Справа № 700/610/20
Провадження № 2/700/333/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2020 року Лисянський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Бесараб Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Мельніченко Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Лисянка справу №700/610/20 провадження № 2/700/333/20 за позовом ОСОБА_1 , представик позивача адвокат Вдовиченко Валентина Олександрівна до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя.

В обґрунтування заявлених вимог представник позивача ОСОБА_3 зазначила, що 09 жовтня 2010 року ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_2 . Позивач звернулася до Лисянського районного суду із позовом про розірвання шлюбу. За час спільного проживання, вони придбали однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до договору купівлі-продажу від 15.06.2012 року. На даний час сторони не можуть дійти згоди щодо розподілу спільного майна, зокрема вказаної квартири. Оскільки майно набуте у шлюбі належить їм, як подружжю на праві спільної сумісної власності, тому позивач просить визнати за нею право власності на Ѕ частину квартири.

Позивач та її представник у судове засідання не з`явились, просили про розгляд справи без їх участі, на позовних вимогах наполягають.

Відповідач у судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, що 09 жовтня 2010 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Лисянського районного управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 51.

На підставі рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 09.09.2020 року шлюб між сторонами було розірвано.

Під час шлюбу, сторони набули у власність однокімнатну квартиру, розташовану на третьому поверсі п`ятиповерхового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 15.06.2012 року, витягом з Державного реєстру правочинів від 15.06.2012 року та витягом про державну реєстрацію прав від 12.07.2012 року.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 статті 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 статті 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Частиною 1 статті 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частинами 1, 2 статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сімї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сімї.

Враховуючи викладене, аналізуючи докази в їх сукупності, беручи до уваги той факт, що відповідач позов визнав, майно придбано у період спільного життя подружжя, є спільною сумісною власністю, тому суд вважає за можливе позов задовольнити та визнати за позивачем право власності на Ѕ частину однокімнатної квартири, розташованої на третьому поверсі п`ятиповерхового будинку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до договору купівлі-продажу, зареєстрованого в реєстрі за № 1500 від 15.06.2012 року, посвідченого Лисянською державною нотаріальною конторою.

Керуючись ст. ст. 60, 61, 65, 69, 70, 71 СК України, ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 372 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 137, 139, 141, 258, 259, 263- 265, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , представик позивача адвокат Вдовиченко Валентина Олександрівна до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 право власності на Ѕ частину однокімнатної квартири, розташованої на третьому поверсі п`ятиповерхового будинку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до договору купівлі-продажу, зареєстрованого в реєстрі за № 1500 від 15.06.2012 року, посвідченого Лисянською державною нотаріальною конторою.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н. В. Бесараб