Тарутинський районний суд Одеської області
_________________________________________________________________________
Справа №514/910/20
Провадження по справі № 2/514/330/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2020 року смт Тарутине

Тарутинський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Кравченко П.А.

при секретарі Мочу І.П.

розглянувши в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Тарутине цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виноградівської сільської ради Тарутинського району Одеської області, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Виноградівської сільської ради Тарутинського району Одеської області, в якому просить визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на земельну ділянку площею 3,38 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Виноградівської сільської ради, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 087154 виданого 30 січня 2001 року, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер його дядько ОСОБА_2 .

Після смерті дядька ОСОБА_2 відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме: земельну ділянку, в розмірі 3,38 га, яка належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на земелю серії І-ОД №087154 виданого 30 січня 2001 року на підставі рішення ХVI сесії ХХІІІ скликання Виноградівської сільської ради народних депутатів Тарутинського району Одеської області від 02 листопада 2000 року за № 16, що розташована на території Виноградівської сільської ради Тарутинського району Одеської області.

З метою отримання свідоцтва про право на спадщину на вказане вище спадкове майно, заявник звернувся з заявою до державного нотаріуса Тарутинської районної державної нотаріальної контори Одеської області. Постановою від 20.09.2018 року спадкоємцю було відмовлено у зв`язку з тим, що у наданому заповіті, посвідченому секретарем Виноградівської сільської ради Тарутинського району Одеської області від 30.10.2001 року, зареєстрованого у реєстрі за №154 ОСОБА_2 заповідав ОСОБА_1 житловий будинок, все майно в будинку та земельну частку (пай) 4,97 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), разом з тим, земельна ділянка площею 3,38 га, яка розташована на території Виноградівської сільської ради Тарутинського району Одеської області, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала спадкодавцю на підставі Державного акту заповітом не охоплена, що не відповідає змісту. ОСОБА_1 є спадкоємцем п`ятої черги. Інші спадкоємці відсутні. Позивач ОСОБА_1 фактично прийняв спадщину, оскільки проживав разом з ОСОБА_2 на час відкриття спадщини.

Зазначені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з вказаною позовною заявою.

Позивач в судове засідання не з`явився, на розгляд суду від нього надійшла заява про підтримання позовних вимог та з проханням розглянути справу за його відсутності.

Представник відповідача Виноградівської сільської ради Тарутинського району Одеської області сільський голова у судове засідання не з`явився. На адресу суду від представника відповідача надійшла заява про згоду з позовними вимогами позивача та з проханням розглянути справу без його участі.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть виданого Виноградівською сільською радою Тарутинського району Одеської області (а.с.6).

30 жовтня 2001 року ОСОБА_2 склав заповіт, посвідчений секретарем Виноградівської сільської ради Тарутинського району Одеської області, яким заповідав житловий будинок, все майно будинку та земельну частку (пай) сертифікат серії ОД № 0318629 виданий КСП «Виноградівський» розмір частки (пай) 4,97 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (7).

ОСОБА_2 на підставі рішення ХVІ сесії ХХІІІ скликання Виноградівської сільської ради народних депутатів Тарутинського району Одеської області від 2 листопада 2000 року №16 належала земельна ділянка площею 3,38 га, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на земелю серії І - ОД № 087154 (а.с.8).

З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказане вище спадкове майно, заявник звернувся з заявою до державного нотаріуса Тарутинської районної державної нотаріальної контори Одеської області, однак йому постановою від 20.09.2018 року було відмовлено (а.с.9).

Згідно довідки Виноградівської сільської ради №683 від 22.10.2020 року, ОСОБА_1 , є рідним племінником ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_1 доглядав до дня смерті дядька ОСОБА_2 та здійснював його поховання (а.с.39).

Відповідно до копії спадкової справи №375/2018 до майна померлого ОСОБА_2 , вбачається, що ОСОБА_1 є спадкоємцем до майна ОСОБА_2 .

Рішенням Тарутинського районного суду Одеської області від 12 листопада 2019 року встановлено факт спільного проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_2 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Статтею 55 Конституції України гарантовано, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Пунктом «а» ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України встановлено, що захист права громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання права.

За змістом ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно з п.4 ст.25 Цивільного кодексу України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, тому питання щодо оформлення права власності на нерухоме майно можливо вирішити лише за спадкоємцями померлої особи в судовому порядку.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до вимог ст.ст.1217, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування одержують особи, зазначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст.. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа.

Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., зокрема, в ст.1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до ст.9 Конституції України, а також у вітчизняному законодавстві.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Враховуючи вищевказані обставини, які були встановлені під час судового розгляду та підтверджені відповідними доказами, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 320, 1216, 1217, 1220, 1266, 1268, 1270 ЦК України, ст.ст.12, 80, 81, 82, 200, 206, 211, 247, 259, 264, 265, 268, 293-294, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Виноградівської сільської ради Тарутинського району Одеської області, про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на земельну ділянку площею 3,38 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Виноградівської сільської ради, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 087154 виданого 30 січня 2001 року, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 09.12. 2020 року.

Суддя П.А. Кравченко