РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

16 січня 2020 року

Сватівський районний суд

Луганської області

У складі головуючого судді Половинки В.О.

при секретарі судового засідання Концур А.І.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання малолітньої дитини,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визначити місце проживання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з її матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Свої вимоги обґрунтувала тим, що 12 листопада 2011 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від цього шлюбу вони мають спільну дитину - ОСОБА_4 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 . Донька після розірвання шлюбу донька мешкає з позивачкою в м. Києві. Тривалий час з липня 2015 року вони не підтримуємо шлюбних стосунків та проживають окремо, спільне господарство ними не ведеться, донька проживає разом зі позивачем та знаходиться на її утриманні. На даний час шлюб між сторонами розірвано, оскільки сімейні відносини поновити неможливо. Також основною підставою для розірвання шлюбу були ті факти, що ОСОБА_3 на протязі останніх років зловживав алкогольними напоями, часто в стані алкогольного сп`яніння влаштовував сварки, неодноразово наносив побої позивачу. Відповідач відмовився добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання доньки. Позивач змушена була звернутися до суду із заявою про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, яка була задоволена. Відповідач по справі цілеспрямовано, з метою завдання мені моральних страждань, для штучного утворення обставин, що призводять до сварок, постійно погрожував позивачу та її батькам тим, що він відбере у неї доньку, відвезе до своїх батьків в Луганську область і вона буду довго її шукати, тому вона і змушена звернутися до суду з позовом про визначення місця проживання дитини з нею.

Під час розгляду справи представник позивача ОСОБА_1 наполягає на задоволенні позову, вважає його обґрунтованим.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання повторно не з`явився, будучи своєчасно повідомленим про час і місце розгляду справи належним чином, шляхом розміщення оголошення на веб-сайті судової влади України.

Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;відповідач не подав відзив;позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Представник позивача надав згоду на заочний розгляд справи.

Враховуючи повторну неявку у судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин та не повідомив причини неявки; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи, та з метою дотримання встановлених законодавством строків розгляду судом справи, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223 ЦПК України.

Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступних висновків:

Судом встановлено, що 12 листопада 2011 року між сторонами укладено шлюб.

Від шлюбу сторони мають спільну дитину - ОСОБА_4 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження дитини НОМЕР_1 , видане Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції 30.05.2013р., актовий запис №256 а.с. 17).

Рішенням Голосіївського районного суду від 25 серпня 2015 року шлюб між стронами розірвано (а.с.13-14).

Даними Акту від 30 квітня 2017 року та характеристикою з місця проживання відносно ОСОБА_5 підтверджено той факт, що її донка ОСОБА_4 мешкає разом з мамою та відповідач не приймає участі у вихованні та утриманні спільної дитини ОСОБА_4 (а.с. 19-20).

Відповідно до висновку від 24.04.2018 Голосіївська районна в місті Києві державна адміністрація (орган опіки та піклування) вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом з матір`ю ОСОБА_2 (а.с. 120-121).

Відповідно до довідки державного виконавця наявна заборгованість за виконавчим листом про стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки в розмірі 56169,29 станом на 21.08.2107 (а.с. 26-27).

Таким чином судом з`ясовано, що вищевикладеними доказами підтверджено, що відповідач не завжди належним чином виконував свої батьківські обов`язки, ухилявся від виконання батьківських обов`язків щодо утримання та виховання малолітньої доньки. Малолітня після розірвання шлюбу мешкає з позивачкою в м. Києві. Тривалий час з липня 2015 року сторони не підтримують та проживають окремо, їх спільна донька проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні.

Також судом встановлено, що позивачка належним чином виконє свої батьківські обов`язки, завжди слідкує за тим, щоб донька мала раціональне харчування, одяг та взуття відповідного сезону, була оздоровлена, мала необхідні іграшки та книжки для її розвитку. Піклується про здоров`я дитини. Забезпечує доньку матеріально. Бажає і здатна забезпечити стабільні і гармонійні умови для життя доньки в родинній обстановці. Має постійний дохід, працює на посаді методиста у ТОВ «Луганський навчально-учбовий комбінат 1» та приватним косметологом за фахом. За місцем роботи та проживання має позитивні характеристики. Не є психічно та фізично хворою людиною.

У відповідності зі ст.141 Сімейного Кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дітей.

Згідно зі ст.ст. 160, 161 Сімейного Кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а у випадках, якщо батьки, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким з них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись судом. Місцем проживання дитини є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками.

Відповідно до ст.161 Сімейного Кодексу України при вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Викладені обставини є підставою для повного задоволення позову.

Крім того, відповідно до ухвали Сватівського районного суду від 02 серпня 2018 року було визначено відповідачу ОСОБА_3 п`ятнадцятиденний строк з дня розміщення інформації на офіційному веб-порталі судової влади даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач ОСОБА_3 повідомлений про постановлення даної ухвали 14.09.2018 року. У зазначений строк відповідачем ОСОБА_3 , а саме до 02.10.2018 року не надано до суду відзиву на дану позовну заяву.

01 листопада 2019 року від відповідача ОСОБА_3 до Сватівського районного суду Луганської області по електронній пошті надійшов відзив з додатками, в якому він просить закрити провадження у справі №752/23445/17, при цьому не вказуючи причини його неподання у встановлений судом строк та не ставить питання про продовження йому такого строку. Крім того, долучені копії документи до відзиву, не завірені належним чином та відсутні підтвердження надіслання (надання) відзиву і доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Таким чином, суд не бере до уваги відзив відповідача ОСОБА_3 від 01 листопада 2019 року, його зміст та додані до нього документи, оскільки він поданий з пропуском строку, передбаченого ст. 178 ЦПК України, а відповідач не ставить питання відповідно до ст. 127 ЦПК України про продовження процесуального строку встановленого судом.

На підставі викладеного, керуючись

ст.ст. 141,160, 161 Сімейного кодексу України

ст.ст. 2, 5, 12, 13, 81, 82, 89, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

постановив:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання малолітньої дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з її матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 витрати по сплаті судового збору в розмірі 640, 00 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Луганського апеляційного суду або через Сватівський районний суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 24 січня 2020 року.

Суддя Сватівського

районного суду В.О. Половинка