що є платниками податку на додану вартість, а тому визначені звітом ЗТБ «Гілея» затрати на проведення ремонтно-відновлювальних робіт слід зменшити на значення ПДВ у розмірі 9 136 грн.

Натомість матеріали, які необхідні для відновлення квартири, визначені у звіті, не можуть бути зменшені на значення ПДВ, оскільки у їх вартість ПДВ вже закладено продавцем або виробником та позивачі не можуть придбати їх без сплати цього податку.

Таким чином, визначений звітом ЗТБ «Гілея» розмір майнового матеріального збитку, який стягнуто судом з відповідача на користь позивачів у сумі 88 798,47 грн., підлягає зменшенню на суму ПДВ, який нараховано на роботи у розмірі 9135,99 грн., та на суму робіт і матеріалів, які визначені для ремонту ванної кімнати (санвузла № 4) в сумі 6615 грн. Відтак, до стягнення підлягає сума 73 047,48 грн., яка розподіляється позивачам як дольовим співвласникам квартири на підставі позовної заяви порівну.

У зв`язку зі зміною розміру стягнення, підлягає пропорційно до задоволених вимог

коригуванню і розмір судового збору, стягнутого на користь ОСОБА_7 з відповідача

ОСОБА_1 , шляхом його зменшення до 734,60 грн.

В решті апеляційну скаргу колегія визнає необґрунтованою, тому рішення в іншій частині слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 у особі представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08 липня 2020 року у цій справі змінити в частині розміру стягнутих матеріальних збитків та судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на відшкодування матеріальних збитків, спричинених залиттям квартири, суму у розмірі 73 047 (сімдесят три тисячі сорок сім) гривень 48 копійок, по 36 523 (тридцять шість тисяч п`ятсот двадцять три) гривні 77 копійки на користь кожної.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 734 (сімсот тридцять чотири) гривень 60 копійок.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 17 грудня 2020 року.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Гончар М.С.

Подліянова Г.С.