Справа № 303/5042/20
2/303/1737/20
Номер рядка статистичного звіту 48
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2020 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої-судді Гутій О.В.

за участю секретаря судового засідання Зарева А.Ю.

розглянувши у судовому засіданні в м.Мукачево цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

09 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного між ним та відповідачем ОСОБА_2 , який було зареєстровано 12.06.2012 року у виконкомі Великолучківської сільської ради Мукачівського району, Закарпатської області, актовий запис № 23.

Позовні вимоги мотивує тим, що спільне життя між ним та відповідачем не склалося через різні погляди на життя, непорозуміння з приводу різних побутових питань, виховання дітей. З квітня 2020 року вони почали проживати окремо. Тому шлюб носить тільки формальний характер, а тому подальше його існування позивач вважає недоцільним. Від даного шлюбу у них народилися діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які знаходяться на вихованні матері.

05.10.2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з зустрічним позовом про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на її користь на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі по 2500, 00 гривень на кожну дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.10.2020 року та до досягнення дітьми повноліття.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 10.11.2020 року прийнято зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позивач по первісному позову та відповідач по зустрічному позову ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, натомість подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задоволити, зустрічний позов визнає частково, а саме просить стягнути з нього аліменти в межах прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідач по первісному позову та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, повідомлялась належним чином, подала заяву, в якій позовні вимоги за первісним позовом визнала. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище « ОСОБА_5 ». Зустрічний позов підтримала та просила задоволити та розглянути справу без її участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.

В судовому засіданні встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб 12.06.2012 року у виконкомі Великолучківської сільської ради, Мукачівського району, Закарпатської області, актовий запис № 23, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 12.06.2012 року (а.с. 3).

У шлюбі у позивача та відповідача народилися діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження (а.с. 5-6).

Побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки (стаття 1 СК України).

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно із частиною п`ятою ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Положеннями частин третьої та четвертої ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

У відповідності до вимог ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно з частиною третьою ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу.

З доводів позивача вбачається, що спільне життя між ними з відповідачем не склалося, подружжя спільного господарства не веде, а шлюб носить лише формальний характер.

При таких обставинах суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу, являються обґрунтованими, подальше сумісне життя подружжя і збереження сім`ї суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, а тому первісний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно до ч. 1 ст. 184 СК України і роз`яснень, викладених в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № З «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі; вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно із ч. 2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При цьому законодавство не містить вимоги визначення точного розміру аліментів як половини відповідного розміру прожиткового мінімуму на дитину, відповідні розміри прожиткового мінімуму є не абсолютними величинами (базою) для визначення розміру аліментів, а можуть слугувати лише певним орієнтиром при вирішенні питання, яким суд не зв`язаний з огляду на фактичні обставини справи, динаміку дійсних витрат тощо.

Не погоджуючись з позовними вимогами, відповідач зазначає, що не має змоги сплачувати аліменти в заявленому позивачем розмірі, таким чином просить визначити йому аліменти на утримання дітей в межах прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Однак, не спростовують обґрунтованості позовних вимог заперечення відповідача, посилаючись на цю обставину, відповідач всупереч положенням ч. 3 ст. 12 та ст. 81 ЦПК України, не надав належних доказів.

Як вбачається, відповідач є молодим за віком та працездатним, доказів того, що за станом здоров`я відповідач не має змоги працювати (як і того, що він на даний час не працює) відповідачем не надано, що свідчить про можливість відповідача працевлаштуватися та отримувати дохід та, відповідно, надавати матеріальну допомогу своїм дітям.

Проаналізувавши досліджені судом докази в їх сукупності, при визначенні розміру аліментів на утримання дітей, суд враховує всі обставини справи, вимоги розумності, виваженості, співмірності (пропорційності) і справедливості, суд дійшов висновку визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі по 1800,00 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття.

Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, що разом із присудженим розміром аліментів забезпечить належне утримання дітей.

Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись ст. ст. 19, 81, 141, 200, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 24, 110, 112, 113, 79, 80, 84, 141, 180, 182, 183, 184 СК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задоволити частково.

Шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 12.06.2012 року у виконкомі Великолучківської сільської ради, Мукачівського району, Закарпатської області, актовий запис № 23 - розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 залишити прізвище « ОСОБА_5 ».

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі у розмірі по 1800 ( одна тисяча вісімсот гривень) на кожну дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.10.2020 року та до досягнення дітьми повноліття.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 840,80 (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок) гривень судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 840,80 (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок) гривень судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач по первісному позову та відповідач за зустрічним: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 .

Відповідач по первісному позову та позивач по зустрічному: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ), АДРЕСА_2 .

Рішення суду виготовлено 17.12.2020 року.

Головуюча О.В.Гутій