РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 638/11925/19

Провадження № 2/638/1458/20

14.12.2020 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Рибальченко Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Лаптійчук К.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл спільного майна подружжя,

встановив:

ОСОБА_2 (далі за текстом позивач) у серпні 2019 року звернулась до суду із позовною заявою до ОСОБА_3 (далі за текстом відповідач), в якій після уточнення вимог просить:

- визнати право особистої приватної власності за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на трикімнатну житлову квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 99,5 кв.м., житлова площа 50,9 кв.м.;

- визнати право особистої приватної власності за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на нежитлове приміщення 12 поверху №11 в житловому будинку у літ. «А-20» за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 10,8 кв.м.;

- поділити спільне майно подружжя та визнати право власності за ОСОБА_2 на легковий автомобіль Volkswagen Golf 2004 р. випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 ;

- поділити спільне майно подружжя та визнати право власності за ОСОБА_3 на легковий автомобіль Hyundai Elantra 2011 р. випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 .

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що час перебування у шлюбі сторонами було придбано вищевказане майно. Квартира та нежитлові приміщення є особистою власністю позивача, оскільки були придбані за грошові кошти позивача, які їй дана мати після продажу своєї квартири. Автомобілі, що були придбані в шлюбі позивач вважає спільною сумісною власністю, тому просить їх поділити.

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 27.11.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі.

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 20.01.2020 року визнано обов`язковою явку позивача по справі.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги визнає у повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку про наступне.

Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24 лютого 2006 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії НОМЕР_4 , актовий запис № 42 (а.с.7).

З матеріалів справи також встановлено, що за час перебування у шлюбі сторонами було придбано спільне майно, а саме:

- трикімнатна житлова квартира за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 99,5 кв.м., житлова площа 50,9 кв.м.;

- нежитлове приміщення 12 поверху №11 в житловому будинку у літ. «А-20» за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 10,8 кв.м.;

- автомобіль Volkswagen Golf 2004 р. випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 ;

- автомобіль Hyundai Elantra 2011 р. випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Відповідно до ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно з ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Частиною 1 ст.70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ст.71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до договору купівлі-продажу цінних паперів від 03.06.2015 року №2147-15/ДД ОСОБА_3 є власником трикімнатної житлової квартири за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 99,5 кв.м., житлова площа 50,9 кв.м. та відповідно до договору купівлі-продажу майнових прав серії та номер Ц1К-4-КЛ від 29.01.2016 року. власником нежитлового приміщення 12 поверху №11 в житловому будинку у літ. «А-20» за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 10,8 кв.м.

До матеріалів справи долучено копію договору купівлі продажу квартири від 14.02.2015 року відповідно до якого ОСОБА_4 продала квартиру АДРЕСА_4 за 800000,00 грн. Позивач зазначає, що це її мати і після продажу квартири вона передала кошти для купівлі квартири та нежитлових приміщень по АДРЕСА_3 . Вказані обставини визнано відповідачем по справі.

Відповідно до Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, долученої до матеріалів справи, відсутні відомості про обтяження на вищевказане нерухоме майно.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в цій частині.

Щодо вимог позивача про поділ спільного майна, а саме про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності за ОСОБА_2 на легковий автомобіль Volkswagen Golf 2004 р. випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 суд зазначає наступне.

З Автоматизованої системи документообігу суду вбачається, що ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 11.03.2020 року слідчим суддею ОСОБА_5 накладено арешт на автомобіль Volkswagen Golf 2004 р. випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Згідно частини третьої статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Поділ спільного майна подружжя не може використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення відповідачам від виконання судового рішення. Відповідач, на автомобіль якого накладено арешт, та його дружина, які здійснюють поділ майна, діють очевидно недобросовісно та зловживають правами. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом.

Щодо визнання права власності за ОСОБА_3 на легковий автомобіль Hyundai Elantra 2011 р. випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 суд зазначає, до відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вказаний автомобіль належить ОСОБА_3 , тому відсутні підстави визнання права власності за ним.

За таких обставин суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в частині вимог про поділ автомобілів.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача.

Розподіл судових витрат здійснюється на підставі ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 264, 265, 268 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл спільного майна подружжя задовольнити частково.

Визнати право особистої приватної власності за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на трикімнатну житлову квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 99,5 кв.м., житлова площа 50,9 кв.м.

Визнати право особистої приватної власності за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на нежитлове приміщення 12 поверху №11 в житловому будинку у літ. «А-20» за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 10,8 кв.м.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за вебадресою: http://dg.hr.court.gov.ua/sud2011/ на Офіційному вебпорталі судової влади України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня виготовлення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя