ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1317/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" січня 2020 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Коренюк А.М.

при секретарі Козін В.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва заяву ОСОБА_1 , діючої в інтересах ОСОБА_2 , про відвід головуючого судді по розгляду справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання будівництва незаконним, його знесення та виділ майна в натурі, суд -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні цього суду з 12 грудня 2017 року (а.с. 35) знаходяться вказана цивільна права.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким зокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції.

Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Дана справа передана судді в порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України.

Визначення судді, а в разі колегіального розгляду - судді-доповідача для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою під час реєстрації документів, зазначених у частині другій статті 14 цього Кодексу, а також в інших випадках визначення складу суду на будь-якій стадії судового процесу, з урахуванням спеціалізації та рівномірного навантаження для кожного судді, за принципом випадковості та в хронологічному порядку надходження справ (ч.1 ст. 33 ЦПК України).

Представником позивача Новіковим І.П., діючим на підставі довіреності від 10 січня 2020 року, повторно на стадії розгляду справи по суті, за минуванням стадії підготовчого судового засідання, на якому позивачем відвід не заявлявся, тим виявивши довіру головуючому судді, подана заява від 22 січня 2020 року про відвід головуючого судді з посиланням на те, що в діях цього судді вбачається сумнів у об`єктивному та неупередженому розгляді даної справи, не погоджуючись із процесуальними діями головуючого судді, вважаючи наявним конфлікт інтересів між позивачем та представником відповідача, й з підстави оскарження дій головуючого судді до Вищої ради правосуддя.

Водночас, подавши таку заяву, в судове засідання заявник відводу не прибув, будучи намежним чином повідомленим про час та місце його проведення.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 , діючий на підставі ордера адвоката про надання правової допомоги від 05 січня 2020 року, виданого на підставі договору про надання правової допомоги від 14 травня 2018 року, заяву не підтримав, вважаючи її необгрутнованою.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 15 січня 2020 року на підставі ч.3 ст. 39 ЦПК України у дозволі на заявлення ОСОБА_1 , діючим в інтересах ОСОБА_2 , про відвід головуючого судді по розгляду справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання будівництва незаконним, його знесення та виділ майна в натурі, відмовлено (а.с. 125-126), й на час оголошення такої ухвали судом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишили зал судового засідання до закінчення розгляду справи, що стало наслідком оголошення перерви у розгляді справи та вплив на строки розгляду справи по суті.

Така процесуальна поведінка позивача та його представника є неприйнятною та їхдії порушують права інших учасників розгляду справи, які добросовісно виконують покладений процесуальним законом обов`язок.

Питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість (ч.ч.1, 2 ст. 40 ЦПК України).

Положенням ст. 49 ЦПК України визначені процесуальні права та обов`язки сторін та стадії цивільного процесу, на яких вони можуть бути реалізовані.

З підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи (ч.2 ст. 39 ЦПК України).

Відповідно до ч.3 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Дана заява не може бути предметом розгляду з підстав заявлення її по минуванню стадії початку підготовчого засідання, яке відбулось 28 травня 2019 року за участі позивача, яким відвід головуючому судді не заявлявся, виявивши довіру такому судді.

Окрім того, відповідно до ч.4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Заявлення відводу головуючому судді представником позивача на такій стадії судового розгляду справи - розгляду справи по суті, зважаючи на процесуальну правильність поведінки учасників справи, суд оцінює як зловживання процесуальними правами, водночас визначена заявником підстава для відводу головуючого судді є безпідставною.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, водночас зловживання процесуальними правами не допускається (ч.1 ст. 44 ЦПК України).

Рішенням Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, оскільки одним із критеріїв «розумності строку» є саме поведінка заявника.

Так, суд покладає на заявника не лише обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, які безпосередньо його стосуються, а й утримуватися від виконання заходів, що затягують провадження у справі, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для пришвидшення процедури слухання. Одним із таких прикладів, коли поведінка заявників стала однією з причин затягування розгляду справи, є ріщення Європейського суду з прав людини «Чікоста і Віола проти Італії».

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доспупності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, у тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Європейський суд з прав людини у справі «Гінчо проти Португалії» зазначив, що держави-учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо судового розгляду упродовж розумного строку.

Відповідно до пункту 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Зважаючи на повторність заявлення аналогічного відводу головуючому судді на стадії розгляду справи по суті, та неявка такого заявника як сторони в судове засідання свідчить про недобросовісність здійснення позивачем/його представником своїх процесуальних прав, водночас такі дії порушують права інших учасників розгляду справи, які добросовісно виконують покладений процесуальним законом обов`язок, усупереч дій/поведінки позивача.

Європейський суд з прав людини у справі «Каракуця проти України» зазначив, що неналежна зацікавленість у розгляді справи може бути підставою для процесуальних наслідків.

На підставі вищевикладеного, п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України та, керуючись ч.3 ст. 39, ст. 40 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

У дозволі на заявлення ОСОБА_1 , діючим в інтересах ОСОБА_2 , про відвід головуючого судді по розгляду справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання будівництва незаконним, його знесення та виділ майна в натурі, - відмовити.

Ухвала остаточна, оскаженню не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

СУДДЯ: