Провадження № 22-ц/801/269/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Король О. П.
Доповідач:Оніщук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2020 рокуСправа № 127/27861/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Оніщука В.В (суддя-доповідач),

суддів: Копаничук С.Г., Медвецького С.К.,

з участю секретаря судового засідання Богацької О.М.,

учасники справи:

позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 11 грудня 2019 року, постановлену у складі судді Короля О.П., в залі суду,

встановив:

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 08 лютого 2019 року позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 19.11.2013 в розмірі 111 555,14 грн., з яких 10 458,99 грн. - заборгованість за кредитом, 101 096,15 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом.

04 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про перегляд заочного рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08 лютого 2019 року.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 11 грудня 2019 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без розгляду.

Постановляючи ухвалу про залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що заявник не ставить питання про поновлення пропущеного строку для подачі заяви про перегляд заочного рішення, а тому до заяви застосовуються положення ст. 126 ЦПК України.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу вказуючи, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, тому просить ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 11 грудня 2019 року скасувати, а справу направити для подальшого розгляду до суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі зазначено, що суд першої інстанції неправильно встановив фактичні обставини справи та помилково не врахував, що заявник звернувся із заявою про перегляд заочного рішення в межах строку, передбаченого ч. 3 ст. 284 ЦПК України, а саме протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного тексту заочного рішення.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав з посиланням на викладені в ній обставини.

Представник АТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив, а тому згідно вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, що з`явились, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції вищевказаним вимогам закону не відповідає.

З матеріалів справи видно, що заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 08 лютого 2019 року позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 19.11.2013 в розмірі 111 555,14 грн., з яких 10 458,99 грн. - заборгованість за кредитом, 101 096,15 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Відповідно в результаті заочного розгляду справи відповідач був позбавлений можливості належним чином захистити свої цивільні права та інтереси у суді під час вирішення даної справи, зокрема подати заперечення щодо позовних вимог.

Копію заочного рішення ОСОБА_1 отримав лише 21 жовтня 2019 року, що підтверджується заявою про ознайомлення з матеріалами справи та розпискою про отримання копії заочного рішення (а.с. 113, 115).

04 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернувся з заявою про перегляд заочного рішення у якій зазначив, що копію заочного рішення отримав 21 жовтня 2019 року в канцелярії суду.

Відповідно до пунктів 2-4 статті 284 ЦПК України заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Порядок розгляду заяви про перегляд заочного рішення встановлений статтею 287 ЦПК України.

Згідно частини 3 статті 287 ЦПК України за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Положення статті 284 ЦПК України не передбачають підстав для залишення без розгляду заяви про перегляд заочного рішення.

Відповідно до частини 4 статті 287 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Залишаючи заяву про перегляд заочного рішення без розгляду, суд першої інстанції зробив посилання на положення ст. 126 ЦПК України, зокрема частиною першою даної норми закону передбачено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

В даному випадку ОСОБА_1 заяву про перегляд заочного рішення подав в межах встановленого законом строку, а саме протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Разом з тим, частиною 8 статті 285 ЦПК України передбачено, що до неналежно оформленої заяви про перегляд заочного рішення застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Отже, встановивши не відповідність заяви про перегляд заочного рішення вимогам ЦПК України, а саме вважаючи необхідним подання заявником окремого клопотання про поновлення пропущеного строку, суд мав би залишити таку заяву без руху у відповідності до положень ст. 185 ЦПК України, а не залишати її без розгляду.

Не виконавши зазначених вимог процесуального закону, суд першої інстанції безпідставно залишив заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення без розгляду.

У справі «Delcourt v. Belgium» ЄСПЛ зазначив, що "у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення". У справі «Bellet v. France» ЄСПЛ зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» визначено, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважать важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами.

Згідно статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Отже, залишаючи заяву про перегляд заочного рішення без розгляду, суд першої інстанції позбавив заявника права апеляційного оскарження, оскільки без проходження процедури перегляду заочного рішення в суді першої інстанції, відповідач позбавлений права оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку (ч.4 ст.287 ЦПК України).

Відповідно до частини 1 статті 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись 379, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 11 грудня 2019 року скасувати, а матеріали заяви про перегляд заочного рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08 лютого 2019 року направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.В. Оніщук

Судді: С.Г. Копаничук

С.К. Медвецький