Номер провадження: 22-ц/813/1230/20
Номер справи місцевого суду: 509/3957/17
Головуючий у першій інстанції Козирський Є. С.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

23.01.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого: Громіка Р.Д.,

суддів: Драгомерецького М.М., Черевка П.М.,

за участю секретаря - Фабіжевської Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М., Черевка П.М. у справі за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність (дії) державного виконавця Щербини Олени Вікторівни,-

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Одеського апеляційного суду знаходиться апеляційна скарга ОСОБА_2 на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 14 березня 2019 року.

22 січня 2020 року до Одеського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М., Черевка П.М., яка вмотивована тим, що вказана колегія суддів розглядала цивільну справу №509/4566/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, поділ майна спільного майна подружжя та визнання права власності та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу та визнання зобов`язання за договором позики спільною сумісною власністю. Постановою апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 15 вересня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, поділ майна спільного майна подружжя та визнання права власності задоволено частково. Визнано житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 198,2 кв.м, житловою 46,8 кв.м під літ. «А-2,а», тераса під літ. «а1», площею 4,4 кв.м, балкон під літ. «а2», площею 6,4 кв.м, альтанка під літ. «Б», площею 23,4 кв.м, підвал під літ. «Б1», площею 23,4 кв.м, під №№ 1-7,І споруди - спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу та визнання зобов`язання за договором позики спільною сумісною власністю задоволено.

Таким чином, ОСОБА_1 зазначає, що справe про поділ майна спільного подружжя, об`єктом якого виступав житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 198,2 кв.м. та наразі скаргу на дії державного виконавця по справі щодо вселення ОСОБА_1 до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 розглядається одним і тим самим складом суду.

Крім того у заяві зазначено, що ОСОБА_1 зверталась зі скаргами на суддю Громіка Р.Д. у зв`язку з порушенням ним норм процесуального права, а також під час розгляду справи вбачалась особиста прихильність судді до відповідача ОСОБА_2 .

На думку заявника вказані обставини викликають сумнів щодо неупередженості головуючого судді Громіка Р.Д. та суддів-учасників колегії Драгомерецького М.М., Черевка П.М.

Статтею 36 ЦПК України визначені підстави для відводу (самовідводу) судді.

Вищенаведені обставини, виходячи зі змісту ст. 36 ЦПК України, не являються підставою для відводу суддів.

Згідно частини 3 статті 40 ЦПК України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі; у такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який невходить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу; такому судді не може бути заявлений відвід.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності і неупередженості суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу, в ході об`єктивної перевірки, має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Колегія суддів вважає, що обставини, зазначені ОСОБА_1 у заяві про відвід колегії суддів, не можуть бути підставою для їх відводу, оскільки незгода заявника ОСОБА_1 з процесуальними рішеннями колегії суддів, які винесені по іншій справі, у розумінні ст. 36 ЦПК України, не може бути підставою для їх відводу.

Інших обставин, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності суддів заявником наведено не було.

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що постанова апеляційного суду Одеської області від 27 березня 2018 року у цивільній справі №509/4566/16-ц була предметом перегляду у суді касаційної інстанції.

Постановою Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, постанову апеляційного суду Одеської області від 27 березня 2018 року було скасовано в частині поділу земельної ділянки, у іншій частині постанову апеляційного суду Одеської області від 27 березня 2018 року залишено без змін.

Судова колегія також наголошує, що у цивільній справі №509/4566/16-ц предметом розгляду у суді апеляційної інстанції була апеляційна скарга ОСОБА_2 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 15 вересня 2017 року, а не зазначена заявником її апеляційна скарга.

Крім того, слід зазначити, що законодавство, наділяючи учасника справи достатньо широким спектром процесуальних повноважень, зокрема і правом на відвід судді (суддів), разом з тим зауважує на недопустимості зловживання наданими процесуальними правами, оскільки необґрунтований відвід може сприяти безпідставному усуненню та ухиленню судді (суддів) від розгляду справи (апеляційної чи касаційної скарги), що суперечить завданню цивільного судочинства і зазіхає на саму сутність правосуддя, як такого.

Оскільки заявлений відвід колегії суддів Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М., Черевка П.М. колегія суддів вважає необґрунтованим, то в силу норм цивільного процесуального права провадження в справі підлягає зупиненню, а справа передачі до канцелярії суду для визначення у порядку, встановленому частиною 1 статті 33 ЦПК України, судді для вирішення питання про відвід суддів.

Керуючись ст. ст. 36, 40, 252, 253 ЦПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М., Черевка П.М. визнати необґрунтованою.

Зупинити провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 14 березня 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність (дії) державного виконавця Щербини Олени Вікторівни.

Передати справу для вирішення питання про заявлений відвід в порядку ст. 40 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 24 січня 2020 року.

Судді Одеського апеляційного суду Р.Д. Громік

М.М.Драгомерецький

П.М.Черевко