Справа № 185/4066/19
Провадження № 2/185/430/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2020 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Врони А.О., за участю секретаря судового засідання Снаткіна Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу ЄУ № 185/4066/19 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Українська залізниця про стягнення грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку, вихідної допомоги, матеріальної допомоги, оплати простоїв та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні,-

ВСТАНОВИВ:

26 квітня 2019 року представник позивача ОСОБА_2 надіслав на адресу суду засобами поштового зв`язку позовну заяву до Акціонерного товариства Українська залізниця, в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку, оплату простоїв, матеріальну допомогу та одноразову грошову вихідну допомогу у розмірі одного середньомісячного заробітку, згідно ст.44 КЗпП України у сумі 14252,54 грн, стягнути з відповідача на користь позивача суму середнього заробітку за період затримки з 18.07.2017 року по 26.04.2019 року у розмірі 123156,45 грн та донарахувати по день фактичного розрахунку.

Позовна заява мотивована тим, що 17.07.2017 року позивач була звільнена з роботи у зв`язку із скороченням штату на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. На день звільнення позивача їй були нарахована відповідачем грошова сума у розмірі 14252,54 грн (компенсація за невикористану щорічну відпустку 11350,56 грн, оплата простоїв 577,74 грн, матеріальна допомога - 107,65 грн, вихідна допомога - 5667,43 грн). Станом на день подачі позову до суду, виплати, що належать позивачу від відповідача не виплачені. Такі дії відповідача є незаконними відповідно до ст..47, 116 КЗпП України. Дії відповідача по несвоєчасній виплаті нарахувань при звільненні є протиправними, тому що не відповідають вимогам чинного законодавства, оскільки у діючих законах немає будь-якого переліку підстав для затримки заробітної плати, у зв`язку з чим з відповідача підлягає стягнення сума середнього заробітку за період затримки з 18.07.2017 року по 26.04.2019 року, що складає 647 днів, у розмірі 123156,45 грн на підставі ч.1 ст.117 КЗпП України.

Представник відповідача надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якій просить суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що регіональною філією Донецька залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця була припинена виробнича діяльність на неконтрольованій території в зв`язку з втратою контролю над майном. Стосовно неможливості нарахування заробітної плати та проведення розрахунку середнього заробітку позивачу, зазначає, що табель обліку робочого часу є первинним документом, відповідно до даних якого здійснюється нарахування заробітної плати. Так як табелі обліку робочого часу щодо позивача, велись на неконтрольованій території, в розпорядженні відповідача відсутні табелі обліку робочого часу, тобто первинні документи які фіксують факт виконання працівником роботи з березня по липень 2017 року, а тому підстав для нарахування позивачу заробітної плати немає, нарахування її є технічно та юридично неможливим. Встановлено, що позивач не перемістився з непідконтрольної території, продовжив працювати на тій частині підприємства, яка перебувала на території проведення антитерористичної операції. Таким чином, позивач за своїм вибором погодилась з виконанням роботи в умовах проведення АТО та на території, яка є тимчасово непідконтрольною Україні. У АТ Укрзалізниця відсутня вина у затримці виплати належних сум при звільненні у зв`язку із обставинами непереборної сили, що об`єктивно унеможливлювали виконання зобов`язань, передбачених умовами договору обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами.

Позивач, представник позивача у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача надіслав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що трудовою книжкою, виданою 15 серпня 2005 року на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підтверджено, що позивач ОСОБА_1 з 10 серпня 2016 року по 17 липня 2017 року працювала в структурному підрозділі Донецька дирекція залізничних перевезень регіональної філії Донецька залізниця Публічного акціонерного товариства Укрзалізниця старшим ревізором сектору з контролю за фінансово-господарською діяльністю відділу контролю та внутрішнього аудиту за переведенням з Управління ДП «Донецька залізниця» згідно наказу №337/ДН-лс від 09.08.2016 року, наказом № 11272/ДН-ОС від 17 липня 2017 року позивача звільнено у зв`язку зі скороченням штату згідно п. 1 ст.40 КЗпП України (а.с.10-15).

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 31 жовтня 2018 р. № 938 змінено тип публічного акціонерного товариства Українська залізниця з публічного на приватне та перейменовано його в акціонерне товариство Українська залізниця.

Згідно наказу структурного підрозділу Донецька дирекція залізничних перевезень регіональної філії Донецька залізниця Публічного акціонерного товариства Укрзалізниця від 03.01.2017 року №1/ДН-в-т, ОСОБА_1 надано відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею віку трьох років з 10.01.2017 року по 24.05.2017 року (а.с.19).

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до ст.1 Закону України Про оплату праці, ст. 94 Кодексу законів про працю України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Згідно статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Частиною першою статті 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Відповідно до ст.79, 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

На підтвердження заявлених позовних вимог представник позивача надав суду копію довідки (а.с.16), виготовлену не на бланку структурного/виробничого підрозділу, без підпису посадової особи, без відбитку печатки підприємства, із змісту якої вбачається, що сума до виплати позивачу за липень 2017 року складає 14252 грн 54 коп.

Відповідно до пункту 11 параграфу 1 Загальні вимоги до створення управлінських документів розділу II Документування управлінської інформації Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, які затверджені наказом Міністерства юстиції України від 18.06.2015 року № 1000/5 (далі Правила), оформлення реквізитів організаційно-розпорядчої документації та порядок їх розташування мають відповідати Національному стандарту України Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів. ДСТУ 4163-2003, затвердженому наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07 квітня 2003 року № 55.

Відповідно до пунктів 1, 2 параграфу 2 Бланки документів розділу II Документування управлінської інформації Правил організаційно-розпорядчі документи оформляють на бланках. Розміщення реквізитів на бланку повинно відповідати ДСТУ 4163-2003. Зразки бланків затверджуються розпорядчим документом установи. Установи розробляють бланки документів структурних підрозділів, відокремлених підрозділів та бланки документів посадової особи в тому разі, якщо керівник структурного підрозділу, відокремленого підрозділу чи посадова особа мають право підписувати документи в межах їх повноважень.

Згідно пунктів 1, 2 параграфу 3 Печатки Правил право на застосування гербових печаток (для установ, які мають право використовувати державну символіку) або печаток установи із зазначенням найменування установи та ідентифікаційного коду закріплюється у положенні (статуті) установи і зумовлюється її правовим статусом. На документах, що засвідчують права громадян і юридичних осіб, на яких фіксується факт витрати коштів і проведення операцій з матеріальними цінностями, підпис посадової (відповідальної) особи скріплюється печаткою установи (за наявності).

В установах дозволяється також застосовувати печатки структурних підрозділів (служби діловодства, бухгалтерії, кадрової служби тощо), печатки для окремих категорій документів (для копій, перепусток, конвертів тощо), а також металеві печатки - для опечатування приміщень, шаф, сейфів.

Проте, надана представником позивача на підтвердження заявлених позовних вимог копія довідки про розмір заборгованості по заробітній платі наведеним вище вимогам Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, які затверджені наказом Міністерства юстиції України від 18.06.2015 року № 1000/5 не відповідає, оскільки виготовлена не на бланку відповідача чи його структурного підрозділу, дати її видачі, не містить підпису посадової особи, не засвідчена печаткою, зважаючи на що не є належним, достовірним та достатнім доказом.

З індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 Реєстру застрахованих осіб, сформованих станом на 08 серпня 2019 року, страхувальником якого зазначено регіональну філію Донецька залізниця Акціонерне товариство Українська залізниця, код 40150216, вбачається, що за липень 2017 року відомості про заробітну плату відсутні.

Відповідно до статті 20 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування Реєстр застрахованих осіб - автоматизований банк відомостей, створений для ведення єдиного обліку фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до закону. Реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд, користувачами цього реєстру є органи доходів і зборів та фонди загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Персоніфіковані відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) застрахованих осіб, на яку нараховано і з якої сплачено страхові внески, та інші відомості подаються до Пенсійного фонду роботодавцями, підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення, допомогу та компенсацію відповідно до законодавства.

