Номер провадження 2/754/801/20
Справа №754/6587/19
РІШЕННЯ

Іменем України

16 січня 2020 року Деснянський районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді Панченко О.М.

за участю секретаря судового засідання - Чехун Ю.В.

за участі позивачки - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «Уніка» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок ДТП,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з даним позовом до відповідача та зазначає, що відповідач у справі ОСОБА_2 , 28.12.2019 року о 17 год. 00 хв. в м. Києві, по вул. Володимирський узвіз буд. 2, керував автомобілем марки «Нісан», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , порушив п. 2.3 «б», п. 13.1 Правил дорожнього руху України, а саме: не дотримався безпечної дистанції, не врахував дорожньої обстановки, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Мерседес», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 під її керуванням, що призвело до пошкодження зазначених транспортних засобів.

Відповідно до Постанови Печерського районного суду м. Києва від 28.02.2019 року у справі №757/2370/19-п, дана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія транспортпого засобу «Нісан», д.н. НОМЕР_1 відповідача ОСОБА_2 .

У результаті ДТП автомобіль марки «Мерседес» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , що належить позивачці на праві приватної власності, було пошкоджено, вартість збитків, завданих власнику зазначеного автомобіля, становить 53 883,16 гри., що підтверджується звітом експерта (відповідно до страхового акта №00284369 від 13.03.2019).

Між ПрАТ «Страхова компанія «Упіка» та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/2532615 (далі Поліс), що підтверджується листом ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» вих. №1863 від 25.03.2019 року та страховим актом №00284369 від 13.03.2019 року.

Відповідно до страхового акту №00284369 від 13.03.2019 року та платіжного доручення №075811 від 14.03.2019 року ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» виплатила страхове відшкодування (з врахуванням зносу) позивачці у розмірі 40 052,28 грн.

Позивачка посилається на правовий висновок, наданий Верховним Судом України у справі за №6-2969цс16 від 31 травня 2017 року, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП транспортного засобу більша за вартість матеріального збитку, а вартість матеріального збитку - це та сума, яку за Законом № 1961-ІУ має сплатити страховик як страхове відшкодування. Відповідно до Правового висновку, наданого Верховним Судом України у справі за 6-2969цс16 від 31 травня 2017 року згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» як страховик відповідальності винної у ДТП особи - відповідача ОСОБА_2 , на підставі спеціальної норми ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснила відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу на підставі ст. 1194 ЦК України повинен відшкодувати відповідач, оскільки є особою, яка завдала збитків. Оскільки позивачка оирмала право вимоги на залишок суми, що становить 13830.88 грн. (53 883.16 грн. - 40 052.28 грн.)= 13 830.88 грн., де 53883.16 грн. - вартість відновлювального ремонту автомобіля, 40052.28 грн. - сума страхового відшкодування відповідно до страхового акту від 13.03.2019 року, таким чином вважає, що відповідач зобов`язаний відшкодувати їй 13 830.88 грн.

Крім того, позивачці завдано моральної шкоди. У зв"язку з пошкодженням автомобіля вона зазнала душевних та психічних страждань, внаслідок неможливості використовувати свій автомобіль за призначенням у зв"язку з його пошкодженням, а також характеру немайнових втрат ( їх тривалості, можливості відновлення ) та з урахуванням інших обставин, зокрема, тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, ускладнення у переміщенні , час та зусилля , необхідні для відновлення попереднього стану. Крім того, була вимушена користуватися послугами громадського транспорту разом з дітьми, яких потрібно блуло завезти до школи, також в той період, коли автомобіль було пошкоджено її матері потрібна була її підтримка, оскільки їй робили операцію і потрібно було доставити її до медичного закладу, а потім забрати. Моральну шкоду вона оцінює у 10 000 грн.

Просить суд стягнути з відповідача на її користь :

- суму збитку , невідшкодовану страховою компанією відповідача у розмірі 13 830.88 грн.

- моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

- покласти на відповідача судові витрати зі сплати судового збору.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, надала пояснення суду щодо фактичних обставин справи і дані пояснення є аналогічними до викладеного нею в позовній заяві та додаткових письмових поясненнях. Просила суд позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали. Відповідач на обгрунтування своєї позиції зазначив, що дійсно він винен у вчиненні ДТП, в результаті якої автомобіль позивачки отримав механічні пошкодження. Даний факт він визнає та не оспорює. Позов не визнає з тих підстав, що позивачка отримала страхове відшкодування в розмірі 40052.28 грн., але на його погляд страхова компанія повинна сплатила позивачці повну суму заподіяної шкоди. Щодо позовної вимоги позивачки про відшкодування моральної шкоди,то відповідач вважає, що такої не було заподіяно його діями, крім того, позивачка жодним чином не довела це в судовому засіданні. Просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. У заяві поданій до суду 14.01.2020 року просив у разі задоволення судом позовних вимог про стягнення матеріального збитку одночасно вирішити питання про передачу позивачкою йому заднього бамперу автомобілю Mercedes Benz GLE400, що був замінений на новий у філії «Автомобільний центр Київ» ПАТ «Українська автомобільна корпорація» 23.01.2019 року відповідно до акту виконаних робіт № 3HMS193977.

Представник третьої особи до суду не з`явився, повідомлявся належним чином про день та час розгляду справи.

Опитаний в судовому засіданні експерт Куліш О.В. підтримав в повній мірі виконаний ним звіт про оцінку пошкодженого транспортного засобу, що належить позивачці у справі на праві власності.

Ухвалою суду від 10.05.2019 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання.

07.06.2019 року до суду надійшов письмовий відзив на позовну заяву зі сторони відповідача.

11.06.2019 року до суду надійшла письмова відповідь на відзив зі сторони позивача.

26.06.2019 року до суду надйшли письмові заперечення сторони відповідача.

03.09.2019 року ухвалою суду витребувано докази у справі.

02.10.2019 року підготовчий розгляд справи закінчено, призначено справу до розгляду по суті.

Заслухавши вступне слово позивачки, відповідача, представника відповідача, опитавши експерта, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до вимогст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суд в межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, відповідач у справі, 28.12.2019 року о 17 год. 00 хв. в м. Києві, по вул. Володимирський узвіз буд. 2, керував автомобілем марки «Нісан», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , порушив п. 2.3 «б», п. 13.1 Правил дорожнього руху України, а саме: не дотримався безпечної дистанції, не врахував дорожньої обстановки, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Мерседес», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням позивачки, що призвело до пошкодження зазначених транспортних засобів.

Відповідно до Постанови Печерського районного суду м. Києва від 28.02.2019 року у справі №757/2370/19-п, дана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія транспортпого засобу «Нісан», д.н. НОМЕР_1 відповідача у справі ОСОБА_2 .У відповідності до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Крім того, вищезазначені зазначені обставини визнаються сторонами у справі, а відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

У результаті ДТП автомобіль марки «Мерседес» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , що належить позивачці на праві приватної власності, було пошкоджено, вартість збитків, завданих власнику зазначеного автомобіля, становить 53 883,16 гри., що підтверджується звітом експерта (відповідно до страхового акта №00284369 від 13.03.2019)

Між ПрАТ «Страхова компанія «Упіка» та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/2532615, що підтверджується листом ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» вих. №1863 від 25.03.2019 року та страховим актом №00284369 від 13.03.2019 року.

Відповідно до страхового акту №00284369 від 13.03.2019 року та платіжного доручення №075811 від 14.03.2019 року ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» виплатила страхове відшкодування (з врахуванням зносу) позивачці у розмірі 40 052,28 грн.

Згідно правового висновку, наданого Верховним Судом України у справі за №6-2969цс16 від 31 травня 2017 року, вартість відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП транспортного засобу більша за вартість матеріального збитку, а вартість матеріального збитку - це та сума, яку за Законом № 1961-ІУ має сплатити страховик як страхове відшкодування.

Відповідно до Правового висновку, наданого Верховним Судом України у справі за 6-2969цс16 від 31 травня 2017 року згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За умовами ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Пленум Верховного Суду України у постанові від 27.03.1992 р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» у пункті 2 роз`яснив, що при розгляді таких справ, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі або майну громадянина відшкодовується у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Відтак, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків, необхідним є наявність у діях відповідача повного складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності), шкідливих наслідків у вигляді заподіяння позивачу збитків, причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та завданими позивачу збитками, а також вини правопорушника.

Таким чином, цивільно-правова відповідальність за вчинення ДТП виникає після визнання винним у вчиненні ДТП одного з учасників ДТП, а до того часу вона є недоведеною.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно із ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Таким чином,подавши свої докази, позивачка реалізувала своє право на доказування і одночасно виконала обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК України закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України ). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі .

Суд не погоджується з доводами відповідача про ту обставину, що позивачу не в повному розмірі страховою компанією сплачено страхову виплату. Тобто , на його думку, він не повинен відшкодовувати різницю між сплаченою сумою та повним розміром матеріальної шкоди , визначеної експертом.

За нормами ст. 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою ( страховим відшкодуванням).

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Статтями 22, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку виплата здійснюється у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі та відшкодовується у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи ; - у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України.

З пояснень відповідача вбачається, що його відповідальність була застрахована в страховій компанії ПрАТ «СК Уніка» і у відповідності до умов договору страхова компанія сплатила позивачці в рахунок відшкодування збитків, завданих внаслідок ДТП - 40 052.28 грн. Дану обставину сторони також не заперечують.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачка надала суду достатньо доказів на підтвердження своїх вимог про відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої злочином і на думку суду дані докази є належними, допустимими, достовірними та достатніми. А тому позов в цій частині підлягає повному задоволенню.

Що стосується позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди .

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

Згідно із ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За змістом ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, відповідно до положень п. 5 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995р., відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» з послідуючими змінами: «... у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується».

Згідно п. 9 даної Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з врахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Позивачка в своєму позові зазначає, що внаслідок ДТП та пошкодження її власного автомобіля вона змушена була користуватися послугами громадського транспорту, зазнала душевних та психічних страждань, внаслідок неможливості використовувати свій автомобіль за призначенням у зв"язку з його пошкодженням, а також характеру немайнових втрат ( їх тривалості, можливості відновлення ) та з урахуванням інших обставин, зокрема, тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, ускладнення у переміщенні , час та зусилля , необхідні для відновлення попереднього стану. Крім того, в той період, коли автомобіль було пошкоджено її матері потрібна була її підтримка, оскільки їй робили операцію і потрібно було доставити її до медичного закладу, а потім забрати.

Суд бере до уваги зазначені обставини .

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Враховуючи вищезазначене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, рекомендаційний характер висновків соціально-психологічних досліджень та судову практику, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивачка, як на підставу для задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди, повністю підтвердилися в ході судового розгляду справи по суті./

Також в судовому засіданні встановлено, що відповідач вимогу на відшкодування моральної шкоди не визнав.

Враховуючи дану обставину, керуючись принципом справедливості, розумності та реальності, суд вважає за можливе розмір моральної шкоди зменшити з 10 000.00 грн. до 5 000.00 грн.

Вказана сума є об`єктивною та достатньою для відшкодування моральної шкоди, що була спричинена відповідачем.

Щодо вимог про відшкодування судових витрат, то з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 768.40 грн.

Крім того, в судовому засіданні було з`ясовано, що пошкоджений в ДТП задній бампер автомобіля позивачки був замінений на новий, відповідачем у справі в судовому засіданні було заявлено про повернення йому цієї пошкодженої деталі. Пунктом 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки передбачено, що ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків, особі, відповідальній за шкоду.

Таким чином, деталь автомобіля, яка була замінена на СТО і не була знищена в процесі ДТП (задній бампер) повинна бути повернута відповідачу у справі з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди.

На підставі викладеного , керуючись ст. 4, 12, 41,81,141,175 , 265-268 ЦПК України , ст.ст. 23, 1167 , 1195 , 1197,1202 ЦК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «Уніка» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок ДТП, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму матеріальних збитків у розмірі 13 830.88 грн., 5 000.00 грн. в рахунок моральної шкоди, судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 768.40 грн.

ОСОБА_1 передати ОСОБА_2 задній бампер автомобілю Mercedes Benz GLE400, що був замінений на новий у філії «Автомобільний центр Київ» ПАТ «Українська автомобільна корпорація» 23.01.2019 року відповідно до акту виконаних робіт № 3HMS193977.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Деснянський районний суд м. Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ІПН НОМЕР_3 ).

Відповідач: ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ІПН НОМЕР_4 ).

Третя особа: Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «Уніка», Ідентифікаційний код 20033533.

Повний текст рішення суду складено 23.01.2020 року.

Головуючий суддя О.М. Панченко