Справа №443/1639/19
Провадження №2/443/164/20
РІШЕННЯ

іменем України

15 грудня 2020 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Сливки С.І.,

секретаря судових засідань Кушнір М.І.,

представника позивача адвоката Яременка І.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м.Жидачеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальна громада села Городище в особі Ходорівської міської ради Жидачівського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом в якому просить: визнати за нею, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 право на земельну ділянку (пай) площею 2,14 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на середню земельну частку (пай) Серія ЛВ №4583, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА №313 від 21.05.1997 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації Сертифікатів на право на середню частку (пай), що видаються Жидачівською РДА по Жирівській сільській раді за №415; право власності на житловий будинок та господарські будівлі і споруди по АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її дядько ОСОБА_2 , який за життя склав заповіт, за яким усе своє майно заповів їй. Після його смерті відкрилася спадщина на майно, вказане вище. Однак, постановою нотаріуса Самолук Л.В. відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок та земельну ділянку. Відтак, позивачка змушена звертатися до суду із вказаним позовом з метою захисту майнових прав. Крім того, стверджує, що у матеріалах справи є усі необхідні докази, які свідчать про те, що її дядку ОСОБА_2 на праві власності належало спірне майно.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 08.09.2020 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами загального позовного провадження.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги надавши пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, однак у відзиві на позовну заяву висловив своє ставлення до позову та не заперечує проти задоволення позовних вимог і фактично визнав позов. Крім того, просить проводити розгляд справи без його участі.

Оскільки відповідач визнав позовні вимоги, визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, суд відповідно до ч.4 ст.200, ст.206 ЦПК України, ухвалює судове рішення в підготовчому судовому засіданні.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дядько позивачки - ОСОБА_2 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_1 , виданим виконавчим комітетом Ходорівської міської ради Жидачівського району Львівської області 22.10.2018 року (а.с.9).

За життя ОСОБА_2 склав заповіт, посвідчений секретарем Жирівської сільської ради, за яким заповів усе своє майно заповів ОСОБА_3 (а.с.11).

Згідно свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_2 (а.с.8) ОСОБА_3 змінила прізвище на ОСОБА_4 .

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 2,14 умовних кадастрових гектари для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Жирівської сільської ради, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛВ №4583 від 23.04.1997 року та житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 (стара адреса АДРЕСА_1 .

Постановою завідувача Жидачівською державною нотаіральною конторою Матусека В.В. від 01.11.2029 року (а.с.26) ОСОБА_1 відомвлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на вказане вище спадкове майно.

Позивачка стверджує, що вищевказаний будинок фактично належав дядькові, проте право власності на будинок не реєструвалось, а тому відсутні правовстановлюючі документи.

Факт належності будинку та земельної ділянки ОСОБА_2 підтверджується наступними доказами: Витягом із погосподарської книги №8 с. Городище, наданим мені Ходорівською міською радою за №402 від 25.06.2019 року (а.с.13), довідкою Ходорівської міської ради №403 від 25.06.2019 року, згідно якої ОСОБА_2 був зареєстрований та проживав в АДРЕСА_1 до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10), довідкою Відділу у Жидачівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 11.11.2019 року (а.с.15), копією сертифікату на ім`я ОСОБА_2 (а.с.14); технічним паспортом, згідно якого власником будинку є ОСОБА_2 (а.с.17).

Як вбачається із списку вулиць по Жирівському старостинському округу у зв`язку з упорядкуванням адресного господарства у 1989 році (а.с. АДРЕСА_2 .

Відповідно до ст.ст.1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із вимогами ст.ст.1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку не заявив про відмову від спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право протягом шестимісячного строку подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Згідно із ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку, шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268 - 1270 ЦК України. За змістом ст. 392 ЦК України, належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно.

Статтею 1297 ЦК України, встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296,1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України).

Водночас, згідно з роз`ясненнями, викладеними Міністерством юстиції України у своєму листі № 19-32/319 «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна», зазначено, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності, на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Крім того, п.37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5 з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Наведене, з урахуванням зазначених вище норм ЦК України, а також позицій Пленуму Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дає обґрунтовані підстави вважати, що позивач має право на звернення до суду з позовом про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом щодо нерухомого майна земельної ділянки (паю) площею 2,14 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на середню земельну частку (пай) Серія ЛВ №4583, житлового будинку та господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1 , що належали на праві власності ОСОБА_2 .

Враховуючи зазначені норми ЦК України, роз`яснення постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7та листа ВССУ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту порушеного права, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ в нотаріальному порядку, право власності спадкоємця на спадкове майно оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом положень ст. 392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку та в інший спосіб такі перешкоди не можуть бути усунуті.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством.

Пунктами 4.15, 4.18 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. За відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Отже, відсутність факту офіційного визнання перешкоджає належному володінню користуванню та розпорядженню успадкованим майном, створює умови правової невизначеності речових прав позивача. При цьому, в даному випадку, нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину з-за відсутності у нього правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

Відсутність у позивачки правовстановлюючого документу на вказане вище нерухоме майно, що належала померлому ОСОБА_2 (спадкове майно), перешкоджає їй у в реалізації спадкових прав, зокрема, - оформленню спадщини нотаріусом.

Відтак, враховуючи вище вказане, вимога про визнання за позивачем права власності на земельну ділянку (пай) площею 2,14 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на середню земельну частку (пай) Серія ЛВ №4583, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА №313 від 21.05.1997 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації Сертифікатів на право на середню частку (пай), що видаються Жидачівською РДА по Жирівській сільській раді за №415; житловий будинок та господарські будівлі і споруди по АДРЕСА_1 , підлягає до задоволення.

Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, враховуючи, що відповідачі позов визнали, дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 315, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 :

-право на земельну ділянку (пай) площею 2,14 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на середню земельну частку (пай) Серія ЛВ №4583, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА №313 від 21.05.1997 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації Сертифікатів на право на середню частку (пай), що видаються Жидачівською РДА по Жирівській сільській раді за №415;

-право власності на житловий будинок та господарські будівлі і споруди по АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 15 грудня 2020 року

Головуючий суддя С.І Сливка