Відповідно до пункту 5 розділу I Загальні положення Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, який затверджений постановою Пенсійного фонду України від 18.06.2014 року № 10-1, Реєстр застрахованих осіб забезпечує, в тому числі, облік застрахованих осіб у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування та їх ідентифікацію; накопичення, зберігання та автоматизовану обробку інформації про страховий стаж та заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію), про набуття застрахованими особами права на отримання страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до пункту 2 розділу IV Дані облікової картки Реєстру застрахованих осіб, зміни та уточнення до них зазначеного Положення до облікових карток Реєстру застрахованих осіб вносяться відомості про фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до законодавства, та інша інформація, необхідна для обчислення, призначення та здійснення страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, а саме:

персоніфіковані відомості про застрахованих осіб та інформація про нарахування страхових внесків, про трудовий та страховий стаж, особливі умови праці, які дають право на пільги в пенсійному забезпеченні та із загальнообов`язкового державного соціального страхування, період, який відповідно до законодавства зараховується до страхового стажу без сплати страхових внесків, кількість календарних днів перебування у трудових та цивільно-правових відносинах, проходження служби за відповідний місяць, що подаються страхувальниками у складі звітності;

відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомога та компенсація, на які нараховано і з яких сплачено страхові внески), що подаються роботодавцями, - підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення, допомогу та компенсацію відповідно до законодавства.

Згідно правового висновку Верховного Суду, який викладений у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 243/5469/17, відомості щодо виплати заробітної плати не обмежуються лише первинною документацією роботодавця.

Відомості про заробітну плату, що подаються роботодавцями до Реєстру застрахованих осіб, є офіційними відомостями, тому індивідуальні відомості про застраховану особу (форма ОК-5) є доказом, що містить інформацію щодо розміру нарахованої заробітної плати.

На виконання ухвали Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області про витребування у Акціонерного товариства Українська залізниця засвідченої належним чином копії наказу про звільнення ОСОБА_1 за ініціативою суду, відповідач вказав, що на момент звільнення позивач працювала старшим ревізором сектору з контролю фінансово-господарської діяльностї відділу контролю та внутрішнього аудиту структурного підрозділу Донецька дирекція залізничних перевезень регіональної філії Донецька залізниця, усі документи щодо звільнення ОСОБА_1 знаходяться на непідконтрольній українській владі території за місцем розташування основного місця роботи за адресою: АДРЕСА_1 , тому надати їх не має можливості.

Положеннями Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (частини 1,5 ст.81 ЦПК України).

В частині 3 статті 12 ЦПК України вказано , що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Тобто нормами Цивільного процесуального кодексу України передбачено обов`язок позивача довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог, шляхом подання до суду належних та допустимих доказів.

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви (ч.2 ст.83 ЦПК України).

Також ЦПК України передбачено можливість для позивача заявити клопотання про витребування доказів у разі неможливості самостійно надати докази відповідно до статті 84 ЦПК України.

Позивачем, її представником клопотань про витребування доказів суду не заявлено.

Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно відомостей з Реєстру застрахованих осіб за липень 2017 року заробітна плата ОСОБА_1 не нараховувалась. Матеріали справи не містять копії наказу про звільнення позивача, доказів нарахування при звільненні вихідної допомоги, матеріальної допомоги, оплати простоїв, компенсації за невикористану щорічну відпустку, їх розміру, доказів кількості днів невикористаної відпустки.

Матеріали справи не містять доказів досудового звернення позивача до роботодавця щодо нарахування вказаних сум, які входять до структури заробітної плати, таких вимог до суду не заявлено також.

Частиною 6 ст.81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, у суду відсутні законні та обґрунтовані підстави для стягнення на користь позивача з відповідача компенсації за невикористану щорічну відпустку 11350,56 грн, оплати простоїв 577,74 грн, матеріальної допомоги - 107,65 грн, вихідної допомоги - 5667,43 грн.

Згідно з ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Враховуючи, що судом не встановлено обов`язку відповідача виплати працівнику сум, які входять до структури заробітної плати, відсутні підстави для застосування наслідків невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 5, 12, 13, 81, 89, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 , до Акціонерного товариства Українська залізниця, , місцезнаходження зареєстровано за адресою: м.Київ, вул.Тверська, буд.5, про стягнення грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку, вихідної допомоги, матеріальної допомоги, оплати простоїв та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк, з дня його проголошення, апеляційної скарги.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, в редакції Закону України від 03.10.2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Рішення знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя А. О. Врона