Справа № 442/3437/17
Провадження № 4-с/442/6/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2020 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої - судді Павлів З.С.

з участю секретаря судового засідання Нестір А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі матеріали скарги ОСОБА_1 на дії заступника начальника Головного ТУЮ з питань державної виконавчої служби начальника управління державної служби ГТУЮ у Львівській області Сало Ю.А.; начальника Дрогобицького міськрайонного віділу ДВС ГТУЮ Савчин Н.В., заінтересовані особи: ОСОБА_2 , приватне підприємство «Три дивани», -

встановив:

22.11.2019 ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просить визнати неправомірними дії начальника Головного ТУЮ з питань державної виконавчої служби начальника управління державної служби ГТУЮ у Львівській області Сало Ю.А. з видачі постанови про результати перевірки законності виконавчого провадження від 29.10.2019 №59440311/П-7; скасувати постанову про результати перевірки законності виконавчого провадження від 29.10.2019 ВП №59440311/П-7.; визнати неправомірними дії начальника Дрогобицького міськрайонного віділу ДВС ГТУЮ Савчин Н.В. з видачі постанови про скасування процесуального документа від 04.11.2019 у ВП 59440311; скасувати постанову про скасування процесуального документа від 04.11.2019 у ВП 59440311.

В обґрунтування клопотання покликається на те, що на примусовому виконанні Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області знаходиться виконавчий лист №442/3437/17, виданий Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області 26.06.2019 про виселення ОСОБА_1 з нежитлового приміщення, загальною площею 167,2 кв.м., які на даний час позначені в Технічному паспорті на нежитлове приміщення літ. «5г» під літ.1, площею 167,2 в.м. і в Технічному паспорті на нежитлове приміщення літ.«5д» під літ.1, площею 4 кв.м., приміщення спільного користування площею 24,6 кв.м., приміщення загального користування площею 0,394 кв.м., що знаходиться на другому поверсі будинку АДРЕСА_1 (ВП 59440311). Після відкриття виконавчого провадження, ним було повідомлено Дрогобицький міськрайонний відділ ДВС ГТУЮ у Львівській області про те, що ні він, ні його речі не знаходяться у вищевказаному приміщенні, яке належить Приватному підприємству «Три дивани» на праві приватної власності, а тому ним не створюється перешкод стягувачу у користуванні будь-яким нежитловим приміщенням. 18.09.2019 державний виконавець Дрогобицького міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області Коваль І.А., встановивши, що боржник і його майно відсутні у вказаному приміщенні, постановила постанову про закінчення виконавчого провадження. 29.10.2019 заступником начальника Головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Сало Ю.А. прийнято постанову №59440311/П-7 про результати перевірки законності виконавчого провадження, згідно якої дії державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області Коваль І.А. визнано такими, які вчинені із порушенням вимог частини восьмої статі 66 та пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження». 04.11.2019 начальник Дрогобицького міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області Савчин Н.В. прийняла постанову про скасування процесуального документа. В іншому випадку не буде проведено його примусове виконання о 10.00 год. 20.11.2019. Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови начальника Управління ДВС ГТУЮ у Львівській області Сало Ю.А., ним було встановлено, що державним виконавцем Дрогобицького міськрайонного відділу не було складено акт про фактичне виконання, а тому постанова про закінчення виконавчого провадження винесена з порушенням вимог ч.8 ст.66 Закону України «Про виконавче провадження». Скаржник з постановою начальника Головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби начальник Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Сало Ю.А. від 29.10.2019 №59440311/П-7 не погоджується, вважає її необґрунтованою, незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Крім цього, не погоджується з постановою начальника Дрогобицького міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області Савчин Н.В. про скасування процесуального документа від 04.11.2019 у даному виконавчому провадженні, вважаю її незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Зокрема, у матеріалах виконавчого провадження наявні документи, отримані Дрогобицьким міськрайонним відділом ДВС ГТУЮ у Львівській області, які підтверджують те, що нежитлове приміщення, з якого його хочуть виселити у примусовому порядку, належить Приватному підприємству «Три дивани». Крім цього, під час примусового виконання даного виконавчого провадження державні виконавці мали змогу перевірити, що у приміщенні на законній підставі знаходиться інша особа ФОП ОСОБА_3 А тому, 17.07.2019 державним виконавцем Дрогобицького міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області Коваль І.А. складено Акт про те, що у даному нежитловому приміщенні відсутнє майно боржника і сам боржник, що підтверджує те, що боржником фактично добровільно виконано судове рішення. Примусове виселення полягає у звільненні приміщення, зазначеного у виконавчому документі, від боржника, його майна, домашніх тварин та у забороні боржника користуватися цим приміщенням. Примусовому виселенню підлягають виключно особи, зазначені у виконавчому документі. Як вбачається з вищенаведеного та матеріалів виконавчого провадження, акт про те, що у нежитловому приміщенні АДРЕСА_2 на АДРЕСА_3 Дрогобичі відсутнє майно боржника і сам боржник було складено 17.07.2019 державним виконавцем Дрогобицького міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області, Коваль ОСОБА_4 , а тобто нею були виконані вимоги ч.8 ст.66 Закону України «Про виконавче провадження», а тому підстави для винесення оскаржуваних постанов були відсутні.

