Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/1852/19

Провадження № 2/126/107/2020

"14" січня 2020 р.

м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Гуцола В. І.

із секретарем Притуляк І.І.

за участі позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бершадь в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бершадської автомобільної школи товариства сприяння обороні України про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача Бершадської автомобільної школи товариства сприяння обороні України про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку час вимушеного прогулу з тих підстав, що як стверджує з 09.11.2012 року він працював на посаді інструктора індивідуального навчання водінню автомобіля у Бершадській автомобільній школі товариства сприяння обороні України згідно наказу № 36 від 09.11.2012 року, що підтверджується трудовою книжкою та наказом про прийняття на роботу. 05.08.2019 року наказом № 30 о/с його звільнено з займаної посади в зв`язку з виявленням невідповідності виконуваній роботі (обійманій посаді) через стан здоров`я, який перешкоджає продовженню виконуваній роботі за п.2 ч.1 ст. 40 КЗпП України. З наказу він дізнався, що підставою звільнення є довідка Бершадської м/р МСЕК серії НОМЕР_1 від 19.07.2019 року, індивідуальна програма реабілітації інваліда № 961 від 19.07.2019 року, протокол зборів трудового колективу № 3 від 05.08.2019 року. Вважає звільнення незаконним з наступних підстав. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку виявлення невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров`я, які перешкоджають продовженню даної роботи, а так само в разі відмови у наданні допуску до державної таємниці або скасування допуску до державної таємниці, якщо виконання покладених на нього обов`язків вимагає доступу до державної таємниці. Факт встановлення працівникові групи інвалідності не може слугувати підставою для звільнення працівника з ініціативи власника чи уповноваженого ним органу за п.2 ст. 40 КЗпП України. Відповідно до п.2 ст. 40 КЗпП України роботодавець має право звільнити працівника лише в разі виявлення його невідповідності займаній посаді чи виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я. Його невідповідність займаній посаді у зв`язку з хворобою не тільки не існує, а навпаки, відповідно до консультативного висновку спеціаліста від 26.07.2019 року, видача якого затверджена Наказом МОЗ України від 14.02.2012 року № 110, рекомендовано йому виконувати свої професійні обов`язки, а саме - працювати на посаді інструктора індивідуального навчання водінню. Крім того, як видно з медичної довідки щодо придатності до керування транспортним засобом серії НОМЕР_2 від 30.07.2019 року, яка дійсна до 30.07.2020 року, він придатний до керування усіма категоріями транспортних засобів та може працювати інструктором індивідуального водіння. Щодо довідки Бершадської м/р МСЕК серії ААБ № 364627 від 19.07.2019 року, що стала підставою для його звільнення, варто зазначити, що статтею 170 КЗпП України на роботодавця покладено обов`язок перевести працівників, які за станом здоров`я потребують надання іншої, легшої роботи, на таку роботу за їх згодою та, відповідно до медичного висновку, тимчасово або без обмеження строку. Крім того, звільнення за п.2 ст. 40 КЗпП України допускається за умови, якщо працівника, стосовно якого виявлено невідповідність займаній посаді або виконуваній роботі, внаслідок стану здоров`я неможливо перевести за його згодою на іншу роботу, яка відповідає його стану здоров`я. Відповідно до медичної довідки щодо придатності до керування транспортним засобом серії НОМЕР_2 від 30.07.2019 року він має можливість працювати на займаній посаді без переведення на легшу роботу, тобто майстром навчання індивідуальному водінню. Таким чином, у ситуації, коли ОСОБА_3 встановила працівникові групу інвалідності, роботодавець насамперед має вжити заходів щодо встановлення факту виявленої невідповідності такого працівника займаній посаді чи виконуваній роботі. Лише після цього роботодавець може звільнити працівника, якому встановлено групу інвалідності за ч.2 ст. 40 КЗпП України. Для того щоб встановити факт виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, роботодавець повинен, передусім, керуватися довідкою до акта огляду МСЕК, на зворотньому боці якої зазначається висновок про умови та характер праці, а також індивідуальною реабілітаційною програмою інваліда, копію якої у встановлених законодавством випадках надсилає МСЕК на адресу підприємства за місцем роботи працівника-інваліда. Тобто в його випадку медичною довідкою щодо придатності до керування транспортним засобом серії НОМЕР_2 від 30.07.2019 року встановлено, що обмежень щодо займаної ним посади не існує. Щодо індивідуальної реабілітаційної програми інваліда, що також стало підставою для його звільнення, то роботодавець зобов`язаний здійснити трудову реабілітацію інваліда. Тобто в його випадку згідно ст. 172 КЗпП України роботодавець зобов`язаний організувати працевлаштування інваліда відповідно до медичних рекомендацій МСЕК, встановити на прохання інваліда неповний робочий день або неповний робочий тиждень і створити пільгові умови праці. Зазначене унеможливлює звільнення працівника-інваліда за п.2 ст. 40 КЗпП України. Крім вище викладеного, слід зазначити, що розірвання трудового договору з підстав, передбачених п.1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), п. 2-5, 7 ст. 40, п.п. 2,3 ст. 41 КЗпП України може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Його звільнено без погодження з профспілкою, принаймні його про розгляд питання про його звільнення з роботи не запрошували. Щодо третьої підстави його звільнення, тобто протоколу зборів трудового колективу № 3 від 05.08.2019 року, вважає його незаконним, таким, що не має жодної юридичної сили, на якому вирішувалось питання про його відповідність займаній посаді після встановлення другої групи інвалідності, тобто вирішувалось питання, законодавством надане медичним закладам (МСЕК), а не загальним зборам трудового колективу Бершадської автомобільної школи ТСО України. У разі незаконного звільнення з роботи працівник згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 235 КЗпП України повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Одночасно з цим повинно бути вирішене питання про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більше як за один рік. Просить поновити його на посаді інструктора індивідуального навчання водінню автомобіля Бершадської автомобільної школи товариства сприяння обороні України, стягнути з Бершадської автомобільної школи товариства сприяння обороні України на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу та допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення його на роботі і стягнення заробітної плати, але не більше, ніж за один місяць.

