ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«14» грудня 2020 року

м. Харків

справа № 646/3664/20-ц

провадження № 22ц/818/5923/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Котелевець А. В., Хорошевського О. М.,

за участю секретаря - Дмитренко А.Ю.,

учасники справи:

заявник Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест»,

заінтересовані особи ОСОБА_1 , представник заінтересованої особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Сич Ю.Д., Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит»

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 02 листопада 2020 року в складі судді Шелест І.М.

в с т а н о в и в:

У червні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест», заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» звернувся до суду з заявою про заміну стягувача у виконавчих листах.

Заява мотивована тим, що рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30 грудня 2010 року у справі № 2-6569/10 задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором № М-088-08-ФО-21 від 18 липня 2008 року в розмірі 54 973,56 грн, пеню - 134 311,42 грн та судові витрати - 1820,00 грн.

Зазначив, що виконавчий лист по даній справі перебуває на примусовому виконанні.

Вказав, що 21 серпня 2019 року між банком та товариством укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого банк передав у власність товариства права вимоги, які виникла та/або можуть виникнути у майбутньому, зокрема, права вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів, які виникли за укладеними договорами та/або на інших підставах, наведених у додатку № 1 до цього договору. За вказаним договором до правонаступника стягувача перейшло також право вимоги за кредитним договором № М-088-08-ФО-21 від 18 липня 2008 року.

Просив замінити стягувача Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» у виконавчому листі № 2-6569/10, виданому Червонозаводським районним судом м. Харкова відносно ОСОБА_1 ; замінити стягувача Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» у виконавчому листі № 2-6569/10, виданому Червонозаводським районним судом м. Харкова відносно ОСОБА_3 ; замінити стягувача Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» у виконавчому листі № 2-6569/10, виданому Червонозаводським районним судом м. Харкова відносно ОСОБА_4 .

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 02 листопада 2020 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» про заміну стягувача у виконавчому листі задоволено, замінено стягувача Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» у виконавчому листі № 2?6569/10, що виданий Червонозаводським районним судом м. Харкова відносно ОСОБА_1 ; замінено стягувача Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» у виконавчому листі № 2?6569/10, що виданий Червонозаводським районним судом м. Харкова відносно ОСОБА_3 ; замінено стягувача Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» у виконавчому листі № 2?6569/10, що виданий Червонозаводським районним судом м. Харкова відносно ОСОБА_4 .

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу скасувати, постановити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, ухвалюючи судове рішення, не надав належної оцінки доказам справи, не звернув увагу на те, що витяг з додатку № 1 до договору про відступлення права вимоги матеріали справи не містять, а товариством не надано ні копії, ні оригіналу виконавчого документу. Зазначила, що за вказаним виконавчим листом виконавче провадження вже було відкрито та завершено і в подальшому виконавчий лист повернуто стягувачу.

Відзивів на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції від учасників справи не надходило.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала суду першої інстанції, з висновком якої погоджується судова колегія, мотивовано тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» набув статусу нового кредитора за кредитним договором, а тому наявні усі підстави для заміни сторони виконавчого провадження.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30 грудня 2010 року у справі № 2-6569/10 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором № М-088-08-ФО-21 від 18 липня 2008 року в розмірі 54 973,56 грн, пеню - 134 311,42 грн, а також судові витрати: державне мито в розмірі 1700,00 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - 120,00 грн (а.с.1-2).

23 серпня 2019 року між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим договором, банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває вимоги банку до позичальників та поручителів, зазначених у додатках № 1-2 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників за кредитними договорами та договорами поруки з урахуванням всіх змін, доповнень і додатків до них згідно реєстрів у додатках № 1-2 до цього договору. Новий кредитор сплачує банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим договором.

Як вбачається з пункту 2 цього договору за цим договором новий кредитор в день укладення цього договору набуває усі права кредитора за основними договорами, включаючи: право вимагати належного виконання боржниками зобов`язань за основними договорами, сплати боржниками грошових коштів, сплати процентів, вказаних у додатку № 1 до цього договору та сплати штрафних санкцій у розмірах, передбачених основними договорами. Розмір прав вимоги, які переходять до нового кредитора, вказаний у додатку № 1 до цього договору. Права кредитора за основними договорами переходять до нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків боржників, що надані банку відповідно до умов основних договорів.

Згідно з пунктом 4 цього договору за відступлення права вимоги за основними договорами відповідно до цього договору новий кредитор сплатив банку грошові кошти у сумі 3 914 540,78 грн. Ціна договору сплачена новим кредитором банку у повному обсязі до моменту укладення цього договору на підставі протоколу електронного аукціону № UA-EA-2019-07-10-000057-b від 01 серпня 2019 року.

Пунктом 5 вказаного договору передбачено, що наявні у банку документи, що підтверджують права вимоги до боржників, передаються банком новому кредитору за відповідним актом не пізніше 90 робочих днів із дати укладення цього договору (а.с.6-7).

З витягу з реєстру боржників, додатку № 1 до договору про відступлення прав вимоги від 23 серпня 2019 року вбачається, що банк відступив право вимоги, зокрема, і до кредитного договору № М-088-08-ФО-21 від 18 липня 2008 року (а.с.5).

Зі списку № 7876 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» на виконання пункту 3 договору про відступлення права вимоги від 23 серпня 2019 року, направив на адреси боржників, зокрема, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 повідомлення про відступлення права вимоги (а.с.9-10).

Матеріали справи містять копії квитанції про сплату ОСОБА_1 грошових коштів на погашення заборгованості за кредитним договором за період з 2008 року по 2012 рік (а.с.37-50).

Постановою Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 27 січня 2012 року ВП № 30921520 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-6569/10, виданого 14 лютого 2011 року Червонозаводським районним судом м. Харкова про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» боргу у розмірі 191 104,98 грн (а.с.52-53).

Постановою Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 15 червня 2018 року ВП № 30921520, виконавчий лист № 2-6569/10, виданий 14 лютого 2011 року Червонозаводським районним судом м. Харкова повернуто стягувачу (а.с.55-56).

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Стаття 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини невід`ємною частиною «права на суд» та фундаментальним аспектом верховенства права є принцип правової визначеності (певності), який включає дотримання принципу остаточності судового рішення.

У розумінні практики Європейського суду частина 1 статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

Згідно частин 1, 2, 5 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на корись чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.

Згідно частини 1 статті 55 ЦПК України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Під процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні слід розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків від правопопередників до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні.

Підставами правонаступництва є смерть громадянина, що був стороною виконавчого провадження, оголошення його померлим, реорганізація юридичної особи, відступлення права вимоги, переведення боргу (глава 47 ЦК України).

Пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до частини першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи з системного аналізу статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі, бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Вищевикладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13, а також у постановах Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 711/10368/2012 (провадження № 61-11549св19), від 27 листопада 2019 року у справі № 496/2685/13-ц (провадження № 61-29966св18).

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, внаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду. При цьому, реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду, позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц (провадження № 61-26197св18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 201/8548/16-ц (провадження № 61-16059св18), від 15 серпня 2018 року у справі № 190/2119/14-ц (провадження № 61-20171св18) та від 15 травня 2019 року у справі № 370/2464/17 (провадження № 61-39193св18), від 06 серпня 2020 року у справі № 2029/2-2180/11 (провадження № 61-4475св20), від 03 листопада 2020 року у справі № 436/7574/12 (провадження № 61-4667св20).

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17 січня 2020 року в справі № 916/2286/16 вказано, що «вирішуючи питання про наявність підстав для заміни учасника справи (сторони виконавчого провадження) правонаступником за відсутності обставин, що свідчать про нікчемність договору, на підставі якого подано заяву про заміну учасника правовідносин, а також відомостей щодо оспорювання або визнання недійсним цього договору у встановленому порядку, суд має виходити з принципу правомірності цього правочину, дослідивши та надавши оцінку достатності та достовірності наданих в обґрунтування заяви про заміну сторони доказів для здійснення відповідної заміни.

Матеріали справи свідчать про те, що 23 серпня 2019 року між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» укладено договір про відступлення права вимоги, зокрема, і за кредитним договором № М-088-08-ФО-21 від 18 липня 2008 року.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі щодо того, що відсутні докази про відступлення права вимоги саме за їхнім кредитним договором (витяг з додатку № 1 до договору про відступлення права вимоги, копія або оригінал виконавчого документу) спростовуються матеріалами справи, які додані до позовної заяви позивача. Що стосується наявності/відсутності виконавчого документу або його копії в матеріалах справи судова колегія зазначає, що предметом позову є заміна стягувача на правонаступника, а не поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документу та видачі його дублікату, заміна якого можлива на будь якій стадії процесу як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, якщо судове рішення не виконано, навіть, у разі повернення виконавчого документа. Як вбачається з постанови про повернення виконавчого документа його повернуто на підставі пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» за відсутності майна у боржників, на яке може бути звернено стягнення, тобто з підстав, які не позбавляють права правонаступника повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строку, встановленого статтею 12 цього Закону.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтвердила, що судове рішення не виконано.

Таким чином, суд першої інстанції правильно зазначив, що наявні усі підстави для заміни стягувача у виконавчих листах № № 2-6569/10, виданих 14 лютого 2011 року Червонозаводським районним судом м. Харкова.

Докази та обставини, на які посилається ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія визнає, що судове рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судове рішення без змін.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 02 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді А.В. Котелевець

О.М. Хорошевський

Повний текст постанови складено 16 грудня 2020 року.