Справа № 442/2671/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Івасівка А.П.
Провадження № 22-ц/811/3109/19 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 року року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - Шандри М.М.

суддів: Струс Л.Б., Левика Я.А.

секретаря: Бадівської О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Дрогобицької міської ради на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12 травня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування квартири дійсним,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила визнати дійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 ,укладений 01.04.2014 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , визнавши за нею право власності на вказану квартиру. В обґрунтування позову покликалася на те, що 01.04.2014 її мати ОСОБА_2 подарувала їй квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування від 01.04.2014. При укладанні вказаного договору відповідач відмовилась оформити його у нотаріуса, пояснюючи сімейними обставинами та своєю зайнятістю на роботі. Спірна квартира належала відповідачці на підставі договору купівлі-продажу квартири 22.08.2012, посвідченого приватним нотаріусом м. Дрогобича Спариняк Г.І., надалі виникла необхідність розпорядитися вищевказаним майном, однак нотаріусом їй було відмовлено у посвідченні договору дарування у зв`язку з наявністю самовільної прибудови, на яку не виготовлено правовстановлюючих документів.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12 травня 2014 року позов задоволено.

Визнано дійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 , укладений 01.04.2014 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12 травня 2014 року оскаржила Дрогобицька міська рада.

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що суд першої інстанції без жодних правових підстав, без участі сторін задоволив позов. Вказує, що факт самовільного будівництва було встановлено та вказано, що нотаріусом було відмовлено у посвідченні договору дарування у зв`язку з наявністю самовільної прибудови, на яку не було виготовлено правовстановлюючих документів. Посилається на відомості з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, підтверджено довідкою від 20.09.2018 №138410849 спочатку житлова площа квартири АДРЕСА_1 становила 23,5 кв.м., а згодом стала становити - 43,8 кв.м., а загальна збільшилась до 92,3 кв.м.. Однак незважаючи, на те , що такий факт мав місце, суд не залучив третіх осіб та визнав за ОСОБА_1 право власності на квартиру вже із збільшою площею на рахунок самочинного будівництва - 92,30 кв.м.Вказує на те, що ОСОБА_1 здійснила порушення усіх норм, які передбачені ст. 376 ЦК про здійснення самочинного будівництва, однак суд не надав цьому оцінки. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Від представника Дрогобицької міської ради надійшло письмове клопотання про розгляд справи без участі представника апелянта. Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча про розгляд справи повідомлялися належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення. Тому розгляд справи відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України здійснюється колегією суддів за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписуючого технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження слід закрити з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 9 частини 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції чинній з 15.12.2017, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з пунктом 13 частини 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року) судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

За змістом частини першої статті 292, частини першої статті 294 ЦПК України у редакції, чинній до 15.12.2017, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Частина третя статті 297 ЦПК України у редакції, чинній до 15.12.2017, передбачає можливість поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції за наявності підстав для такого поновлення, які будуть визнані судом поважними.

Разом з тим, незалежно від поважності причини пропуску строку апеляційного оскарження апеляційний суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга прокурора, органу державної влади чи органу місцевого самоврядування подана після спливу одного року з моменту оголошення оскаржуваного судового рішення.

Таким чином, згідно із статтею 297 ЦПК України (у редакції, чинній до 15.12.2017) норма щодо річного присічного строку для поновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції розповсюджувались на апеляційні скарги, подані прокурором або органом державної влади, або органом місцевого самоврядування.

Дрогобицька міська рада у вересні 2019 року звернулася з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції, ухвалене 12 травня 2014 року.

Передумовою вирішення питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи ( яка є органом місцевого самоврядування), поданою після 15.12.2017, на рішення, ухвалене судом до набрання чинності редакцією ЦПК з 15.12.2017, є розгляд та вирішення питання розповсюдження присічного річного строку для поновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції визначеного статтею 297 ЦПК України у редакції, чинній до 15.12.2017.

Тобто у даному випадку на Дрогобицьку міську раду, як орган місцевого самоврядування поширюється присічний річний строк для поновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, визначеною ст.. 297 ЦПК України ( у редакції чинній до 15.12.2017), що передбачає відмову у відкритті апеляційного провадження.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що дане апеляційне провадження слід закрити виходячи з того, що за положеннями абзацу третього частини третьої статті 297 ЦПК України органи державної влади або місцевого самоврядування позбавлені права апеляційного оскарження судового рішення зі спливом річного строку з моменту його проголошення, а тому незалежно від поважності причини пропуску строку апеляційного оскарження органом місцевого самоврядування в разі помилкового відкриття апеляційного провадження воно підлягає закриттю.

Наявність зазначеної ухвали не позбавляє Дрогобицьку міську раду у разі, якщо вона вважає порушеними права територіальної громади, звернутися з відповідним позовом до суду на їх захист.

Керуючись ст. ст. 358, 368,384 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою Дрогобицької міської ради на рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 12 травня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування квартири дійсним - закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст ухвали складено: 21.01.2020

Головуючий

Судді