Представник відповідача Бершадської автомобільної школи товариства сприяння обороні України Бабій О.А. надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого за період з 26.02.2018 року по 25.07.2019 року ОСОБА_1 знаходився значний час на лікарняному, а саме 325 днів хвороби, 22 лікарняних, що призвело до значних виплат Бершадською АШ ТСО України та Бершадським відділенням управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області. Після тривалого лікування комісією МСЕК 25.06.2018 року ОСОБА_1 було встановлено другу групу інвалідності на рік по 25.06.2019 року. На протязі цього року, періодично перебуваючи на лікарняних, стан здоров`я ОСОБА_1 погіршився, що підтверджується довідкою МСЕК від 19.07.2019 року, де йому було встановлено другу групу інвалідності безтерміново. МСЕК встановила працівникові групу інвалідності, роботодавець, насамперед, має вжити заходів щодо встановлення факту виявленої невідповідності такого працівника займаній посаді чи виконуваній роботі. Висновки та рекомендації комісії МСЕК, індивідуальну реабілітаційну програму інваліда ОСОБА_4 не отримувала. Керівництво Бершадського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області неодноразово висловлювало зауваження, стурбованість про неприпустимість таких значних виплат лікарняних Фондом одній людині, тим більше, що комісією МСЕК їй вже встановлено другу групу інвалідності. Виплати Фондом значно перевищили фактичні суми надходження частки сплаченої страхувальником ЄСВ. Бершадською АШ ТСО України було зроблено письмове звернення до Бершадської загальної міжрайонної МСЕК для роз`яснень та отримано відповідь, як підтвердження з переліком протипоказань умов праці. МСЕК ніяких документів по ОСОБА_1 роботодавцю не надсилав. Всі документи (копії) отримані від ОСОБА_1 , лист відповідь МСЕК чітко підтвердив всі протипоказання, обмеження і неможливість його допуску до роботи з таким станом здоров`я. Бершадською АШ ТСО України було зроблено письмове звернення до КНП "Бершадська окружна лікарня інтенсивного лікування" та в поліклінічне відділення КНП "Бершадська ОЛІЛ" з проханням провести загальний медичний огляд для встановлення факту придатності ОСОБА_1 або непридатності до виконання посадових обов`язків водія інструктора ІНВ. ОСОБА_1 був пройдений тільки медичний огляд водія. КНП "Бершадська ОЛІЛ" надала ОСОБА_1 "Медичну картку огляду водія" з незрозумілим висновком голови медичної комісії "здатний, нездатний". Консультаційний висновок спеціаліста, виданий ДУ "Національним інститутом хірургії та трансплантології ім. О.О. Шалімова", в якому прописано, що виданий по місцю вимоги ОСОБА_5 АШ ТСО України не вимагався і не прийнято до уваги в зв`язку з неточністю вказання назви професії: інструктор НІВ. На зборах трудового колективу, проведених в ОСОБА_6 05.08.2019 року з присутністю 10 працівників, в тому числі ОСОБА_1 , обговорювались питання щодо можливості подальшого виконання посадових обов`язків ОСОБА_1 , як інструктора ІНВ. Від працівника-інваліда ОСОБА_1 не було прохання про встановлення йому неповного робочого дня або неповного робочого тижня, а була тільки категорична вимога про допущення його до виконання обов`язків водія інструктора ІНВ. ОСОБА_1 було запропоновано виконувати роботу інструктора ІНВ по трудовому договору, що давало йому можливість працювати неповний робочий день та мати вільний графік роботи відповідно до стану його здоров`я, від чого він категорично відмовився і запевнив, що він абсолютно здоровий. Стверджує, що автошкола не зобов язана спеціально для ОСОБА_1 створювати робоче місце. Бершадською АШ ТСОУ прийнято рішення про звільнення ОСОБА_1 у зв`язку з невідповідністю виконуваній роботі, займаній посаді через стан здоров`я, який перешкоджає продовженню виконуваній роботі відповідно до п.2 ч.1 ст. 40 КЗпП України з дотриманням чинного законодавства та за погодженням з трудовим колективом.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав, просить його задовольнити.

Представник відповідача Бершадської автомобільної школи товариства сприяння обороні України Бабій О.А. в судовому засіданні повідомив, що основною причиною для звільнення ОСОБА_1 на підставі п.2 ч.1 ст. 40 КЗпП України було те, що Бершадське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області повідомило, що Фонд несе великі витрати на оплату лікарняних ОСОБА_1 , а надходження коштів значно менші. У випадку поновлення позивача на роботі просить врахувати скрутне фінансове становище автошколи.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Стаття 43 Конституції України зазначає, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів по справі встановив наступні факти та правовідносини.

Згідно ст.2 КЗпП України право громадян України на працю, тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Працівники мають право на звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади.

Відповідно до ст.2-1 КЗпП України забороняється будь-яка дискримінація у сфері праці, зокрема порушення принципу рівності прав і можливостей, пряме або непряме обмеження прав працівників залежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, гендерної ідентичності, сексуальної орієнтації, етнічного, соціального та іноземного походження, віку, стану здоров`я, інвалідності, підозри чи наявності захворювання на ОСОБА_7 /СНІД, сімейного та майнового стану, сімейних обов`язків, місця проживання, членства у професійній спілці чи іншому об`єднанні громадян, участі у страйку, звернення або наміру звернення до суду чи інших органів за захистом своїх прав або надання підтримки іншим працівникам у захисті їх прав, за мовними або іншими ознаками, не пов`язаними з характером роботи або умовами її виконання.

Позивач ОСОБА_1 з 09.11.2012 року працював на посаді інструктора індивідуального навчання водінню автомобіля у Бершадській автомобільній школі товариства сприяння обороні України згідно наказу № 36 від 09.11.2012 року, що підтверджується його трудовою книжкою та наказом прийняття на роботу, цього факту ніхто не заперечує, у суду відсутні обґрунтовані сумніви у достовірності цього факту та добровільності його визнання.

Згідно наказу № 30 о/с від 05.08.2019 року Бершадської автомобільної школи товариства сприяння обороні України ОСОБА_1 звільнено з посади інструктора ІНВ автошколи, інваліда другої групи безстроково згідно довідки і висновку Бершадської м/р МСЕК індивідуальної програми реабілітації інваліда від 19.07.2019 року з 05.08.2019 року внаслідок виявленої невідповідності виконуваній роботі (займаній посаді) через стан здоров`я, який перешкоджає продовженню виконуваної роботи на підставі ст. 40 п.2 ч.1 КЗпП України. Нарахована та виплачена допомогу в розмірі середньомісячного заробітку.

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 364627 ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності загального захворювання безтерміново.

Згідно довідки Бершадської міжрайонної МСЕК Вінницького обласного центру медико-соціальної експертизи № 11 від 24.07.2019 року відповідно до діагнозу громадянину ОСОБА_1 протипоказані наступні умови праці: робота з помірним фізичним навантаженням, робота з помірним динамічним навантаженням, робота з помірним статичним навантаженням, протипоказані шкідливі умови праці.

Разом з тим, відповідно до консультаційного висновку спеціаліста ДУ "Національний інститут хірургії і трансплантології ім. О.О.Шалімова" Національної академії медичних наук України від 26.07.2019 року, ОСОБА_1 18.06.2019 року була проведена операція: резекція Sg7 печінки. Післяопераційний та реабілітаційний період проходив без ускладнень. На даний час ОСОБА_1 може виконувати свої професійні обов`язки, а саме працювати на посаді інструктора індивідуального навчання водінню.

Згідно зі ст.ст. 17, 18 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів" з метою реалізації творчих і виробничих здібностей інвалідів та з урахуванням індивідуальних програм реабілітації їм забезпечується право працювати на підприємствах, в установах, організаціях, а також займатися підприємницькою та іншою трудовою діяльністю, яка не заборонена законом. Підприємства, установи і організації за рахунок коштів Фонду соціального захисту інвалідів або за рішенням місцевої ради за рахунок власних коштів, у разі необхідності, створюють спеціальні робочі місця для працевлаштування інвалідів, здійснюючи для цього адаптацію основного і додаткового обладнання, технічного оснащення і пристосування тощо з урахуванням обмежених можливостей інваліда. Відмова в укладенні трудового договору або в просуванні по службі, звільнення за ініціативою адміністрації, переведення інваліда на іншу роботу без його згоди з мотивів інвалідності не допускається, за винятком випадків, коли за висновком медико-соціальної експертизи стан його здоров`я перешкоджає виконанню професійних обов`язків, загрожує здоров`ю і безпеці праці інших осіб, або продовження трудової діяльності чи зміна її характеру та обсягу загрожує погіршенню здоров`я інвалідів. Підбір робочого місця здійснюється переважно на підприємстві, де настала інвалідність, з урахуванням побажань інваліда, наявних у нього професійних навичок і знань, а також рекомендацій медико-соціальної експертизи. Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні, суд вважає, що оскільки відповідач не надав висновку медико-соціальної експертизи про стан здоров`я ОСОБА_1 , згідно з яким його стан здоров`я перешкоджає виконанню ним професійних обов`язків, загрожує здоров`ю і безпеці праці інших осіб, або продовження трудової діяльності чи зміна її характеру та обсягу загрожує погіршенню здоров`я його як інваліда, позивачу ОСОБА_1 не пропонувалось встановити неповний робочий день або тиждень, створити пільгові умови праці з врахуванням індивідуальної програми реабілітації та медичних рекомендацій, суд вважає, що цим самим порушені його права, передбачені вищевказаним Законом України «Про основи соціальної захищеності інвалідів", тому звільнення позивача з займаної посади необхідно визнати незаконним і він підлягає поновленню на роботі з часу звільнення.

Приймаючи до уваги консультаційний висновок спеціаліста ДУ "Національний інститут хірургії та трансплантології ім. О.О.Шалімова" Національної академії медичних наук України від 26.07.2019 року, ОСОБА_1 може виконувати свої професійні обов`язки, а саме працювати на посаді інструктора індивідуального навчання водінню.

Твердження позивача про те, що його звільнення було проведено з порушенням, а саме без попередньої згоди виборного органу первинної профспілкової організації суд розцінює критично, як безпідставне, оскільки в Бершадській автомобільній школі товариства сприяння обороні України така профспілкова організація чи профспілковий працівник відсутні, а відповідно до ч.1 абз.6 ст.43-1 КЗпП України в цьому випадку звільнення працівника проводиться без попередньої згоди профспілки.

Відповідно до ст.ст. 12,13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Тому суд вважає позов законним, обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з вищенаведених підстав.

На підставі ст.43 Конституції України, ст.ст. 2, 2-1; п.2 ст.40, 233, 235, 237-1 КЗпП України, ч.3 ст. 17 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів", керуючись ст. 12,13 76-80, 81, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до Бершадської автомобільної школи товариства сприяння обороні України про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку час вимушеного прогулу задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 на посаді інструктора індивідуального навчання водінню автомобіля Бершадської автомобільної школи товариства сприяння обороні України.

Стягнути із Бершадської автомобільної школи товариства сприяння обороні України на користь держави 2102 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В. І. Гуцол