Постанова

Іменем України

17 грудня 2020 року

м. Київ

справа №643/9770/17

провадження № 61-5157св20

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Калараша А. А. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Ткачука О. С.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Харківміськгаз», (Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз»)

третя особа - голова правління Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз» Джиоєв Рафаель Леванович,

розглянувши у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» на постанову Харківського апеляційного суду від 03 березня 2020 року, ухвалену у складі колегії суддів Маміної О.В., Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Харківміськгаз» (правонаступником якого є Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» згідно з протоколом №1 Загальних зборів акціонерів «Харківміськгаз» від 16 квітня 2019 року) третя особа - голова правління ПАТ «Харківміськгаз» Джиоєв Рафаель Леванович про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 26 січня 1998 року позивач з відповідачем перебував у трудових відносинах, працюючи на різних посадах.

Наказом від 05 липня 2017 року позивача звільнено з роботи за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку, а саме - за відмову від проходження атестації на підставі пункту 3 статті 40 КЗпП України.

Позивач вважає своє звільнення незаконним, посилаючись на те, що він пройшов навчання та атестацію з нормативно-правових актів з охорони праці у листопаді 2016 року, що підтверджується його допуском до роботи протягом 2016 року та частково у 2017 році.

Вважає, що причиною звільнення є його громадська діяльність, як голови первинної профспілкової організації працівників ПАТ «Харківміськгаз» Харківської організації професійної спілки підприємців (далі - ППОП ПАТ «Харківміськгаз» ХМОПСП).

20 червня 2017 року на ім`я позивача, як голови ППОП ПАТ «Харківміськгаз» надійшов запит від ПАТ «Харківміськгаз» щодо згоди на його звільнення. Відповідачу було відмовлено у звільненні майстра аварійно-диспетчерської служби ОСОБА_1 та надано координати вищестоящого виборного органу. Разом з тим, звільнення проведено без згоди Харківської організації професійної спілки підприємців.

Позивач також указував, що неврахування роботодавцем професійних якостей позивача, останньому завдало моральних страждань, а залишення без роботи принизило його честь, гідність, ділову репутацію.

Посилаючись на вищевказане, позивач просив суд:

1 скасувати наказ Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз» № 83/08-з від 05 липня 2017 року про звільнення ОСОБА_1 з посади старшого майстра зміни аварійно-диспетчерської служби;

2. поновити ОСОБА_1 на посаді старшого майстра зміни аварійно-диспетчерської служби Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз» з 06 липня 2017 року;

3. стягнути з Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу;

4. стягнути з Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 20 000 грн;

5. допустити негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за 1 місяць.

Короткий зміст судових рішень

Справа розглядалась судами неодноразово

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 23 серпня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що оскільки позивач мав дисциплінарне стягнення за порушення трудової дисципліни, а саме йому 31 травня 2017 року була оголошена догана за відмову від складання іспитів під час проведення повторної перевірки знань нормативно-правових актів з охорони праці відповідно до наказу від 19 травня 2017 року, та порушив її знову 08 червня 2017 року не з`явився на повторну перевірку знань, тобто впродовж одного року з дня застосування стягнення за перше порушення, він допустив систематичне порушення трудової дисципліни.

Постановою Харківського апеляційного суду від 06 лютого 2019 року рішення Московського районного суду м. Харкова від 23 серпня 2018 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 04 грудня 2019 року постанову Харківського апеляційного суду від 06 лютого 2018 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Скасовуючи рішення суду та направляючи справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, суд касаційної інстанції виходив з того, що суд дійшов беззаперечного висновку, що з боку позивача мало місце систематичне порушення трудової дисципліни, проте не з`ясував, чи не становить сукупність дій позивача по відмові від проходження атестації своїм характером одне порушення. Також суд не з`ясував, чи містить рішення профспілкового комітету власне правове обґрунтування такої відмови. І лише у разі відсутності у рішенні правового обґрунтування відмови у наданні згоди на звільнення працівника власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації і таке звільнення є законним у разі дотримання інших передбачених законодавством вимог для звільнення.

Постановою Харківського апеляційного суду від 03 березня 2020 року рішення Московського районного суду м. Харкова від 23 серпня 2018 року скасовано та ухвалено нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Скасовано наказ Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз» № 83/08-з від 05 липня 2017 року про звільнення ОСОБА_1 з посади старшого майстра зміни аварійно-диспетчерської служби.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого майстра зміни аварійно-диспетчерської служби Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз» з 06 липня 2017 року.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 06 липня 2017 року по 03 березня 2020 року у розмірі 206 906,22 грн.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5 000 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд апеляційної інстанції виходив з того, що відмова ОСОБА_1 від проходження атестації за своїм характером є одним порушенням трудової дисципліни, тобто в діях позивача відсутня ознака систематичності невиконання ним своїх трудових обов`язків, що унеможливлює його звільнення за п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України.