Ухвалою судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25.11.2019, поновлено строк на звернення до суду з даною скаргою, відкрито провадження за даною скаргою та призначено розгляд скарги на 02.12.2019.

28.11.2019 Дрогобицьким міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області подано до суду відзив на скаргу, в якій вказує на необґрунтованість та безпідставність поданої скарги, просить в задоволенні такої відмовити.

02.12.2019 розгляд скарги відкладено за клопотанням представника ОСОБА_1 , а також за клопотанням заінтересованої особи ОСОБА_2 на 24.12.2019.

12.12.2019 на адресу суду надійшов відзив на скаргу від Головного територіального управління юстиції у Львівській області.

24.12.2019 представник скаржника ОСОБА_5 подав до суду клопотання про відкладення розгляду скарги у зв`язку з хворобою. Клопотання задоволено, розгляд скарги відкладено на 13.01.2020.

13.01.2020 розгляд скарги відкладено за клопотанням Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції на 23.01.2020.

На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 09.10.2019 №870 «Деякі питання територіальних органів Міністерства юстиції» Міністерством юстиції України прийнято наказ від 16.10.2019 №3173/5 «Про утворення міжрегіональних територіальних органів Міністерства юстиції України», яким ліквідовано як юридичну особу публічного права Головне територіальне управління юстиції у Львівській області та утворено Західне міжрегіональне управління міністерства юстиції. У зв`язку з цим, в судовому засіданні здійснено заміну заінтересованої особи: Головне територіальне управління юстиції у Львівській області (в особі Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області) на Західне міжрегіональне управління міністерством юстиції (м.Львів) в особі Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів)

Представник Соломчака ОСОБА_6 в судовому засіданні скаргу підтримала, покликаючись на обставини, викладені у скарзі, просить таку задоволити.

Представник Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції в особі Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судовому засіданні скаргу заперечив з підстав, викладених у відзиві. Зокрема, вказує на те, що в акті не міститься підтвердження виконання рішення суду, такого акту не достатньо щоб довести відсутність боржника. Повідомлення від боржника про добровільне виконання рішення не надходило. А тому постанова про закінчення виконавчого провадження, з метою належного виконання рішення суду, скасовано.

Представник Дрогобицького міськрайонного відділу Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції в судовому засіданні скаргу заперечив, покликаючись на її безпідставність, просить в задоволенні такої відмовити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 та його адвокат в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечили з підстав, викладених у письмовому запереченні, долученому до матеріалів скарги. Наголосили, що рішення суду не є належно виконано та відсутність боржника в приміщенні не є перешкодою для виселення. Просять в задоволенні скарги відмовити.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали скарги, суд приходить до наступних висновків.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадової особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п.9 ч.3 ст.129 Конституції України, до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Зазначене конституційне положення відображено і у ст.18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

При цьому, за змістом ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України»,ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.4 ст.10 ЦПК України, при розгляді справ суд застосовує Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право кожного на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, невід`ємною частиною якого є принцип правової визначеності (певності), що включає в себе дотримання остаточності судового рішення.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, право на суд стало б ілюзорним у разі, коли б правова система держави допускала, аби остаточне, обов`язкове судове рішення залишалося невиконаним (рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України», заява №60750/00, п.43; рішення від 27 липня 2004 року у справі «Ромашов проти України», заява № 67534/01, п.42; рішення від 15 жовтня 2009 року у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України», заява №40450/04, п.51).

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 29.06.2004 у справі «Півень проти України» (заява №56849/00, п.35) вказано, що право на судовий розгляд, гарантоване ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, також, захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишаться невиконаними, завдаючи шкоди одній стороні.

