Справа № 577/3383/20
Провадження № 2/577/1090/20

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2020 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі:

головуючого-судді Гетьмана В.В.,

при секретарі Лиховоз Л.І.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Конотопа цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до виконавчого комітету Конотопської міської ради Сумської області, треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про повернення дітей після відібрання без позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаною позовною заявою та просить повернути її малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вимоги обгрунтовує тим, що рішенням Конотопського міськрайонного суду від 02.10.2018 р. у неї відібрано малолітніх дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без позбавлення батьківських прав за ухилення від виконання батьківських обов`язків. Сину ОСОБА_8 надано статус дитини позбавленої батьківського піклування, а ОСОБА_7 передано на виховання батьку ОСОБА_3 29.03.2019 р. ОСОБА_8 було влаштовано під опіку ОСОБА_4 . За час після відібрання дітей неодноразово приходила до служби Конотопської міської ради у справах дітей та просила направити доньку ОСОБА_9 до інтернатного закладу, а в подальшому влаштувати дітей до центру соціально-психологічної реабілітації дітей, щоб уникнути розлучення рідних брата та сестри. Щиро вдячна ОСОБА_4 за піклування, увагу, турботу про сина, намагається виправити свої помилки. Після домовленості з ОСОБА_4 про зустріч із сином 26.11.2019 р. відвідала ОСОБА_10 , привезла подарунки, ласощі. Дитина зраділа, однак не впізнала, оскільки пройшло багато часу, він підріс, забув її. Дана зустріч відбувалася у присутності психолога з міського центру дитини м.Києва. 31.07.2020 р. на день народження сина хотіла зустрітися, однак отримала відмову у звязку з карантином. Продовжує зустрічатися з донькою у вихідні дні, оскільки влаштувалася на офіційну роботу за фахом - завідуючою Дубинського ФП КНП Центр ПМСД Конотопської міськради. Однак, зустрічі з донькою обмежують у часі, всіляко їм перешкоджаючи. Під час останнього побачення сестра колишнього чоловіка ОСОБА_11 влаштувала п`яну сварку, розбила окуляри, екран телефону. 26.05.2020 р. колишня свекруха ОСОБА_12 у приміщенні Сумського апеляційного суду образила доньку, назвавши її кривошиєю, недорозвиненою, тупою, на що отримала зауваження від чергового. На даний час намагається якнайшвидше закінчити ремонт у помешканні, щоб проживати разом з дітьми. Постановою Сумського апеляційного суду від 26.05.2020 р. апеляційну скаргу виконавчого комітету Конотопської міської ради відносно дітей залишено без задоволення, а рішення Конотопського міськрайонного суду від 21.01.2020 р. залишено без змін. Відмовляючи у задоволені позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що хоча матеріалами справи і доведено неналежне виконання нею покладених батьківських обов`язків, однак ураховуючи обставини того, що в судовому засіданні вона заперечувала щодо позбавлення батьківських прав, оскільки прагне брати участь у вихованні та утриманні дітей, тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для позбавлення її таких відносно малолітніх дітей, що і змусило звернутися до суду.

ОСОБА_2 позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Вважає, що причини, які стали підставою для відібрання дитини відпали. А саме, вона має орендує житло, працює завідуючою Дубинським ФАП, не перебуває на обліку у лікара нарколога.

Представник відповідача ОСОБА_1 заперечує задоволенню позову, пославшись на викладені обставини у своєму відзиві на позов.

Третя особа ОСОБА_3 заперечує позовним вимогам, пояснив, що позивач доньку відвідує один раз в місяць.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася, надала письмові заперечення, просить відмовити у задоволенні позову.

Встановлено судом, що рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської обл. від 02.10.2018 р. малолітніх дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відібрано у позивачки без позбавлення батьківських прав. Передано ОСОБА_7 на виховання батьку ОСОБА_3 , ОСОБА_8 органу опіки та піклування Конотопської міської ради для подальшого влаштування (а.с.101-103). Позивач є матір`ю ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.105-106).

Відповідно до довідки Комунального некомерційного підприємства Центр первинної медико-санітарної допомоги від 04.08.2020 р. ОСОБА_2 працює на посаді завідувача Дубинського фельдшерського пункту Гружчанської амбулаторії загальної практики-сімейної медицини (а.с.18), характеризується позитивно (а.с.24), хронічними захворюваннями не хворіє та обліку у лікаря-нарколога не перебуває (а.с.22, 24, 104).

