Справа пр. №2/756/5197/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2020 року Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Андрейчука Т.В.,

за участю секретаря судового засідання - Чепур Н.К.,

учасники справи:

представник позивача - Мануілова А.В. ,

представник відповідача - ОСОБА_1.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Києві цивільну справу за позовом приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, -

в с т а н о в и в:

У серпні 2020 року позивач приватне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал" (далі - ПрАТ "АК "Київводоканал") звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що ОСОБА_2 є споживачем послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових мереж) за адресою: АДРЕСА_1 .

Як стверджував позивач, ОСОБА_2 належним чином не виконує зобов`язання з оплати послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових мереж) з 01 липня 2014 року, допустив заборгованість з оплати за централізоване постачання холодної води та водовідведення у сумі 13237,31 грн.

13 березня 2018 року між ПрАТ "АК "Київводоканал" та ОСОБА_2 укладено договір про розстрочення заборгованості №/Р/2018, згідно з яким відповідачеві надано розстрочку у погашенні заборгованості за спожиті послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) на суму 17406,16 грн на строк 24 місяці.

Проте відповідач не виконує умови договору про розстрочення заборгованості від 13 березня 2018 року №/Р/2018, не сплачує щомісячні платежі на погашення заборгованості.

З цих підстав ПрАТ "АК "Київводоканал" просило суд стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги у сумі 13237,31 грн, а також втрати від інфляції у сумі 7745,66 грн, три проценти річних від простроченої суми у розмірі 1817,86 грн.

Відповідач відзив на позовну заяву ПрАТ "АК "Київводоканал" до суду не подав.

Представник позивача у судовому засіданні підтримала позов свого довірителя з підстав, наведених у позовній заяві, просила суд задовольнити їх у повному обсязі.

У судовому засіданні представник відповідача не заперечував проти позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив такі обставини.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року №1875-IV (у редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) та Законом України "Про житлово-комунальні послуги" від 09 листопада 2017 року №2189-VIII (введений в дію з 01 травня 2019 року, крім: ст. 1, ч. 1 ст. 2, ст. ст. 3-7, 9, 11, 12, ч. 2 ст. 26, ст. 27 та 29 (в частині регулювання послуги з управління багатоквартирним будинком), ч. 2 ст. 2, ч. ч. 3 та 4 ст. 8, ч. ч. 2 та 3 ст. 10, ст. 15, ч. ч. 1, 3 та 5 ст. 16, ст. 18, ч. 5 ст. 28, які введені в дію 10 червня 2018 року).

Суб`єктами Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року №1875-IV є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд (ст. 1, ч. 2 ст. 3, ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року №1875-IV).

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09 листопада 2017 року №2189-VIII учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року №1875-IV залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Хоч і ч. 1 ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року №1875-IV передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

При цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року №1875-IV обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Отже, згідно з наведеними законодавчими нормами споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг саме по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, сформульованій у постановах від 14 листопада 2018 року у справі №461/12597/15-ц, від 09 серпня 2019 року №459/3958/15-ц).

За положеннями ч. 1 ст. 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09 листопада 2017 року №2189-VIII споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 , який є споживачем послуг за адресою: АДРЕСА_1 , зобов`язаний своєчасно та у повному обсязі сплачувати ПрАТ "АК "Київводоканал" за спожиті житлово-комунальні послуги, незважаючи на відсутність укладеного між сторонами договору на надання житлово-комунальних послуг.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

ОСОБА_2 несвоєчасно та не в повному обсязі сплачує за послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення, допустив заборгованість з їх оплати. За період з 01 липня 2014 року по 30 червня 2020 року заборгованість становить 13237,31 грн (а. с. 12-13).

13 березня 2018 року між ПрАТ "АК "Київводоканал" та ОСОБА_2 укладено договір про розстрочення заборгованості №/Р/2018, згідно з яким відповідачеві надано розстрочку у погашенні заборгованості за спожиті послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) на суму 17406,16 грн на строк 24 місяці. Сплата заборгованості повинна була здійснюватись згідно з графіком, встановленим у договорі (а. с. 9-11).

Відповідно до п. 3.3.1 договору про розстрочення заборгованості від 13 березня 2018 року №/Р/2018 ОСОБА_2 зобов`язався належним чином виконувати умови даного договору та повністю виконати покладені на нього згідно з даним договором зобов`язання.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Однак ОСОБА_2 неналежним чином виконує взяті на себе за договором про розстрочення заборгованості від 13 березня 2018 року №/Р/2018 зобов`язання щодо своєчасного погашення боргу.

За правилами ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Зважаючи на те, що у ході розгляду справи відповідач та його представник заяв про застосування позовної давності не подавали, суд позбавлений можливості застосувати у справі позовну давність для стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність стягнути з ОСОБА_2 на користь ПрАТ "АК "Київводоканал" заборгованість з оплати за централізоване постачання холодної води та водовідведення у сумі 13237,31 грн.

Ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що у разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки ст. 625 ЦК України розміщена в розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Передбачене ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування втрат від інфляції та трьох процентів річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника.

Таким чином, стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь ПрАТ "АК "Київводоканал" підлягають втрати позивача від інфляції у сумі 7745,66 грн та три проценти річних від простроченої суми у розмірі 1817,86 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 2102,00 грн.

Керуючись ст. ст. 2-5, 10-13, 19, 81-82, 89, 200, 206, 258-259, 263-265, 268, 280-283 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) на користь приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" (місцезнаходження: м. Київ, вул. Лейпцизька, 1-А; ідентифікаційний код в ЄДРПОУ - 03327664) заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги у сумі 13237 (тринадцять тисяч двісті тридцять сім) гривень 31 (тридцять одна) копійка, втрати від інфляції у сумі 7745 (сім тисяч сімсот сорок п`ять) гривень 66 (шістдесят шість) копійок та три проценти річних від простроченої суми у розмірі 1817 (тисяча вісімсот сімнадцять) гривень 86 (вісімдесят шість) копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) на користь приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" (місцезнаходження: м. Київ, вул. Лейпцизька, 1-А; ідентифікаційний код в ЄДРПОУ - 03327664) судовий збір у сумі 2102 (дві тисячі сто дві) гривні 00 (нуль) копійок.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Андрейчук

Повний текст рішення виготовлено 16 грудня 2020 року