Зі змісту рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України»), якими було встановлено порушення п.1 ст.6, ст.13 Конвенції та ст.1 Першого протоколу до Конвенції, випливає однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою ст. 129-1 Конституції України.

Як зауважує Європейський суд з прав людини в пункті 23 рішення по справі «Матківська проти України» від 12.03.2009 року (заява № 38683/04), реалізоване право знаходить свою ефективну реалізацію саме у момент виконання.

Отже, виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а основним призначенням стадії виконавчого провадження є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Відповідно до норм ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.1 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) роз`яснень у п.13 узагальнення судової практики розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.01.2013 №24-152/0/4-13 державний виконавець зобов`язаний здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначений виконавчим документом, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що у Дрогобицькому міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження №59440311 з примусового виконання виконавчого листа №442/3437/17, виданого 26.06.2019 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про виселення ОСОБА_1 з нежитлового приміщення загальною площею 167,6 кв.м., які на даний час позначені в Технічному паспорті на нежитлове приміщення літ. «5г» під літ.1, площею 167,2 кв.м. і в Технічному паспорті на нежитлове приміщення літ. «5д» під літ.1, площею 4 кв.м., приміщення спільного користування площею 24,6 кв.м., приміщення загального користування площею 0,394 кв.м., що знаходиться на другому поверсі будинку АДРЕСА_1 .

02.07.2019 постановою державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Коваль І.А. відкрито виконавче провадження з виконання вищевказаного виконавчого листа. (а.с.19)

17.07.2019 державним виконавцем, з метою перевірки виконання рішення суду здійснено вихід за адресою, яка вказана у виконавчому документі та встановлено, що у нежитловому приміщенні відсутні боржник та майно боржника, проте у такому здійснює підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_3 , про що складено відповідний акт.

Як вбачається з представлених суду матеріалів виконавчого провадження, 18.07.2019 державним виконавцем скеровано на адресу ФОП ОСОБА_3 вимогу щодо звільнення нежитлового приміщення загальною площею 167,6 кв.м., які на даний час позначені в Технічному паспорті на нежитлове приміщення літ. «5г» під літ.1, площею 167,2 кв.м. і в Технічному паспорті на нежитлове приміщення літ. «5д» під літ.1, площею 4 кв.м., приміщення спільного користування площею 24,6 кв.м., приміщення загального користування площею 0,394 кв.м., що знаходяться на другому поверсі будинку АДРЕСА_1 від особистого майна.

19.07.2019 на адресу Відділу ДВС надійшла заява ФОП ОСОБА_3 про те, що він орендує приміщення площею 169,9 кв.м. та 4 кв.м. в будинку АДРЕСА_1 , яке належить Приватному підприємстві «Три дивани», а не приміщення площею 167,2 кв.м., площею 4 кв.м., площею 24,6 кв.м. та площею 0,394 кв.м., які зазначені у вимозі державного виконавця від 18.07.2019. Повідомив, що ОСОБА_1 в орендованому приміщенні відсутній та підприємницькою діяльністю не займається.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_7 належить нежитлове приміщення загальною площею 167,6 кв.м., яке знаходиться у АДРЕСА_1 .

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно приміщення «5г» та «5д», загальною площею 169,9 кв.м. та 4 кв.м. відповідно, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 належить Приватному підприємству «Три дивани».

У зв`язку із розбіжністю в інформації, вказаної у виконавчому документі та Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, стосовно площі та його власника, державний виконавець звернувся до суду із відповідною заявою про роз`яснення рішення суду.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 30.07.2019 роз`яснено виконуване рішення суду: «необхідно виселити ОСОБА_1 з нежитлового приміщення загальною площею 167,6 кв.м., які на даний час позначені в Технічному паспорті на нежитлове приміщення літ. «5г» під літ.1, площею 167,2 кв.м. і в Технічному паспорті на нежитлове приміщення літ. «5д» під літ.1, площею 4 кв.м., приміщення спільного користування площею 24,6 кв.м., приміщення загального користування площею 0,394 кв.м., що знаходиться на другому поверсі будинку АДРЕСА_1 .» (а.с.21-23)

24.07.2019 у відділ надійшла заява боржника про те, що останній вказаними нежитловими приміщеннями не користується та не має до них жодного відношення, відповідно не чинить жодних перешкод ОСОБА_7 , а також боржник повідомив, що не має можливості виконати рішення суду в частині :привести майно у попередній стан, оскільки не має жодного доступу до даного майна.