Згідно довідки Комунального підприємства Сумської облради Сумський обласний спеціалізований будинок дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мав діагноз при поступленні до вказаного закладу - ураження головного мозку не уточнене. Залишкові прояви перинатально-гіпоксичного ураження центральної нервової системи, затримка моторного розвитку (а.с.56).

Відповідно до інформації Комунального некомерційного підприємства Конотопської міської ради Конотопська центральна районна лікарня ім.ак.М.Давидова дитина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає разом з батьком та бабусею, з липня 2018 р. по листопад 2019 р. двічі зверталася до педіатра з приводу захворювань та профілактичного огляду. Мати дитини ОСОБА_2 , станом здоров`я дитини не цікавилась (а.с.57).

З відповіді за запит ОСОБА_2 з 29.06.2018 р. курс лікування не проходила, перебуває на обліку у лікаря-нарколога з діагнозом побутове пияцтво (а.с.58).

Згідно інформації наданої Конотопським дошкільним навчальним закладом (ясла-садок) №1 Орлятко побачення матері ОСОБА_2 з донькою ОСОБА_14 відбувалися у встановлені дні не систематично. Протягом перших побачень мама не виявляла особливої зацікавленості у спілкуванні з дитиною. Часто протягом побачень намагалась спровокувати конфліктну ситуацію з працівниками дошкільного закладу та весь час намагалася довести, що дитина подряпана та побита бабусею і батьком, хоча насправді цей факт не було доведено, синців та подряпин на тілі дитини медичний працівник не виявляла. У дні святкових ранків 8 Березня та Прощавай, садок дитячий, ОСОБА_15 були спричинені сварки як на першому святі, так і на другому, папка з малюнками ОСОБА_16 , які вона на занятті малювала протягом року, кинула на землю. Після чого бабуся ОСОБА_12 мовчки їх зібрала, а у дівчинки зразу погіршився настрій. У дні коли немає побачень ОСОБА_17 перебувала в спокійному, гарному настрої, активно спілкувалась з ровесниками, вихователями та іншими дорослими в групі. Ознаки алкогольного спяніння у матері ОСОБА_2 не спостерігалися, але жінка часто була неохайною, в нечистому одязі, з неприємним запахом (а.с.59).

Відповідно до листа адміністрації Конотопської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №12 мама ОСОБА_2 відвідувала доньку ОСОБА_7 , яка навчається в 1-В класі лише 03 рази. При зустрічі дівчина боялась проявити зацікавленість у спілкуванні, поводилась стримано, скуто. Після спілкування з мамою виглядала засмученою, була не говірка. ОСОБА_2 поводилася неприродно, складалося враження, що вона не знала, які спілкуватися з донькою (а.с.60).

З інформації наданої виконавчим комітетом Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) служба у справах дітей та сімї, Міський центр дитини вбачається, що 31.07.2019 р. було заплановано зустріч ОСОБА_2 з її сином ОСОБА_8 , однак мати на зустріч не зявилась (а.с.61).

Згідно характеристики учениці 2-В класу Конотопської спеціалізованої школи №12 ОСОБА_7 , остання живе у гарній дружній родині з бабусею, батьком, тіткою та двоюрідним братом (який на рік старший) у своєму будинку, має своє місце. Завжди доглянута, чиста, акуратна, естетично виглядає (а.с.107).

Відповідно до повідомлення адміністрації Конотопської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №12 мама ОСОБА_2 у 2020-2021 навчальному році доньку ОСОБА_7 в закладі відвідувала один раз. При цьому навчанням дочки не цікавилася, зробила зауваження, що дівчинка неохайно вдягнена, хоча, за словами класного керівника, ОСОБА_17 завжди приходить до школи чиста та доглянута. Дівчинка після спілкування з мамою була засмучена та пригнічена, пояснювала це тим, що мама пообіцяла її забрати до себе, а потім віддати до інтернату. З того часу ОСОБА_2 життям доньки не цікавилась (а.с.107).

З повідомлення міського центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді від 03.11.2020 р. мати не прислухалась до рекомендації фахівців, з свого боку не приклала зусиль для виправлення ситуації та усунення причин, через які були відібрані діти (а.с.123).

Свідок ОСОБА_12 пояснила, що колишня невістка позивач по справі відвідує онуку ОСОБА_9 два рази на місяць, приносить фрукти. Книжок, одежі не приносить. Дитина не хоче повертатися до матері.Остання при зустрічах вчиняє скандали.

Свідок ОСОБА_11 показала, що позивач відвідує доньку ОСОБА_18 02 рази на 03 місяці, при зустрічах відбуваються сварки. Приносить фрукти. Книжки чи одежу не купує. Дитина повертатися до матері не хоче.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч.ч.2, 8-10 ст. 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст.ст. 18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У п.1 ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з п.3 ст.9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), у тому числі шляхом застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР.

Відповідно до ст. 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Ця стаття охоплює, зокрема, втручання держави в такі аспекти життя, як опіка над дитиною, право батьків на спілкування з дитиною, визначення місця її проживання.

Так, рішенням у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13) ЄСПЛ, установивши порушення статті 8 Конвенції, консолідував ті підходи і принципи, що вже публікувались у попередніх його рішеннях, які зводяться до визначення насамперед найкращих інтересів дитини, а не батьків, що потребує детального вивчення ситуації, урахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, дотримання справедливої процедури у вирішенні спірного питання для всіх сторін.

Також у справі «М. С. проти України» у рішенні від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13, та у рішенні «Мамчур проти України», № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним (§ 76).

На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинно мати першочергове значення. Найкращі інтереси дитини залежно від їх характеру та серйозності можуть перевищувати інтереси батьків.

У § 54 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага й, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Отже, положення про право батьків і дітей бути поряд один з одним не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини, при розгляді справи суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини.

Відповідно до ч.1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

За правилом ч.1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Згідно з ч. 3 ст.170 СК України якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини.

Відповідно до наведеного правила для вирішення питання про повернення дитини батькам необхідно довести, що причини, які стали підставою для відібрання дитини відпали.

Водночас, під час вирішення питання про повернення дитини на підставі наведеної статті необхідно перевіряти доводи сторін щодо наявності інших підстав, передбачених ст.170 СК України, для відібрання дитини, які можуть свідчити про існування перешкод для повернення дитини її батькам (одному з батьків). У протилежному випадку створюватимуться умови для безпідставної передачі дитини її батькам та наступного вирішення питання про повторне її відібрання, що порушуватиме справедливу рівновагу між інтересами батьків та дітей.

Суд виходить з того, що дитина не може бути повернута одному з батьків, коли існує загроза їй або умови проживання з цим з батьків є небезпечними для її життя, здоров`я і морального виховання.

Як встановлено судом, підставою для відібрання дітей у позивача без позбавлення батьківських прав було те, що вона ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. На переконання суду вказана підстава, внаслідок якої ухвалено вищевказане рішення, на час розгляду даної справи не відпала. Позивач відвідує школу, де навчається ОСОБА_7 , 2012 р.н., не регулярно, за період 2020-2021 навчального року лише один раз, навчанням доньки не цікавиться, дитина після спілкування з матірю засмучена та пригнічена, під час перебування дівчинки в дитячому садочку на свята влаштовувала сварки. Із сином ОСОБА_8 , 2017 р.н., після відібрання бачилася лише один раз за два роки на його день народження, постійного місця проживання не має, тобто не створено умов для проживання дітей, тому в її діях не вбачається, що вона бажає повернути своїх дітей, піклуватися про них. Зазначені позивачем у судовому засіданні факти (має орендне житло, працює завідуючою Дубинським ФАП, не перебуває на обліку у лікаря нарколога) не слугували підставою для ухвалення зазначеного рішення, відповідно не могли відпасти.

Суд не бере до уваги показання свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , оскільки перша матір ОСОБА_2 і відповідно є особою прямо заінтересованою в результаті розгляду справи, друга є особою похилого віку і покази надавала зі слів позивача та її матері.

Таким чином, з метою забезпечення найкращих інтересів дітей, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про повернення дітей після відібрання без позбавлення батьківських прав, оскільки встановлені рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської обл. від 02.10.2018 р. підстави відібрання дітей у матері не відпали (Правова позиція викладена у Постанові ВС №400/936/18).

Керуючись Законом України "Про охорону дитинства", Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ст. 7, 151, 170 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 1, 3, 4, 5, 7, 9-13, 81, 89, 141, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 .

Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення безпосередньо до Сумського апеляційного суду або до дня функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи через Конотопський міськрайонний суд Сумської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 .

Відповідач виконавчий комітет Конотопської міської ради Сумської області, юридична адреса м.Конотоп Сумської області, пр.Миру, 8.

Представник відповідача ОСОБА_1 , юридична адреса м. Конотоп пр. Миру, 8.

Треті особи ОСОБА_3 , місце проживання АДРЕСА_2 .

ОСОБА_4 , місце проживання АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення суду складено 17 грудня 2020 року.

Суддя Гетьман В. В.