Справа № 539/3353/19
Провадження № 2/539/112/2020

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
21 січня 2020 року Лубенський міськрайонний суд
Полтавської області
в складі головуючого судді Іващенко Ю.А.,
при секретарі Павличенко О.А.,
з участю : позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Лубни Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лубенського колективного учбово-виробничого підприємства Полтавського учбово-виробничого об`єднання українського товариства сліпих про стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати та відшкодування моральної шкоди,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Лубенського колективного учбово-виробничого підприємства Полтавського учбово-виробничого об`єднання українського товариства сліпих про стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати та відшкодування моральної шкоди, мотивуючи тим, що він був офіційно працевлаштований з 20.04.2012 року по 11.06.2019 року на посаді сторожа Лубенського колективного учбово-виробничого підприємства Полтавського учбово- виробничого об`єднання українського товариства сліпих. 11.06.2019 року згідно наказу №27к його звільнили із займаної посади на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. Заяву про звільнення за власним бажанням він написав 21.05.2019 року. З наказом про звільнення його не ознайомили. А трудову книжку він отримав в бухгалтерії лише 23.06.2019 року. Станом на момент звільнення заробітна плата йому не була виплачена. Заборгованість з заробітної плати підприємства на момент звільнення становить 25 015 грн. Крім того, посилаючись на норми ст. 117 КЗпП України, просив стягнути з підприємства компенсацію за час затримки розрахунку, починаючи з 12.06.2019 року. Позивач також зазначає, що своїми неправомірними діями щодо несвоєчасної виплати заробітної плати, відповідачем заподіяна йому моральна шкода в сумі 25 015,00 грн.
Позивач прохав суд стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в розмірі 25 015 грн., середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати з 12.06.2019 року до моменту ухвалення рішення суду та моральну шкоду в розмірі 25 015 грн.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 уточнив свої позовні вимоги прохав суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в розмірі 23 101,10 грн., середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати в розмірі 24 313,92 грн. та моральну шкоду в розмірі 25 015 грн.
Представник позивача ОСОБА_3 С. в судовому засіданні позовні вимоги прохав задовольнити, обґрунтовував їх обставинами викладеними в позові.
Представник відповідача Лубенське колективне учбово-виробниче підприємство Полтавського учбово-виробничого об`єднання українського товариства сліпих в судове засідання не з`явився, відповідач про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки свого представника суд не повідомив.
Враховуючи, що представник відповідача повторно не з`явився в судове засідання без поважних причин та без повідомлення причин неявки, від відповідача не надходило до суду заяви про розгляд справи без участі його представника, відповідачем не подано відзив на позов, позивач надав згоду на проведення заочного розгляду справи, суд у відповідності до положень ст. 280 ЦПК України вважав за можливе проводити заочний розгляд справи за відсутності представника відповідача.
Заслухавши учасників справи, з`ясувавши обставини справи на підставі доказів, наданих учасниками справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював з 20.04.2012 року по 11.06.2019 року на посаді сторожа Лубенського колективного учбово-виробничого підприємства Полтавського учбово- виробничого об`єднання українського товариства сліпих.
Наказом №27к від 11.06.2019 року ОСОБА_1 був звільнений з 11.06.2019 р. за згодою сторін згідно п. 1 ст. 36 КУпП України, що також підтверджується даними трудової книжки позивача.
Згідно довідки Лубенського колективного учбово-виробничого підприємства Полтавського учбово- виробничого об`єднання українського товариства сліпих сума заборгованості із заробітної плати позивача станом на 01.12.2019 року становить 23 101,10 грн.
Згідно ч. 1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.
З урахуванням наведеного вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі є законною, обгрунтованою та підлягає задоволенню.
Щодо позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати суд вважає за необхідне задовольнити з огляду на наступне.
Згідно зі статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Як роз`яснено в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.
Судом встановлено, що з моменту звільнення ОСОБА_1 , тобто з 11.06.2019 р. та на момент звернення позивача із позовом до суду та поданням 21.01.2020 р. заяви про уточнення позовних вимог і на час розгляду справи, у Лубенського колективного учбово-виробничого підприємства Полтавського учбово-виробничого об`єднання українського товариства сліпих існує заборгованість з заробітної плати, що є порушенням вказаних вище норм чинного законодавства.
Порядок здійснення відповідних розрахунків визначено Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 (далі Порядок).
Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку №100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарних місяці роботи, що передують події, з якої пов`язана відповідна виплата.
Згідно п.8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
Тобто, для вирахування середньоденної заробітної плати ОСОБА_1 необхідно враховувати виплати за травень та квітень 2019 року.
Згідно довідки Лубенського колективного учбово-виробничого підприємства Полтавського учбово- виробничого об`єднання українського товариства сліпих від 19.12.2019р. №УТС00000012 дохід ОСОБА_1 за період з 01.01.2019 року по 31.05.2019 року становить 17 486,86 грн. Середньомісячна заробітна плата складає 3 497,37 грн. Сума заробітної плати ОСОБА_1 за останні 2 місяці роботи, становить 6718,52 коп.
Згідно розрахунку відповідача наданого до суду 21.01.2020 року кількість робочих днів за період травень-квітень 2019 року становила 42 дні. Розмір середньоденної заробітної плати ОСОБА_1 з розрахунку на один робочий день становить 6718,52 : 42 = 159,96 грн.
Час затримки розрахунку виплати заробітної плати ОСОБА_1 складає 152 робочих днів. За таких обставин, середня заробітна плата за час затримки розрахунку при звільненні, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, складає 24 313,92 грн. (159,96 грн. х 152 дні).
Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача суму завданої останньому моральної шкоди внаслідок незаконних дій щодо невиплати заробітної плати, суд виходить з наступного.
Згідно статті 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Позивач є інвалідом ІІ групи по зору, що підтверджується посвідченням серії АВ №226000 від 05.11.2003 року.
З 10.07.2019 року по 22.07.2019 року позивач перебував на лікуванні у КП «ЛЛІЛ» Лубенської міської ради в неврологічному відділенні, згідно виписки №6726/859 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 22.07.2019 року.
Суд вважає, що невиплатою у встановлений законом строк заробітної плати ОСОБА_1 відповідачем Лубенським колективним учбово-виробничим підприємством Полтавського учбово- виробничого об`єднання українського товариства сліпих було спричинено моральну шкоду, яка полягає в душевних стражданнях, яких зазнав ОСОБА_1 у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього, а саме в порушенні його права на оплату праці. При визначенні розміру моральної шкоди, суд, керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди», враховує обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач у зв`язку з порушенням його прав, значний проміжок часу, на протязі якого позивачу не було виплачено заробітну плату, неможливість через не виплату заробітної плати придбання необхідних речей, загальний розмір заборгованої заробітної плати, що в своїй сукупності дає підстави для констатації факту вимушеності змін в організації свого життя позивачем через порушення його права на працю. Тому, враховуючи засади розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за необхідне позов в частині відшкодування моральної шкоди задовольнити частково в сумі 5000 грн.
В судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повідомили, що позивач ОСОБА_1 покладені на нього обов`язки виконував, ніяких нарікань на нього по роботі не було. На час його звільнення борг у підприємства по виплаті заробітної плати був. Через конфлікт з керівництвом позивач був вимушений звільнитись з роботи.
Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позов ОСОБА_1 слід задовольнити частково та із відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість по заробітній платі у розмірі 23 101,10 грн., середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати у розмірі 24 313,92 грн. та моральну шкоду у розмірі 5 000 грн., а всього 52 415 грн. 02 коп.
Також у відповідності до ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивач був звільнений від сплати судового збору при зверненні із даним позовом до суду, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме в розмірі 541 грн. 75 коп. (768,40 грн. х 52 415,02 грн. (23 101,10 грн. + 24 313,92 грн. + 5 000 грн.) / 74 343,92 грн. (25 015 грн. + 24 313,92 грн. + 25 015 грн.)).
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 263-265, 268, 281, 282 ЦПК України,
Стягнути з Лубенського колективного учбово-виробничого підприємства Полтавського учбово-виробничого об`єднання українського товариства сліпих на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у розмірі 23 101 грн. 10 коп., середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати у розмірі 24 313 грн. 92 коп. та моральну шкоду у розмірі 5 000 грн., а всього 52 415 грн. 02 коп.
Стягнути з Лубенського колективного учбово-виробничого підприємства Полтавського учбово-виробничого об`єднання українського товариства сліпих судовий збір на користь держави у розмірі 541 грн. 75 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Роз`яснити відповідачу, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Відповідно до пп.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного рішення 24.01.2020 року.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду Ю.А. Іващенко