Справа № 523/1255/20
Провадження №2/523/2035/20
У Х В А Л А

"24" січня 2020 р. м. Одеса

Суддя Суворовського районного суду м. Одеси Мурманова І.М., розглянувши позовну заяву та додані до неї документи ОСОБА_1 до Суворовського відділу поліції в м. Одесі Головного Управління Національної Поліції в Одеській області, Держави України в особі Державної казначейської служби України про стягнення моральної та матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до Суворовського відділу поліції в м. Одесі Головного Управління Національної Поліції в Одеській області, Держави України в особі Державної казначейської служби України про стягнення моральної та матеріальної шкоди. В обґрунтування позовної заяви зазначив, що через неправомірні дії та використання службових повноважень керівництва ВП Суворовського РВ ГУНП в Одеській області позивач зазнав матеріальної та моральної шкоди, які просить стягнути з Держави.

Після надходження та реєстрації зазначеної позовної заяви, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до вимог ст.ст. 14, 33 ЦПК України.

Дослідивши позовну заяву суддя дійшов висновку, що заява підлягає поверненню виходячи з наступного.

Згідно ч.2 ст. 2 ЦПК України, сновним засадами (принципами) цивільного судочинства є: верховенство права, повага до честі та гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; гласність, відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; обов`язковість судового рішення; забезпечення права на апеляційний розгляд справи; забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення; розумність строків розгляду справи судом; неприпустимість зловживання процесуальними правами; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалено рішення.

Відповідно до ч. 2 п.1.ст.43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу.

Частиною 1 ст.44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Як передбачено п.2 ч.2 ст. 44 ЦПК України, залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного суду (рішення від 13.03.2019 року у справі № 814/218/14) зазначив, що під зловживанням процесуальними правами слід розуміти форму умисних, несумлінних дій учасників процесу, що знаходить своє відображення, зокрема, у вчинені дій, неспівмірних з наслідками, до яких вони можуть призвести; використанні наданих прав всупереч їхньому призначенню з метою обмеження можливості реалізації чи обмеження прав інших учасників провадження; перешкоджанні діяльності суду з правильного та своєчасного розгляду і вирішення справ; необґрунтованому перенавантаженні роботи суду.

Європейський суд з прав люди застосовує положення, передбачене ч. 3 ст. 35 Європейської Конвенції з прав людини, де вказано, що суд оголошує неприйнятою будь-яку індивідуальну заяву, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням права на подання заяви.

Щодо наявності чи відсутності зловживання правом на подання заяви вирішується судом у кожному конкретному випадку окремо. Проте, за загальним правилом, яке міститься у справі «Миролюбов та інші проти Латвії» (рішення від 15.09.2009р.), про зловживання правом у розмінні п.3ст.35 Конвенції йдеться про випадки, коли поведінка заявника, яка прямо не відповідає призначенню гарантованого Конвенцією права на звернення до суду, порушує встановлений порядок роботи суду або ускладнює належний перебіг розгляду справ. Разом з цим, Суд наголошує, що визнання заяви неприйнятою з мотивів зловживання правом на подання заяви є винятковим процедурним ходом (п.п.62,65).

Зловживання правом є особливим видом правової поведінки, який полягає у використанні особою своїх прав у недозволені способи, що суперечать призначенню права, внаслідок чого завдаються збитки (шкода) суспільству, державі, окремій особі.

Стримування зловживання правом це боротьба не з поведінкою, а з конкретними проявами правової поведінки, що завдають шкоду суспільству й собі.

Частиною 3 ст.44 ЦПК України також передбачено, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

В частині 4 ст. 44 ЦПК України зазначено, що суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Принципи права об`єктивно властиві праву відправні начала, незаперечні вимоги (позитивні зобов`язання), які ставляться до учасників суспільних відносин із метою гармонічного поєднання індивідуальних, групових і громадських інтересів.

Однак, позовна заява ОСОБА_1 , з огляду на вищевикладене, не відповідає даним вимогам. Текс позовної заяви містить зневажливий та образливий характер викладений у формі, що прямо суперечить принципам права.

Крім іншого, позовна заява повинна містити предмет та підстави позову.

Предмет позову - це матеріальний зміст позовних вимог позивача, проявляється в матеріально-правовій заінтересованості - отримати певне матеріальне благо.

Підстава позову - обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, які об`єктивуються у поданих доказах.

Однак, зміст позовної заяви не містить чітко визначеного предмету та підстав позовних вимог, що відповідно суперечить ч.1 ст. 175 ЦПК України, в якій зазначено, що у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Натомість текст позовної заяви викладений у неприпустимій формі, містить прояви неповаги, дискримінації, що проявляється в ставленні позивача до державних органів у сфері забезпечення та охорони правопорядку.

Крім іншого, згідно з інформацією Єдиного Державного реєстру судових рішень, позивачем подано низку позовних заяв до районних судів м. Одеси про стягнення матеріальної та моральної шкоди на його користь з Держава України в особі Державної казначейської служби України.

Зокрема, суд звертає увагу на наявність цивільної справи за позовом ОСОБА_1 в провадженні Приморського районного суду м. Одеси де предметом позову є стягнення матеріальної та моральної шкоди.

На підставі вищевикладеного, суддя прийшов до висновку, що позовну заяву ОСОБА_1 до Суворовського відділу поліції в м. Одесі Головного Управління Національної Поліції в Одеській області, Держави України в особі Державної казначейської служби України про стягнення моральної та матеріальної шкоди, слід повернути позивачеві.

Керуючись ст.ст. 2, 43,44, 353 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

Дії ОСОБА_1 визнати зловживанням процесуальними правами.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Суворовського відділу поліції в м. Одесі Головного Управління Національної Поліції в Одеській області, Держави України в особі Державної казначейської служби України про стягнення моральної та матеріальної шкоди - повернути позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м. Одеси протягом п`ятнадцяти днів.

Суддя: