Справа №333/4292/19
Провадження №2/333/243/2020
16 січня 2020 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
судді Холода Р.С.,
за участю секретаря судового засідання Єрохіної А.Б.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
Позивач Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області звернулось до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу надміру виплаченої пенсії. Вимоги обґрунтовані наступним.
На обліку в Шевченківському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Запоріжжя, починаючи з 11.08.2004 року, перебував ОСОБА_2 , якому була призначена соціальна пенсія по інвалідності за загальним захворюванням як непрацюючій особі відповідно до ст. 93 Закону України «Про пенсійне забезпечення». З 26.04.2007 року відповідач зареєструвався як фізична особа-підприсмець та почав займатися підприємницькою діяльністю, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 19.07.2019 року.Про реєстрацію такої діяльності ОСОБА_2 усупереч вимогам ст. 102 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» та взятим на себе зобов`язанням не повідомив позивача.
Після проходження відповідачем чергових оглядів МСЕК 04.08.2008 року та продовження йому інвалідності до 04.08.2010 року (а з 05.08.2010 року - інвалідність встановлено безстроково), відповідач надалі продовжував приховувати відомості, які впливають на призначення та виплату йому пенсії.Лише 17.06.2013 року позивачем було виявлено, що відповідач займається підприємницькою діяльністю, що підтверджує факт його зайнятості. Розпорядженням від 17.06.2013 року було вирішено призупинити виплату пенсії відповідачу з 01.07.2013 року до з`ясування обставин.
Отже, в результаті недобросовісних дій відповідача ОСОБА_2 було проведено зайву виплату пенсії за період з 27.04.2007 року по 30.06.2013 року в сумі 49 497,40 грн.
Згідно заяви відповідача від 25.07.2013 року про добровільну сплату надмірно виплачених сум пенсії, з 01.08.2013 року УПФУ проводилися утримання переплати у розмірі 5% від суми пенсії щомісячно. Залишок боргу станом на 19.07.2019 року складає 45 857,25 грн.
Крім того, 25.07.2013 року відповідачем було подано до позивача заяву про поновлення виплати пенсії у зв`язку із припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця. Розпорядженням від 25.07.2013 року поновлено виплату пенсії відповідачу з 21.06.2013 року. Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_2 з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування позивачу стало відомо, що з 16.06.2018 року відповідач працює у ТОВ «Прем`єр», тому рішенням УПФУ від 30.10.2018 року виплату соціальної пенсії по інвалідності відповідачу призупинено з 01.11.2018 року у зв`язку із працевлаштуванням.
В результаті повторних недобросовісних дій відповідача ОСОБА_2 проведено зайву виплату пенсії за період з 16.06.2018 року по 31.10.2018 року в сумі 6534,00 грн.Крім того, відповідачем до позивача було подано заяву від 20.11.2018 року про призупинення виплати пенсії та зобов`язання у добровільному порядку відшкодувати надмірно виплачену суму пенсії.Станом на 19.07.2019 року сума надмірно виплаченої пенсії ОСОБА_2 не відшкодована, залишок боргу складає 52 391,25 грн.
Ухвалою суду від 06.08.2019 року позовну заяву залишено без руху. 21.08.2019 року на виконання вимог ухвали суду від 06.08.2019 року позивачем були усунуті недоліки.
05.09.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.
У судовому засіданні представник позивача підтримав уточненні позовні вимоги, зазначив, що відповідачем було навмисно не повідомлено про отримання останнім доходу, внаслідок чого Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області було виплачено ОСОБА_2 соціальну пенсію в сумі 52 391 грн. 25 коп., яка підлягає стягненню з останнього. Просив суд задовольнити позов, не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі.
Відповідач ОСОБА_2 повідомлений судом належним чином про дату, час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився та не повідомив суд про причини неявки.
Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.1 ст.280 Цивільно-процесуального кодексу України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, дійшов до такого.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.
Згідно з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.
Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.
Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно вимог ст.ст. 76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
ОСОБА_2 , з 02.08.2004 року встановлена інвалідність І групи за загальним захворюванням на строк до 02.08.2006 року, що підтверджується випискою із акта огляду МСЕК серії АД № 004167 (а.с. 12).
З 11.08.2004 року на обліку в Шевченківському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Запоріжжя перебував ОСОБА_2 , якому призначена соціальна пенсія по інвалідності за загальним захворюванням як непрацюючій особі відповідно до ст. 93 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а.с. 10).
Згідно розпорядження УПФУ №178350 від 02.09.2006 року ОСОБА_2 здійснено перерахунок призначення пенсії у зв`язку із зміною даних по інвалідності (а.с. 13).
З 03.08.2006 року по 03.08.2008 року ОСОБА_2 повторно призначено інвалідність 2 групи, що підтверджується випискою актом огляду МСЕК серії АД № 057526 (а.с. 14).
Відповідно до призначеної інвалідності, ОСОБА_2 згідно розпорядження № 178350 від 06.08.2006 року призначено перерахунок пенсії.
З 04.08.2008 року по 04.08.2010 року ОСОБА_2 призначена 2 група інвалідності у зв`язку із ураженням центральної нервової системи. А з 05.08.2010 року призначена третя група інвалідності у зв`язку із ураженням центральної нервової системи - безстроково (а.с. 16-17).
На підставі чого, 13.08.2010 року розпорядженням УПФУ № 178350 було здійснено перерахунок пенсії відповідача (а.с. 18).
Згідно довідки, наданої Управлінням Пенсійного фонду, ОСОБА_2 у період з квітня 2007 року по червень 2013 року отримав 49 497,40 гривень пенсії (а.с. 24-25).
Проте, як вбачається з матеріалів справи з 26.04.2007 року ОСОБА_2 зареєстрований як фізична особа-підприємець. Вид діяльності - роздрібна торгівля іншими непродовольчими товарами. 20.06.2013 року діяльність припинено на підставі рішення суду (а.с. 20-21).
На підставі чого ОСОБА_2 надав заяву до Пенсійного фонду від 25.07.2013 року (а.с. 22).
Згідно розпорядження від 17.06.2013 року ОСОБА_2 було призупинено виплату пенсії з 01.07.2013 року до з?ясування обставин (а.с. 19).
За правилами ст.11 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають:
- громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, в об`єднаннях громадян, у фізичних осіб - підприємців та інших осіб (включаючи юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок) на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за договорами цивільно-правового характеру;
- фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), та члени сімей зазначених фізичних осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.
Згідно з ч. 3 ст. 3, ч. 1 ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» зайнятість населення забезпечується шляхом встановлення відносин, що регламентуються трудовими договорами (контрактами), провадження підприємницької та інших видів діяльності, не заборонених законом. До зайнятого населення належать, зокрема, особи, які забезпечують себе роботою самостійно.
Відповідно до ст. 3 Закону України "Про зайнятість населення" зайнятість населення забезпечується шляхом провадження підприємницької діяльності.
Підприємництво - це безпосередня самостійна, систематична, на власний ризик діяльність по виробництву продукції, виконанню робіт, наданню послуг з метою отримання прибутку, яка здійснюється фізичними та юридичними особами, зареєстрованими як суб`єкти підприємницької діяльності у порядку, встановленому законодавством (стаття 1 Закону України "Про підприємництво" від 07.02.1991 № 698-XII).
Отже, підприємці самостійно забезпечують себе роботою і не можуть вважатися безробітними (такими, що не мають роботи), а відтак - непрацюючими, незайнятими. Буквальне тлумачення наведеної норми статті 47 Закону № 1058-IV в її системному зв`язку дає підґрунтя вважати факт перебування пенсіонера на посаді або зайнятість на іншій роботі підставою для обмеження отримуваного розміру пенсії.
Зі змісту розділу ІІ Закону № 698-XII вбачається, що державна реєстрація суб`єкта підприємницької діяльності, як неодмінна умова здійснення підприємництва, триває з моменту засвідчення факту набуття статусу підприємця фізичною особою до моменту позбавлення такого статусу шляхом припинення підприємницької діяльності, що може в конкретному випадку розцінюватись як звільнення з роботи з метою поновлення виплати пенсії.
25.07.2013 року ОСОБА_2 надав заяву про відновлення виплати пенсії з 01.07.2013 року. У зв`язку із переплатою пенсії, просить стягувати кошти у розмірі 5% від суми пенсії.
Відповідно до розпорядження УПФУ від 25.07.2013 року здійснено перерахунок пенсії.
Реєстром застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, ОСОБА_2 застрахований у ТОВ «ПРЕМ?ЄР», сума заробітку у період з червня 2018 року по вересень 2018 року становить - 13 300 гривень.
В матеріалах справи наявна копія заяви ОСОБА_2 від 20.11.2018 року про зупинення виплати пенсії у зв`язку із працевлаштуванням. Наявну переплату зобов`язується сплачувати частинами (а.с. 33).
Відповідно до ч.1 ст. 50 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.
Положеннями ст. 102 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що пенсіонери зобов`язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.
Відповідно до ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Тобто, згідно з даною нормою закону поверненню підлягають лише кошти, якщо їх виплата є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату, та в разі недобросовісності з боку набувача.
Виходячи з аналізу ст. 1215 ЦК України безпідставно набуте майно не підлягає поверненню за відсутності рахункової помилки при виплаті коштів, а також добросовісності з боку набувача. Обов`язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у ч. 1 вказаної статті, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів.
Отже, повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме через зловживання, зокрема, у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації.
При цьому, правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних сум.
Суд, при дослідженні та аналізу доказів у даній справі, вважає доведеним, що надмірно сплачені суми пенсії ОСОБА_2 були здійснені з вини останнього, а саме: неповідомлення та несвоєчасне повідомлення про працевлаштування.
Крім того, суд враховує, що відповідач відповідно до заяв від 25.07.2013 року та від 20.11.2018 року визнає суму надміру виплаченої пенсії та зобов`язується її частково сплачувати. За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані на нормах закону та підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача
Керуючись ст. ст. 15,16,1212, 1215 ЦК України, ч.1 ст. 50 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ч.1 ст. 103 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», ст. ст. 4, 12-13, 76-81, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на поданні заяви про його поновлення - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Повний текст рішення складено 24.01.2020 року.
Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя Р.С. Холод