Провадження №2/748/20/20
Єдиний унікальний № 748/1711/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" січня 2020 р.м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Олещенко В.І.,

при секретарі Авраменко Ю.М.,

за участю представника відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 - адвоката Лутай Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за первісним позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про визнання договору недійсним,

В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором б/н від 25.09.2015 року в розмірі 11 913 грн 58 коп. та судовій збір за подання позовної заяви в розмірі 1 921 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 звернулася до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 25.09.2015 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 700 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У зв`язку з порушенням зобов?язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 17.06.2019 року має заборгованість 11 913,58 грн, з яких: 1 172,87 грн - заборгованість за простроченим тілом кредита; 7 499,21 грн - нарахована пеня за прострочене зобов`язаний; 2 198 грн - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн; 500.00 грн - штраф (фіксована частина), 543,50 грн - штраф (процентна складова).

Ухвалою судді від 08 липня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

22 липня 2019 року від представника відповідача ОСОБА_1 - Лутай Н.М. надійшов зустрічний позов про визнання договору недійсним, в якому вона просила прийняти зустрічний позов, визнати недійсним кредитний договір б/н від 25.09.2015 року, укладений шляхом підписання анкети заявки між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 , та відмовити АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у задоволенні первісного позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 25.09.2015 року у розмірі 11 913,58 грн.

В обгрунтування зустрічного позову зазначено, що кредитний договір від 25.09.2015 року не відповідає вимогам ч. 2 ст. 203 ЦК України, а тому має бути визнаний недійсним. Крім того зазначено, що у анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку не зазначена процентна ставка та відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, а матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов, на які є посилання у первісному позові, розуміла ОСОБА_1 та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів).

Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 23 липня 2019 року прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про визнання договору недійсним, вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом.

22 серпня 2019 року від АТ КБ «ПРИВАТБАНК»надійшов відзив на зустрічний позов із запереченнями проти позовних вимог ОСОБА_1 .

У заяві, поданій одночасно з відзивом на зустрічний позов, представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просить відмовити у повному обсязі у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до AT КБ «ПРИВАТБАНК» про визнання недійсним кредитного договору, оскільки про укладення з AT КБ «ПРИВАТБАНК» кредитного договору № б/н від 25.09.2015 року ОСОБА_1 дізналась у день його укладення, а тому відповідно до положень ст. 257 ЦК України нею пропущений строк загальної позовної давності звернення до суду з позовними вимогами, заявленими у зустрічній позовній заяві.

Ухвалою суду від 9 жовтня 2019 року вирішено цивільну справу розглядати за правилами загального позовного провадження відповідно ч. 4 ст.193 ЦПК України та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 6 листопада 2019 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання представник позивача за первісним позовом і відповідача за зустрічним позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідач за первісним позовом і позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 не з"явилися. У позовній заяві представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не заперечує проти розгляду справи у його відсутності.

Представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 - адвокат Лутай Н.М. у судовому засіданні первісний позов не визнала, зустрічний позов підтримала.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача за зустрічним позовом, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Нормою ст. 599 ЦК України визначено, що зобов"язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як встановлено в судовому засіданні, 25 вересня 2015 року на підставі поданої відповідачем Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку позивач надав ОСОБА_1 у користування грошові кошти в розмірі 700 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.10-26).

Кредитний ліміт на кртковий рахунок встановлено 13 лютого 2017 року по досягненню ОСОБА_1 повноліття.

У зв"язку із неналежним виконанням своїх зобов"язань, посилаючись на те, що заява в сукупності з тарифами, а також Умовами та правилами надання банківських послуг складають умови кредитного договору, позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість, яка виникла станом на 17 червня 2019 року, в розмірі 11 913,58 грн, з яких: 1 172,87 грн - заборгованість за простроченим тілом кредита; 7 499,21 грн - нарахована пеня за прострочене зобов`язаний; 2 198 грн - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн; 500.00 грн - штраф (фіксована частина), 543,50 грн - штраф (процентна складова). (а.с. 8-9)

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України визначено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

У Анкеті-Заяві відповідачки від 25 вересня 2015 року відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Позивач за первісним позовом, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив, крім тіла кредиту, стягнути заборгованість по пені та штрафам. Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, позивач посилається на Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приват Банку. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень того, що саме з цими Витягом з Тарифів та Витягом з Умов було ознайомлено відповідача, який при цьому погодився з ними, підписуючи Заяву.

Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки зміст цього документа повністю залежить від волевиявлення і дій лише однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у Анкеті-заяві домовленості сторін про сплату пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

При цьому згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях.

Надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в Заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Наведена правова позиція сформульована Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 (справа № 342/180/17), яка відповідно до положень ч. 6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» підлягає врахуванню усіма іншими судами при застосуванні таких норм права.

За таких обставин, відсутні правові підстави для стягнення з відповідача нарахованої позивачем суми пені та штрафів.

Щодо заявленої суми до стягнення 1 172 грн 87 коп. тіла кредиту, суд вважає наступне.

Як вбачається з виписки по рахунку ОСОБА_1 , 13 лютого 2017 року на картку № НОМЕР_1 встановлено кредитний ліміт 700 грн.

15 лютого 2017 року з картки знято в банкоматі 200 грн, 16 лютого 2017 року знято 100 грн та 400 грн, 19 лютого 2017 року з картки знято 43 грн 63 коп. як розрахунок в магазині за продукти.

Всі інші операції по картці з 13 лютого 2017 року вчинені на списання пені, комісії, відсотків тощо, котрі не передбачені у Анкеті-Заяві відповідачки від 25 вересня 2015 року

Враховуючи наведене, фактично отримані та використані надані банком грошові кошти ОСОБА_1 складають загальну суму 743 грн 63 коп., то ці кошти і підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь позивача за первісним позовом.

Разом з тим, як вбачається з виписки по рахунку ОСОБА_1 , остання поповнювала рахунок 13 лютого 2017 року на 44 грн, 16 травня 2017 року - на 110 грн, 22 травня 2017 року - на 50 грн, 24 червня 2017 року - на 105 грн, 30 жовтня 2017 року - на 101 грн та 25 листопада 2017 року- на 101 грн. Взагалом рахунок поповнено на 511 грн.

Таким чином, борг ОСОБА_1 перед банком становить 232 грн 63 коп. (743,63 грн - 511 грн), котрі підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК», а тому первісний позов підлягає частковому задоволенню.

Щодо вимог зустрічного позову ОСОБА_1 , суд вважає наступне.

Із зустрічним позовом ОСОБА_1 через свого представника звернулася 22 липня 2019 року.

У заяві представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просить відмовити у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 про визнання недійсним кредитного договору, оскільки останньою пропущений строк загальної позовної давності звернення до суду з позовними вимогами, заявленими у зустрічній позовній заяві.

Згідно статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення судового рішення. Сплив строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.4 ст. 261 ЦК України у разі порушення цивільного права або інтересу неповнолітньої особи позовна давність починається від дня досягнення нею повноліття.

ОСОБА_1 досягла повноліття ІНФОРМАЦІЯ_1 , а з зустрічним позовом про визнання кредитного договору недійсним звернулася до суду 22 липня 2019 року, тобто, з пропущеним строком позовної давності, а тому зустрічний позов задоволенню не підлягає.

Виходячи з положень п. 3. ч. 2 ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позовні вимоги первісного позову підлягають частковому задоволенню (2 %), суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в рахунок повернення судових витрат пропорційно до задоволених вимог 38 грн 42 коп.

Керуючись ст.10, 12, 13, 76, 81, 141, 247, 258, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» 232 грн 63 коп. отриманих коштів.

У задоволенні решти позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» 38 грн 42 коп. понесених судових витрат.

У задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про визнання договору недійсним - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 24 січня 2020 року.

Суддя В.І. Олещенко