УХВАЛА

21 січня 2020 року

м. Київ

справа № 2601/18570/12

провадження № 61-16564св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Звєркова Наталія Володимирівна,

розглянувши у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Київського апеляційного суду від 04 вересня 2019 року у складі колегії суддів Болотова Є. В., Мостової Г. І., Музичко С. Г.

в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Звєркова Наталія Володимирівна, про визнання заповіту недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог заяви і рішень судів

У вересні 2012 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Звєркова Н. В., про визнання заповіту недійсним.

Позов мотивовано тим, що вона проживає у квартирі АДРЕСА_1 . В цьому ж будинку у квартирі АДРЕСА_2 проживало подружжя: ОСОБА_3 , 1926 року народження та ОСОБА_4 , 1931 року народження, які своїх дітей не мали.

Після смерті у жовтні 2010 року ОСОБА_3 та внаслідок значного погіршення стану здоров`я ОСОБА_4 усі її побутові проблеми позивач вимушено взяла на себе.

22 лютого 2011 року ОСОБА_4 склала заповіт, яким усе належне їй майно заповіла позивачу. З 05 квітня 2012 року по день смерті ОСОБА_4 фактично знаходилась на стаціонарному лікуванні та матеріальному забезпеченні ОСОБА_1

09 травня 2012 року відповідач, дізнавшись від позивача про лікарню, в якій на той час перебувала ОСОБА_4 та отримавши її паспорт, перевела спадкодавця в іншу лікувальну установу, де вона згодом померла.

Після смерті ОСОБА_4 позивач дізналась про складений заповіт від 29 травня 2012 року від імені ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 , що був посвідчений нотаріусом у присутності двох свідків.

Посилаючись на те, що такий заповіт не міг бути складений, оскільки 26 травня 2012 року вона зустрічалась з ОСОБА_4 , яка на той час була у слабкому стані, а також на те, що на час підписання заповіту ОСОБА_4 не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними, ОСОБА_1 , з урахуванням уточнених позовних вимог, просила визнати недійсним заповіт від імені ОСОБА_4 , укладений на користь ОСОБА_2 та посвідчений 29 травня 2012 року.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 30 травня 2016 року у складі судді Ладиченко С. В. у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 04 вересня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 30 травня 2016 року скасовано. Ухвалено нове рішення про задоволення позову. Визнано недійсним заповіт укладений від імені ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , посвідчений 29 травня 2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Звєрковою Н. В. за реєстровим № 2212.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у вересні 2019 року, ОСОБА_2 , посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення місцевого суду.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 11 вересня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі за вищевказаною касаційною скаргою.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У відповідності до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права (частина друга статті 389 ЦПК України).

27 вересня 2019 року справу розподілено колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в складі суддів Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Фаловської І. М.

Позиція та висновки Верховного Суду

Відповідно до частини п`ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Звєркова Наталія Володимирівна, про визнання заповіту недійсним призначитидо судового розгляду.

Справу розглянути в порядку спрощеного позовного провадження колегією в складі п`яти суддів за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. І. Грушицький

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська