Провадження № 2/127/2084/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2020 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Луценко Л.В.,

при секретарі судового засідання Мироненко В.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 та її представника - адвоката Кондратової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Служби у справах дітей Вінницької міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Служби у справах дітей Вінницької міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у сторін від шлюбу є спільна донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

06.11.2015 шлюб між сторонами розірвано рішенням Вінницького міського суду Вінницької області у справі №127/20603/15-ц. Після розпаду сім`ї дитина залишилася мешкати з позивачем.

Із цього часу відповідач станом здоров`я, потребами дитини, її здібностями, схильностями не цікавиться. Відповідач не вітає дитину з днем народження, іншими святами, не навідує шкільні збори, не з`являється на свято першого дзвоника в школу. Весь цей час відповідач не виявляв бажання спілкуватись з дитиною та брати участь у її вихованні, не бачився з нею жодного разу.Добровільної допомоги на утримання дочки відповідач надавати не бажає.

Натомість позивач зареєструвала шлюб із ОСОБА_5 , у будинку якого мешкає подружжя та ОСОБА_4 . Донька має високі досягнення у навчанні з хімії, історії, захоплюється музикою та має вади зору.

Зважаючи на те, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню і утриманню дитини, позивач просить позбавити його батьківських прав щодо доньки та одночасно стягнути з нього аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Кондратова О.В. позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві (а.с.34-39).

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву про розгляд справи у його відсутній, у якій позовні вимоги про позбавлення батьківських прав визнав (а.с.76).

Представник третьої особи Служби у справах дітей Вінницької міської ради Марценюк Л.Є. також надала суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, в якій не заперечила щодо задоволення заявлених вимог з огляду на відповідний висновок служби.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

А тому, заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, та, зважаючи на визнання часткове відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

У судовому засіданні достовірно встановлено, що згідно з свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 19 січня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, 19 січня 2006 року зроблено актовий запис №178 про народження ОСОБА_4 , батьком записано ОСОБА_2 , а матір`ю - ОСОБА_6 (а.с.7).

Відповідно до рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06 листопада 2015 року ОСОБА_6 після розірвання шлюбу відновлено дошлюбне прізвище - ОСОБА_7 (а.с.8).

У подальшому ОСОБА_8 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб, внаслідок чого було змінено прізвище дружини на ОСОБА_9 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 29 грудня 2015 року (а.с.15).

Спільна дитина сторін ОСОБА_4 зареєстрована та фактично проживає разом із матір`ю за адресою АДРЕСА_1 , відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради (а.с.10) та копії паспорта позивача (а.с.23).

Згідно із заявою ОСОБА_2 від 01.10.2020, справжність підпису якого засвідчено приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Довгалюк Л.Б., відповідач не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_4 (а.с.76).

Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Вінницької міської ради від 12.11.2020 №01-00-011-68122, зважаючи на те, що батько неналежно виконує протягом тривалого часу обов`язків по вихованню та утриманню доньки, врахувавши думку дитини та керуючись ст. ст. 19, 150, 164-165, 171, 180 СК України, орган опіки та піклування Вінницької міської ради вважає доцільним позбавити батьківських прав відповідача відносно дитини ОСОБА_4 (а.с.91-92).

Згідно із ч.1 ст.9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно ж до ст.18 Конвенції про права дитини закріплено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини: батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Положенням ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (ст.15 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно з положеннями ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до вимог ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний заклад, або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно ч.4 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч.5 ст.19 СК України).

Матеріалами даної цивільної справи підтверджується, що відповідач ОСОБА_2 неналежним чином виконує батьківські обов`язки по вихованню і утриманню доньки ОСОБА_4 , не підтримує взагалі родинні відносини із нею, його життям, станом здоров`я не цікавиться, не спілкується та не проявляє ініціативи до зустрічей із нею, не забезпечує матеріально, а позов про позбавлення батьківських прав визнав.

А тому, суд, ставлячи на перше місце інтереси дитини та оцінюючи допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_4 знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню.

Суд звертає увагу, що згідно з ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Положенням ч.3 ст.181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України).

При визначенні суми стягнення аліментів суд враховує вікову категорію дітей та їх звичайні потреби, відсутність самостійного доходу, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, обов`язок та відповідальність батьків за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дітей, виходячи із їх найкращих інтересів.

А тому, з огляду на вищевикладене, керуючись принципами, законності, справедливості та пропорційності, суд вважає за необхідне позовні вимоги про стягнення аліментів задовольнити, стягнути з відповідача на користь позивача також аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду з даним позовом до досягнення дитиною повноліття.

У відповідності до п. 1. ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь дітей аліментів в частині суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню.

Також суд роз`яснює, що згідно вимог ст.169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

У силу ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені нею судові витрати, а саме сплачений нею відповідно до квитанції від 18.06.2020 №015010014 судовий збір у розмірі як і 840 грн 80 коп (а.с.6).

Крім цього, судовий збір в розмірі 840 грн 80 коп за вимогу майнового характеру про стягнення аліментів підлягає стягненню з відповідача в дохід держави відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України, від сплати якого позивача звільнено за подачу позовної заяви про стягнення аліментів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 12, 18, 27 Конвенції про права дитини, ст.ст. 8, 11, 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст.4, 5, 6, 141, 150, 155, 157, 164-166, 169, 171, 180, 182-183 СК України, ст.ст.7, 10, 76-82, 89, 133, 141, 263, 264, 265, 273, 354, 430 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно ОСОБА_4 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_4 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду з даним позовом, тобто з 23.06.2020, до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840 грн 80 коп (вісімсот сорок гривень 80 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 840 грн 80 коп (вісімсот сорок гривень 80 копійок) в дохід держави.

Рішення допустити до негайного виконання в частині стягнення суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 ;

Третя особа: Служба у справах дітей Вінницької міської ради, , місцезнаходження: вул. Соборна, 50, м. Вінниця.

Повний текст рішення суду складено 17 грудня 2020 року.

Суддя