Справа № 214/7924/20
2/214/3321/20
У Х В А Л А

про забезпечення позову

14 грудня 2020 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Євтушенка О.І., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі №214/7924/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за розписками, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою 19 листопада 2020 року, в якій просить суд: стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованість за розпискою від 12 грудня 2016 року на її користь у розмірі 429 000 грн. 00 грн., 3% річних 9 908 грн 00 коп., інфляційні втрати 7 335 грн. 90 коп., що загалом складає 446 243 грн. 90 коп.; стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованість за розпискою від 25 жовтня 2017 року на її користь у розмірі 396 00 грн. 00коп., 3% - річних 10 350 грн. 30 коп., інфляційних втрат 5 148 грн. 00 коп, що загалом складає 411 498 грн. 30 коп.; стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на її користь судовий збір у розмірі 8 578 грн.00 коп.

11 грудня 2020 року на адресу суду в порядку ч.6 ст.187 ЦПК України надійшла відповідь з адресно-довідкового органу про реєстрацію місця проживання відповідача ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , а відповідно про реєстрацію ОСОБА_2 вказано, що він не значиться зареєстрованим в Саксаганському районі м. Кривого Рогу.

Ухвалою суду від 14 грудня 2020 року позов прийнято до розгляду з відкриттям загального позовного провадження та початком підготовчого провадження.

Одночасно з позовною заявою позивач ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову в порядку ст.149 ЦПК України шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що знаходиться за адресами: АДРЕСА_2 ; 2) АДРЕСА_3 ; 3) АДРЕСА_4 ; 4) АДРЕСА_5 ; грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачам ( ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ) і знаходяться у них чи у інших осіб. На її переконання, ймовірність відчуження майна відповідачем унеможливить виконання судового рішення в подальшому, у зв`язку з чим застосування заявлених нею заходів забезпечення позову є доцільним та оправданим.

В порядку ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи у встановлений законом строк.

Заяву про забезпечення позову, подану одночасно з пред`явленням позову до суду з дотриманням порядку, встановлено ч.1 ст.152 ЦПК України.

Суд, дослідивши зміст та вимоги заяви про забезпечення позову, додані до неї документи, зміст та вимоги позовної заяви, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову це заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим. Метою забезпечення позову є негайні, проте, тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання шкоди позивачу.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу. Вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ч.ч.5-7 ст.153 ЦПК України, залежно від обставин справи, суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову, підстави його обрання та вирішує питання про зустрічне забезпечення.

Дослідженням змісту та вимог позовної заяви встановлено, що предмет спору стосується стягнення заборгованості за розписками, відповідно до яких 12 грудня 2016 року та 25 жовтня 2017 року, ОСОБА_1 надала у борг ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , грошові кошти в загальному розмірі 20 000 євро, які вони на теперішній час не повернули.

Як вбачається з наданих до заяви документів, відповідачу ОСОБА_3 на праві власності належить наступне нерухоме майно:

- квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 на підставі договору дарування ВРВ №500125 від 28 вересня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Літвіновою І.І., зареєстровано в реєстрі за №3434, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав за №31572586 від 07 жовтня 2010 року та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно;

- квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 на підставі договору дарування ВРВ №500126 від 28 вересня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Літвіновою І.І., зареєстровано в реєстрі за №3436, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав за №31572688 від 12 жовтня 2010 року та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно;

- квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 на підставі договору дарування ВРВ №500127 від 28 вересня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Літвіновою І.І., зареєстровано в реєстрі за №3438, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав за №31576912 від 12 жовтня 2010 року та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно;

- квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 на підставі договору дарування ВРВ №500128 від 28 вересня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Літвіновою І.І.,зареєстровано в реєстрі за №3440, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав за №31576556 від 12 жовтня 2010 року та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Враховуючи зазначені вище обставини, суд приходить до висновку, що на даний час є всі підстави припускати, що вжиття заходів забезпечення позову є необхідним та оправданим завданнями цивільного судочинства та забезпечуватиме ефективний захист та поновлення порушених, оспорюваних прав та інтересів позивача, які вона має намір захистити при зверненні до суду.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6 -605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Обираючи вид забезпечення позову, суд враховує інтереси сторін та інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати позивач, пред`явленим нею вимогам, у зв`язку з чим вважає необхідним заяву задовольнити частково та забезпечити позов, пред`явлений ОСОБА_1 шляхом накладення арешту на майно та встановлення заборони здійснення реєстраційних дій стосовно нього, що в подальшому не призведе до порушення прав позивача у разі задоволення позову та виключить можливість не ефективного виконання судового рішення. Щодо вимоги ОСОБА_1 про накладення арешту на грошові кошти відповідачів, суд вважає за необхідне відмовити в цій частині, оскільки нею не конкретизовано, на які саме грошові кошти вона просить накласти арешт, в якому розмірі та де саме знаходяться ці грошові кошти.

Підстав, які б визначали необхідність застосування зустрічного забезпечення позову в порядку ст.154 ЦПК України, судом не встановлено.

Керуючись ст.ст.2, 150-153, 157, 260-261, 353, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на нерухоме майно, що розташоване за адресами:

- АДРЕСА_6 ;

- АДРЕСА_3 ;

- АДРЕСА_4 ;

- АДРЕСА_5 , які на праві приватної власності належить ОСОБА_3 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) до ухвалення рішення по цивільній справі №214/7924/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за розписками.

У застосуванні інших заявлених ОСОБА_1 заходів забезпечення позову відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її винесення.

Копію ухвали невідкладно направити Саксаганський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) для негайного виконання, а позивачеві та іншим особам, яких стосуються заходи забезпечення позову для відома.

Попередити, що особи, винні у невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановленому законом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу протягом 15 днів з дня її підписання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення їй копії ухвали суду. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Відомості про сторін:

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована: АДРЕСА_7 .

ОСОБА_2 , РНОКПП невідомий, проживаючий: АДРЕСА_8 8/6.

ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований: АДРЕСА_1 .

Ухвалу складено та підписано 14 грудня 2020 року.

Суддя О.І. Євтушенко