18.09.2019 державним виконавцем, на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Заступником начальника головного територіального управління юстиції у з питань державної виконавчої служби начальником Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Сало Ю.А. на виконання доручення в.о. директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Вишневського Ю.А. від 17.10.2019 №Г-16786/20.4 щодо проведення перевірки матеріалів виконавчого провадження №59440311, та при розгляді неодноразових звернень ОСОБА_2 щодо неправомірних дій працівників Дрогобицького МРВ ДВС ГТУЮ у Львівській області проведено перевірку вищевказаного виконавчого провадження. Встановлено, що державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з порушенням ч.8 ст.66 Закону України «Про виконавчого провадження», а саме: про виконання рішення про виселення боржника державним виконавцем не складено відповідний акт. У зв`язку з цим, 29.10.2019 винесено постанову №59440311/П-7, якою дії державного виконавця Дрогобицького міьскрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Коваль І.А. визнано такими, що вчинені із порушенням вимог частини 8 ст.66 та п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», начальнику Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Савчин Н.В. вжити заходів щодо усунення порушення законодавства виявлених за наслідками перевірки матеріалів виконавчого провадження у строк до 04.11.2019. (а.с.6-7)

04.11.2019 начальником відділу Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Савчин Н.В. винесено постанову, якою скасовано вище зазначену постанову про закінчення виконавчого провадження. (а.с.8)

13.11.2019 державним виконавцем скеровано Гуку Я.. ОСОБА_8 . та ОСОБА_1 вимогу виконати вищевказаний виконавчий документ в строк до 20.11.2019, повідомлено, що у випадку невиконання добровільно вимог вищевказаного виконавчого документа буде проведено його примусове виконання о 10.00 год. 20.11.2019. (а.с.4)

У статті 66 Закону визначено порядок виконання рішення суду про виселення боржника. У статті встановлено, що у разі невиконання боржником рішення про його виселення самостійно державний виконавець виконує його примусово. Державний виконавець призначає день і час примусового виселення, про що письмово інформує боржника. Боржник вважається повідомленим про його примусове виселення, якщо повідомлення надіслано йому за адресою, за якою має здійснюватися виселення, чи іншою адресою, достовірно встановленою державним виконавцем. Відсутність боржника, належним чином повідомленого про день і час примусового виселення, під час виконання рішення про виселення боржника не є перешкодою для його виселення. Примусове виселення полягає у звільненні приміщення, зазначеного у виконавчому документі, від боржника, його майна, домашніх тварин та у забороні боржнику користуватися цим приміщенням. Примусовому виселенню підлягають виключно особи, зазначені у виконавчому документі. Примусове виселення здійснюється у присутності понятих за участю працівників поліції. Якщо виконання рішення здійснюється за відсутності боржника, державний виконавець зобов`язаний провести опис майна. Описане майно передається для відповідального зберігання стягувачу або іншій особі, визначеній державним виконавцем. Якщо боржник перешкоджає виконанню рішення про його виселення, державний виконавець накладає на нього штраф у порядку, визначеному цим Законом. Передане для зберігання майно боржника повертається йому державним виконавцем на підставі акта після відшкодування боржником витрат, пов`язаних із зберіганням такого майна. У разі якщо боржник відмовляється відшкодувати витрати, пов`язані із зберіганням майна, вони компенсуються за рахунок реалізації майна боржника або його частини. Про виконання рішення про виселення боржника державний виконавець складає акт, що підписується особами, які брали участь у виконанні рішення про примусове виселення.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.39 Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Враховуючи те, що при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження державним виконавцем порушено процедуру, визначену ст.66 Закону України «Про виконавче провадження», а також те, що рішення суду на момент винесення постанови про закінчення виконавчого провадження фактично не виконано, не скасування постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження унеможливило вчинення виконавчих дій, спрямованих на належне виконання рішення суду для забезпечення права стягувача на справедливий суд та відновлення порушеного права, суд вважає, що в задоволенні скарги слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 447-451 ЦПК України, -

постановив:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії заступника начальника Головного ТУЮ з питань державної виконавчої служби начальника управління державної служби ГТУЮ у Львівській області Сало Ю.А.; начальника Дрогобицького міськрайонного віділу ДВС ГТУЮ Савчин Н.В., заінтересовані особи: ОСОБА_2 , приватне підприємство «Три дивани» відмовити.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи на ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 24.01.2020.

Суддя Павлів З.С.