Окрім того, рішення профспілкового комітету про відмову у наданні дозволу на звільнення ОСОБА_1 містить правове обґрунтування такої відмови, що суперечить ст. 43 КЗпП України.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції та рух справи у суді касаційної інстанції

У березні 2020 року АТ «Харківміськгаз» подало засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Харківського апеляційного суду від 03 березня 2020 року.

Ухвалою Верховного Суду від 04 червня 2020 року відкрито касаційне провадження та витребувано з Московського районного суду м. Харкова матеріали цивільної справи №643/9770/17.

У липні 2020 року справа надійшла до Верховного Суду.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

Скаржник просив суд оскаржувану постанову скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень АТ «ОГС «Харківміськгаз» зазначає неправильне застосування судом апеляційної інстанції норми матеріального права, яке полягає у неправильному тлумаченні та незастосуванні до спірних правовідносин положень пункту третього частини першої статті 40 КЗпП за умови відсутності правового висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).

Доводи інших учасників справи

Відзив ОСОБА_1 на касаційну скаргу мотивовано тим, що у наказі про звільнення не містяться відомості про те, яке саме порушення трудової дисципліни входить в систему порушення трудової дисципліни для звільнення позивача.

Інші учасники справи не скористались правом на подання відзиву на касаційну скаргу.

Фактичні обставини справи

Судами встановлено, що з 26 січня 1998 року ОСОБА_1 працював на посаді слюсаря ВАТ «Харківміськгаз» (правонаступником якого є ПАТ «Харківміськгаз»), а з 15 грудня 2014 року - майстром зміни аварійно-диспетчерської служби (а.с.9-10 т.1).

Відповідно до Правил внутрішнього трудового розпорядку ПАТ «Харківміськгаз», затвердженими протоколом № 1 від 25 грудня 2013 року конференції трудового колективу ПАТ «Харківміськгаз», працівники зобов`язані проходити у встановленому порядку періодичну перевірку знань з питань охорони праці та попередні і періодичні медичні огляди.

03 жовтня 2016 року ОСОБА_1 був ознайомлений з Посадовою інструкцією майстра зміни аварійно-диспетчерської служби ПАТ «Харківміськгаз» від 03 жовтня 2016 року № 13/165, затвердженою наказом ПАТ «Харківміськгаз» від 03 жовтня 2016 року (а.с.104-111 т.1).

Протоколом ПАТ «Харківміськгаз» № 37 від 07 грудня 2016 року встановлено, що комісією, створеною на підставі наказу від 10 червня 2016 року, перевірено знання законодавчих та нормативно-правових актів з охорони праці та пожежної безпеки, загальної підготовки до дій у надзвичайних ситуаціях, майстра зміни ОСОБА_1 (а.с. 33, 34, т. 1).

Наказом ПАТ «Харківміськгаз» від 24 січня 2017 року призначено провести повторну перевірку знань відповідних нормативно-правових актів з охорони праці у працівників, зайнятих на роботах, зазначених у Переліку робіт з підвищеною небезпекою. (а.с. 121, т. 1).

Відповідно до протоколів засідання комісії з перевірки знань з питань охорони праці та пожежної безпеки, загальної підготовки до дій у надзвичайних ситуаціях у посадових осіб і спеціалістів (далі - комісії) від 05 квітня 2017 року №№ 20 та 21 ОСОБА_1 іспит не здав, був направлений на самопідготовку для повторного проходження перевірки знань протягом одного місяця (а.с. 48, 49, т. 1).

Наказом ПАТ «Харківміськгаз» від 28 квітня 2017 року призначено провести щорічне спеціальне навчання та перевірку знань відповідних нормативно-правових актів з охорони праці посадових осіб та інших працівників, зайнятих на роботах, зазначених у Переліку робіт з підвищеною небезпекою. Затверджено план-графік проведення щорічного спеціального навчання (а.с. 140, т. 1).

Наказом ПАТ «Харківміськгаз» від 19 травня 2017 року, у зв`язку з хворобою ОСОБА_1 , призначено провести повторну перевірку знань нормативно-правових актів з охорони праці у ОСОБА_1 у термін до 24 травня 2017 року (а.с. 118, т. 1).

Відповідно до протоколів засідання комісії від 23 травня 2017 року №№ 34 та 35 ОСОБА_1 відмовився складати іспит, повторну перевірку знань не пройшов. За результатами перевірки знань комісією вирішено не допускати ОСОБА_1 до виконання робіт підвищеної небезпеки (а.с. 50, 51, т. 1).

23 травня 2017 року начальником аварійно-диспетчерської служби ПАТ «Харківміськгаз» направлено на ім`я голови правління ПАТ «Харківміськгаз» службову записку з вимогою про оголошення догани ОСОБА_1 у зв`язку з відмовою виконання наказу від 19 травня 2017 року (а.с. 163 т. 1).

24 травня 2017 року в.о. голови правління ПАТ «Харківміськгаз» на ім`я голови Харківської міської професійної спілки підприємців направлено прохання надати згоду на оголошення догани майстру аварійно-диспетчерської служби ПАТ «Харківміськгаз» ОСОБА_1 (а.с. 166, т 1).

Наказом ПАТ «Харківміськгаз» від 31 травня 2017 року № 345/08 ос ОСОБА_1 оголошено догану за порушення ст. 18 ЗУ «Про охорону праці», наказу ПАТ «Харківміськгаз» від 19 травня 2017 року «Про повторну перевірку знань нормативно-правових актів з охорони праці у працівників аварійно-диспетчерської служби, зайнятого безпосередньо на роботах з підвищеною небезпекою», п. 3.20 Правил внутрішнього трудового розпорядку, п. 2.19 посадової Інструкції, а саме за відмову від складання іспитів під час проведення повторної перевірки знань нормативно-правових актів з охорони праці (а.с. 162, т. 1).

Від підпису про ознайомлення з даним наказом ОСОБА_1 відмовився, про що складено відповідний акт.

Наказом ПАТ «Харківміськгаз» від 31 травня 2017 року призначено провести повторну перевірку знань нормативно-правових актів з охорони праці у ОСОБА_1 у термін до 08 червня 2017 року (а.с. 159, т. 1).

08 червня 2017 року ОСОБА_1 не з`явився на повторну перевірку знань.

Наказом ПАТ «Харківміськгаз» від 14 червня 2017 року призначено провести додатково повторну перевірку знань нормативно-правових актів з охорони праці у ОСОБА_1 (а.с. 160, 161, т. 1).

Відповідно до протоколу засідання комісії від 20 червня 2017 року № 38 ОСОБА_1 іспит не здавав (а.с. 52, т. 1).

20 червня 2017 року начальником аварійно-диспетчерської служби ПАТ «Харківміськгаз» направлено на ім`я в.о голови правління ПАТ «Харківміськгаз» службову записку з вимогою про звільнення ОСОБА_1 у зв`язку з повторною відмовою від складання іспиту під час проведення перевірки знань нормативно-правових актів з охорони праці (а.с. 169, т. 1).

ОСОБА_1 не є членом Первинної профспілкової організації ПАТ «Харківміськгаз». Водночас, позивач є головою ППОП ПАТ «Харківміськгаз» ХМОПСП.

05 липня 2017 року головою правління ПАТ «Харківміськгаз» на ім`я голови Харківської міської професійної спілки підприємців направлено прохання надати згоду на звільнення майстра аварійно-диспетчерської служби ПАТ «Харківміськгаз» ОСОБА_1 (а.с. 174, т. 1).

Наказом ПАТ «Харківміськгаз» від 05 липня 2017 року № 83/08-з ОСОБА_1 звільнено з роботи з 06 липня 2017 року за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього правилами внутрішнього трудового розпорядку, п. 3 ст. 40 КЗпП України (а.с. 6, т. 1).

При цьому, звільняючи позивача за п.3ст. 40 КЗпП України, відповідач у наказі про звільнення не зазначив, які попередні порушення трудової дисципліни було допущено позивачем.

18 липня 2017 року Харківська міська організація профспілки підприємців направила відповідачу лист №124-17, в якому зазначено, що вона не надає згоди на звільнення ОСОБА_1 , оскільки керівництво ПАТ «Харківміськгаз» не надало фактичного (документального) підтвердження систематичного невиконання без поважних причин посадових обов`язків ОСОБА_1 відповідно до вимог п.3 ст. 40 КЗпП України (а.с.5 т.1).

Вказане рішення профспілкового комітету містить правове обґрунтування такої відмови.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд апеляційної інстанції виходив з того, що відмова ОСОБА_1 від проходження атестації за своїм характером є одним порушенням трудової дисципліни, тобто в діях позивача відсутня ознака систематичності невиконання ним своїх трудових обов`язків, що унеможливлює його звільнення за п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України.

Окрім того, рішення профспілкового комітету про відмову у наданні дозволу на звільнення ОСОБА_1 містить правове обґрунтування такої відмови, що суперечить ст. 43 КЗпП України.

Вказані висновки суду апеляційної інстанції є правильними.

У статті 139 КЗпП України встановлено, що працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватись трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу встановлені статтями 40, 41 КЗпП України.

Відповідно до ч. 1 п. 3 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Виходячи зі змісту даної норми, для звільнення працівника за систематичне порушення трудової дисципліни необхідно, щоб він вчинив конкретний дисциплінарний проступок, тобто допустив невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків, щоб це невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків було протиправним та винним і носило систематичний характер, а за попередні порушення трудової дисципліни (одне чи декілька) до працівника застосовувались заходи дисциплінарного чи громадського стягнення з додержанням порядку їх застосування, але вони не дали позитивних наслідків і працівник знову вчинив дисциплінарний проступок.

Систематичним порушенням трудової дисципліни вважається порушення, вчинене працівником, який і раніше порушував трудову дисципліну, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності та порушив її знову.

Отже, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог та вимог ч. 1 п. 3 ст. 40 КЗпП України, до юридичних фактів, які підлягали встановленню судом при вирішенні спору про законність звільнення позивача з цих підстав, є: чи мав місце дисциплінарний проступок (вина, протиправна поведінка), який став безпосередньо підставою для звільнення працівника; чи передувала його звільненню система порушень, за які до нього, з додержанням вимог ст. ст. 147-149 КЗпП України, були застосовані дисциплінарні стягнення.

Під систематичним невиконанням трудових обов`язків мається на увазі неодноразове здійснення працівником цих вчинків. Таким чином, для звільнення за п. 3 ст. 40 КЗпП необхідна наявність факту не першого, а повторного (тобто вдруге чи більше разів) здійснення працівником винного невиконання чи неналежного виконання обов`язків після того, як до нього уже застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення за вчинення таких дій раніше. Тобто працівник і раніше (до моменту вчинення проступку, за який його роботодавець прагне звільнити за п. 3 ст. 40 КЗпП) порушував трудову дисципліну, не виконував своїх посадових обов`язків, у результаті чого до нього застосовувались заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. При цьому маються на увазі не заходи громадського впливу на кшталт проведення з ним так би мовити «виховної» бесіди, а саме стягнення, передбачені законодавством, які не погашені строком давності (з часу їх накладення пройшло менше року), зокрема, догана, оголошена наказом роботодавця.

Відповідно до ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення як догана або звільнення.

Положеннями статті 43 КЗпП України встановлено, що розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

Відповідно до частини третьої статті 252 КЗпП України, частини третьої статті 41 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган профспілки), крім додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищестоящого виборного органу цієї профспілки (об`єднання профспілок).

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом апеляційної інстанції було встановлено, що доказів того, що позивач систематично порушував трудову дисципліну матеріали справи не містять.

Перевіряючи дотримання ПАТ «Харківміськгаз» законодавства при звільненні ОСОБА_1 на підставі пункту 3 статті 40 КЗпП України, суд апеляційної інстанції правильно вказав, що відмова позивача від проходження перевірки і складання іспиту 23 травня 2017 року, 08 червня 2017 року та 20 червня 2017 року фактично становить сукупність дій по відмові від проходження атестації, а відмова ОСОБА_1 від проходження атестації за своїм характером є одним порушенням трудової дисципліни у зв`язку з чим підстав для його звільнення за пунктом 3 статті 40 КЗпП України не було, а тому фактично наказом про звільнення відповідач двічі притягнув позивача до відповідальності за одне й те саме правопорушення, що суперечить частині другій статті 149 КЗпП України.

Окрім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що звільняючи позивача за п.3 ст. 40 КЗпП України, відповідач у наказі про звільнення не зазначив, які попередні порушення трудової дисципліни було допущено позивачем.

Разом з тим, відповідач не врахував рішення профспілкового комітету про відмову у наданні згоди на звільнення позивача, яке хоча і було надано після прийняття оскаржуваного наказу, але містило правове обґрунтування такої відмови, що також суперечить вимогам ст. 43 КЗпП України.

Таким чином, установивши, що звільнення позивача за пунктом 3 статті 40 КЗпП України відбулося з порушенням вимог трудового законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення та поновлення його на роботі.

Доводів щодо розміру середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу та моральної шкоди, які були стягнуті судом на користь позивача, касаційна скарга не містить.

За таких обставин, доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду апеляційної інстанції стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом апеляційної інстанції, який їх обґрунтовано спростував. В силу вимог вищевказаної статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі переоцінювати докази.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі

№ 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій.

Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів та їх переоцінювати згідно з положеннями статті 400 ЦПК України в чинній редакції.

З урахуванням того, що інші доводи касаційної скарги були предметом розгляду суду апеляційної скарги, чому суд надав належну оцінку, тому висновки суду апеляційної інстанції є достатньо аргументованими. Верховний Суд доходить висновку про відсутність підстав повторно відповідати на ті самі аргументи заявника, при цьому Верховний Суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно з частиною третьою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і відсутні підстави для його скасування.

Оскаржуване судове рішення відповідає вимогам закону, тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись статтями 400, 401, 402, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» залишити без задоволення.

Постанову Харківського апеляційного суду від 03 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: А. А. Калараш

Є. В. Петров

О. С. Ткачук