Справа № 1506/3983/2012
Провадження № 2-р/496/1/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Буран В.М.,

за участі секретаря судового засідання Дигуляр А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 про роз`яснення рішення суду, -

ВСТАНОВИВ :

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області у цивільній справі № 1506/3983/2012 від 12.02.2013 року заявлені вимоги ОСОБА_1 , заінтересована особа: СГІРФО Біляївського РВ ГУМВС України в Одеській області, про встановлення факту проживання були задоволені та було встановлено факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України з вересня 1990 року по теперішній час за адресою: АДРЕСА_1 .

Заявник вказує на те, що він до теперішнього часу не може отримати паспорт громадянина України, так як в територіальному підрозділі Державної міграційної служби, йому відмовили у видачі паспорту, посилавшись на нечітке формулювання резолютивної частини судового рішення. В резолютивній частині вищевказаного судового рішення зазначено наступне: встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України з вересня 1990 року по теперішній час за адресою: АДРЕСА_1 . Однак в ЗУ «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року № 2235-ІІІ зазначено, що громадянами України є, в тому числі і усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Саме таке формулювання вимагається органами ДМС України для встановлення громадянства та видачі паспорту громадянина України.

Суд розглянувши заяву, дослідивши матеріали, вважає, що заява підлягає частковому задоволенню.

Згідно до ч. 4 ст. 271 КПК України, про роз`яснення або відмову у роз`ясненні судового рішення суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено.

Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року № 2235-ІІІ, громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.

Як вбачається з прохальної частини заяви ОСОБА_1 , який просив встановити факт проживання його - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на Україні з вересня 1990 року по теперішній час за адресою АДРЕСА_1 .

Суд задовольнив в повному обсязі заявлені вимоги ОСОБА_1 та зазначив в резолютивній частині рішення Біляївського районного суду Одеської області у цивільній справі № 1506/3983/2012 від 12.02.2013 року наступне: встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України з вересня 1990 року по теперішній час за адресою: АДРЕСА_1 .

На думку суду, встановлюючи факт проживання ОСОБА_1 на території України з вересня 1990 року по теперішній час за адресою: АДРЕСА_1 , де теперішнім часом є дата ухвалення рішення, тобто 12.02.2013 року, є логічним висновком, що ОСОБА_1 проживав на території України в період з вересня 1990 року по 12.02.2013 рік, тож в зазначений період входить проживання ОСОБА_1 на території України на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року).

З урахуванням викладеного, для подальшого недопущення порушення прав ОСОБА_1 та належного та остаточного виконання рішення суду, заяву слід задовольнити та рішення роз`яснити.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. 271 Цивільного процесуального кодексу України,-

ПОСТАНОВИВ :

Роз`яснити рішення Біляївського районного суду Одеської області від 12.02.2013 року по цивільній справі № 1506/3983/2012 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: СГІРФО Біляївського РВ ГУМВС України в Одеській області, про встановлення факту проживання, наступним чином:

Судом встановлено факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на Україні в період з вересня 1990 року по теперішній час (день ухвалення рішення суду, тобто 12.02.2013 року), за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином вбачається логічний висновок, що в зазначений період входить проживання ОСОБА_1 на території України на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року).

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Буран В.М.