Дата документу 14.12.2020
Справа № 501/866/19

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2020 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Пушкарського Д.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Тимко М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ілічівського міського суду Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа Овідіопольський районний відділ державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області) про звільнення від сплати заборгованості по аліментам та скасування розрахунку заборгованості по аліментам від 28.11.2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

До Іллічівського міського суду Одеської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 (а.с.1-3) в якому просить звільнити ОСОБА_1 від заборгованості по аліментам, згідно виконавчого листа №501/564/14-ц від 05.05.2014, за період з 10.01.2014 по 14.11.2018, скасувати розрахунок заборгованості по аліментам від 28.11.2018, згідно якого сума боргу станом на 01.11.2018 становить 67760,75 грн., та починати рахувати заборгованість по сплаті аліментів з дня пред`явлення виконавчого листа до виконання, а саме з 15.11.2018.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 05.05.2014 року Іллічівським міським судом Одеської області був виданий виконавчий лист №501/564/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму доходів громадян на дитину відповідного віку, починаючи з 10.01.2014 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У зв`язку із тим, що вони з відповідачем перебували в хороших відносинах, позивач добровільно сплачував відповідачу аліменти на утримання сина, щомісячно, у розмірі 1/4 частини від свого доходу. Кошти він сплачував особисто на руки стягувачу, або ж передавав через інших осіб.

15.11.2018 стягувач ОСОБА_2 звернулася до Овідіопольського районного відділу державної виконавчої служби з письмовою заявою про відкриття виконавчого провадження і в своїй заяві зазначила, що аліменти необхідно починати стягувати з 10.01.2014.

В Листопаді 2018 року позивач отримав поштою постанову про відкриття виконавчого провадження, а в грудні копію розрахунку заборгованості по аліментам від 28.11.2018 і копію постанови про звернення стягнення на заробітну плату від 30.11.2018.

Розрахунок заборгованості від 28.11.2018 року був складений починаючи з 10.01.2014 року, відповідно до якого сума боргу станом на 01.11.2018 становить 67760,75 грн.

Позивач, посилаючись на положення ст.197 Сімейного Кодексу України, стверджує, що обставинами, що мають істотне значення для звільнення його від сплати заборгованості, є те, що він дійсно сплачував аліменти на утримання дитини щомісячно із самого початку, а також те, що ця заборгованість виникла внаслідок непред`явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання стягувачем, і у разі, якщо б він дійсно не сплачував аліменти стягувачу, вона відразу звернулася би до відділу державної виконавчої служби для примусового виконання виконавчого документу.

Позивач надав заяву в якій просив розгляд справи провести без його участі, підтримує та просить задовольнити заявлені вимоги.

Відповідач також надала заяву про розгляд справи без її участі, вимоги позову не визнає, просить відмовити у задоволенні заявлених вимог.

Представник Овідіопольського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області надав відзив на позов (а.с.33-34) в якому зазначив, що розрахунок заборгованості був складений у відповідності до норм закону, у разі надання боржником доказів сплати аліментів за минулий час, а саме з 10.01.2014 та надання їх до відділу ДВС, розрахунок заборгованості буде перерахований.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05.05.2014 року Іллічівським міським судом Одеської області був виданий виконавчий лист №501/564/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму доходів громадян на дитину відповідного віку, починаючи з 10.01.2014 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6).

Постановою старшого державного виконавця Овідіопольського районного відділу державної виконавчої служби від 19.11.2018 відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №501/564/14, виданого 05.05.2014 Іллічівським міським судом (а.с.9).

Згідно розрахунку заборгованості від 28.11.2018 року, який був складений починаючи з 10.01.2014 року, сума боргу ОСОБА_1 зі сплати аліментів, станом на 01.11.2018, становить 67760,75 грн. (а.с.11), а згідно розрахунку від 01.12.2020, заборгованість станом на 01.12.2020 становить 106944,34 грн. (а.с.83).

Постановою старшого державного виконавця Овідіопольського районного відділу державної виконавчої служби від 30.11.2018 звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 (а.с.44).

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За змістом ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.2 ст.197 Сімейного кодексу України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Постановою Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» також передбачено, що суд може за передбачених статтею 197 Сімейного кодексу України умов повністю або частково звільнити платника аліментів від сплати заборгованості.

Таким чином, повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише у випадку, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд.

При цьому, слід звернути увагу на те, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок, суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні таких спорів необхідно виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя.

Позивач зазначає істотною обставиною той факт, що він дійсно сплачував аліменти на утримання дитини щомісячно із самого початку, а також те, що ця заборгованість виникла внаслідок непред`явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання стягувачем.

Однак, суд зауважує, що згідно ч.3 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів…, може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

А частиною 1 ст.191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Порядок стягнення аліментів на утримання дітей визначено ст.ст.194-197 СК України та ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі - Закон).

За змістом зазначених норм законодавства розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем.

Державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику: у разі якщо виконавчий документ уперше надійшов для виконання; за заявою сторін виконавчого провадження; у разі надсилання постанови до адміністрації підприємства, установи, організації, фізичної особи-підприємця для проведення відрахування із заробітної плати (доходів), пенсії, та стипендії боржника; у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку з надходженням виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби, за власною ініціативою; і інших передбачених законом випадках.

Позивачем не надано доказів які б підтверджували факт сплати аліментів за період з 10.01.2014 по 14.11.2018, та доказів неправомірності складеного державним виконавцем розрахунку заборгованості по аліментам.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 79 ЦПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достовірність означає відповідність інформації, отримуваної із доказу, яка підтверджується шляхом зіставлення отриманої інформації з інших доказів, через порівняння, проведення відповідної експертизи.

Згідно ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, оцінюючи всі перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до переконання про недоведеність позовних вимог позивачем, оскільки останнім не надано належних доказів порушення його прав, а відтак, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа Овідіопольський районний відділ державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області) про звільнення від сплати заборгованості по аліментам та скасування розрахунку заборгованості по аліментам від 28.11.2018 року, - відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя