Справа №652/645/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2020 року Високопільський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді - Дригваль В.М.,

за участю секретаря - Гапич В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Високопілля, в режимі відеоконференції із Криворізьким районним судом Дніпропетровської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення боргу за борговою розпискою, -

В С Т А Н О В И В:

До Високопільського районного суду Херсонської області звернулася ОСОБА_1 із позовною заявою до ОСОБА_2 , про стягнення боргу за борговою розпискою, зазначивши, що 31.01.2017 року між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено трудовий договір №02-2017, згідно якого відповідача було найнято на роботу, на посаду продавця непродовольчих товарів. Згідно розпорядження від 31.01.2017 року ОСОБА_2 , було прийнято на посаду продавця де вона почала виконувати покладені на неї згідно договору трудові обов`язки. Під час здійснення бухгалтерського обліку та підрахунку, позивачем було виявлено нестачу грошових коштів в сумі 50000,00 грн., пізніше було виявлено, що відповідач ОСОБА_2 , заволодівши довірою позивача, таємним шляхом викрала товар на суму 24000,00 грн., підтвердженням цього є написана власноручно ОСОБА_2 розписка, а також грошові кошти в розмірі 26000,00 грн., що підтверджується борговою розпискою написаної власноруч ОСОБА_2 . Згідно наданих боргових розписок, відповідач повинна була повернути викрадене майно до 28.02.2019 року. Однак до теперішнього часу відповідач нічого не повернула позивачу, на зв`язок не виходить. Позивач неодноразово зверталася до відповідача, телефонувала їй, намагалася зустрітися з нею, але не у телефонному режимі, не при особистій зустрічі, відповідач на зв`язок не виходить та ухиляється від повернення боргу за борговими розписками. Також, зазначила, що у зв`язку з тим, що відповідач не виконала умови зазначені в боргових розписках, а саме не повернула кошти до 28.02.2019 року, позивач звернулася до Інгулецького ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області з заявою про вчинене кримінальне правопорушення. На підставі заяви позивача та поданих доказів було здійснено внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000242 від 02.03.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України. Просить суд, уточнивши позовні вимоги відповідною заявою (а.с.98 т.1), стягнути з ОСОБА_2 на її користь основну суму боргу за борговими розписками в розмірі 51506,16 грн., з яких: 50000,00 грн. основна сума боргу; 1050,00 грн. інфляційні збитки та 456,16 грн. 3% річних, а також судові витрати в розмірі 32815,06 грн., з яких: 815,06 грн. витрати по сплаті судового збору та 32000,00 грн. витрати на правову допомогу.

Представник позивача ОСОБА_1 , за довіреністю, адвокат Морозов В.Ю. (а.с.26 т.1) в судовому засіданні, в режимі відеоконференції, позов підтримав у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, та наявних доказів, просить суд задовольнити позов, з уточненням (а.с.98 т.1), в судовому порядку. Додатково пояснивши, що йому особисто невідомо про те, чи надавала ОСОБА_1 у борг ОСОБА_2 гроші, чи ні, оскільки він не був присутнім, але йому відомо, що відповідач ОСОБА_2 , особисто, за присутності представників ОСОБА_1 , надала розписки про те, що брала у борг гроші та товар, який і зобов`язується віддати. Тому вважає, що такі обставини повинні бути прийняті судом, а надані розписки, як доказ на підтвердження заявлених позовних вимог.

Позивач ОСОБА_1 , в судове засідання не прибула, незважаючи на те, що суд визнав явку позивача обов`язковою, надавши до кожного судового засідання заяви, які надійшли до суду по електронній пошті, про те, що підтримує позовні вимоги та про розгляд справи у її відсутності.(а.с.47,229,241 т.1)

Відповідач ОСОБА_2 та її представник, адвокат Рогозіна О.В., яка діє на підставі ордеру серії ДП №947 від 19.09.2019 року (а.с.62-64, 77-79 т.1), в судовому засіданні в режимі відеоконференції заперечували проти задоволення позову, при цьому адвокат Рогозіна О.В. на заперечення позовних вимог повідомила про те, що ОСОБА_1 взагалі відсутня на території України та перебуває на території іншої держави, а тому не могла надавати у борг ОСОБА_2 грошові кошти та товар, а надані до справи розписки були написані ОСОБА_2 під тиском працівників підприємця ОСОБА_1 .

В судовому засіданні, відповідач ОСОБА_2 зазначила про те, що працювала продавцем у ФОП ОСОБА_1 , але за весь час своєї роботи ОСОБА_1 , ніколи не бачила, при цьому оформленням на роботу займався напарник ОСОБА_1 , - ОСОБА_3 . Ніякого товару на суму 24000,00 грн., а також коштів в сумі 26000,00 грн. від ОСОБА_1 не отримувала, боргові розписки написані нею особисто, але під тиском, у зв`язку з виявленням представниками ОСОБА_1 , нібито нестачі товару та коштів при проведенні бухгалтерського обліку, при якому вона не була присутньою. Акт інвентаризації та Акт документальної перевірки не складався. Перевірка здійснювалась від керівництва магазину працівниками складу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , остання і диктувала текст розписок, які нею особисто було написано. Також, зазначила, що при написанні розписок відсутній факт передачі від ОСОБА_1 , як товару так і грошових коштів, що в свою чергу самі по собі розписки не можуть бути належним доказом надання у борг товару та коштів. За вказаною виявленою нестачею було подано заяву про відкриття кримінального провадження та в ході досудового розслідування по кримінальному провадженню, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, за фактом крадіжки у ФОП ОСОБА_1 , було встановлено про те, що невстановлена особа у невстановлений час, таємно викрала майно останньої з магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». В зв`язку з чим, даний факт підтверджує, що вона не могла брати у позивача товар та кошти за борговими розписками, так як таке майно було викрадено невстановленими особами. А тому, написані розписки є такими, що написані під тиском керівництва магазину.

Свідок ОСОБА_6 , в судовому засіданні, в режимі відеоконференції, повідомила, про те, що вона працювала в магазині ФОП « ОСОБА_1 » на протязі року без оформлення. ОСОБА_1 особисто не знає та ніколи не бачила. В той день, коли проводилась ревізія була відсутня, але зі слів ОСОБА_2 їй стало відомо, що керівництвом магазину було проведено ревізію та виявлено нібито нестачу товару та грошей, при цьому примусили написати боргові розписки.

Свідок ОСОБА_7 , в судовому засіданні в режимі відеоконференції повідомила, що працювала в магазині ФОП ОСОБА_1 , але саму ОСОБА_1 , ніколи не бачила. В один із днів до магазину завітали працівники складу ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які закрили магазин на ревізію та стали перераховувати товар. При цьому ні акти інвентаризації, ні акти ревізії не складалися. Повідомили, що виявили нестачу товару та коштів на велику суму. Стверджує, що ні вона, ні інші продавці не могли брати на таку суму товар, чи грошові кошти із каси. Раніше проводились ревізії, виявлялись нестачі на суму приблизно до 2000 грн., але не більше. ОСОБА_8 та ОСОБА_9 стали вимагати від ОСОБА_2 написання боргових розписок, остання плакала, заперечувала причетність до нестачі, але під тиском, що не випустять із магазину, та під диктовку чи ОСОБА_8 , чи ОСОБА_9 , написала боргові розписки. На одній із розписок, щодо взяття в борг 26000 грн., вона також поставила свій підпис, але заперечує той факт, що саме в присутності неї, ОСОБА_10 взяла в борг у ОСОБА_1 гроші в сумі 26000 грн., що не відповідає дійсності та такого факту у її присутності не було. Щодо поставлення у розписці підпису пояснила тим, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 повідомили присутніх, що ніхто не вийде з магазину, доки не будуть виготовлені та підписані розписки від ОСОБА_11 .

Заслухавши представника позивача, відповідача та її представника, свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне:

- В ході розгляду справи по суті від позивача ОСОБА_1 та представника позивача, адвоката Морозова Вадима Юрійовича, заявлялися клопотання, які після обговорення, залишені без задоволення, за необгрунтованістю та несвоєчасного подання до суду в ході розгляду справи по суті.

Крім того, як убачається із матеріалів справи, а саме:

- Із копії трудового договору №02-2017 від 31.01.2017 року (а.с.13 т.1) з`ясовано, що ОСОБА_1 прийняла ОСОБА_2 на роботу та своїм розпорядженням від 31.01.2017 року призначила на посаду продавця непродовольчих товарів з 01.02.2017 року (а.с.14 т.1) Разом з тим, відомості про реєстрацію трудового договору відсутні, у відповідності з чинним Законодавством на момент укладення такого договору.

- Із копії розписки (а.с.15 т.1), з`ясовано, що 25.01.2019 року ОСОБА_2 зазначила у розписці, що взяла в борг товар на суму 24000,00 грн. у ОСОБА_1 при свідках ОСОБА_5 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , підписи яких значаться у розписці, з терміном повернення 28.02.2019 року.

- Із копії розписки (а.с.16 т.1), вбачається, що 25.01.2019 року ОСОБА_2 зазначила у розписці, що взяла в борг суму 26000,00 грн. у ОСОБА_1 , за присутності свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , підписи яких значаться у розписці, з терміном повернення 28.02.2019 року.

- Із копії заяви про кримінальне правопорушення (а.с.17-18 т.1) вбачається, що ОСОБА_1 01.03.2019 року звернулася із заявою до Інгулецького відділення поліції Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області, про вчинення кримінального правопорушення за ст.185 КК України. На підставі даної заяви про вчинення кримінального правопорушення, відділом поліції внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000242 від 02.03.2019 року, де зазначено, що «01.03.2019 року до чергової частини Інгулецького ВП КВП з письмовою заявою звернулась ОСОБА_1 , відповідно до якої невстановлена особа, у невстановлений час, таємно викрала її майно з магазину «Товари для дому»», що підтверджується копією Витягу з ЄРДР (а.с.19 т.1).

- Із копії виписки з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.24 т.1) вбачається, що ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємець з 01.12.2011 та являється платником єдиного податку (а.с.25 т.1).

- Із копії паспорту громадянина України (а.с.27 т.1) вбачається, що ОСОБА_2 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в АДРЕСА_1 . Та має ІПН НОМЕР_1 (а.с.28 т.1).

- Із копій матеріалів кримінального провадження (а.с.142-182 т.1) вбачається, що 02.03.2019 року за заявою ОСОБА_1 від 01.03.2019 року, внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000242 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, про те, що невстановлена особа, у невстановлений час, таємно викрала її майно з магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». По даному кримінальному провадженні обвинувачення та підозру нікому не пред`явлено, досудове розслідування не закінчено. Разом з тим, в ході досудового розслідування факт передачі грошей від ОСОБА_1 до ОСОБА_2 не встановлено та належними доказами не підтверджується.

Крім того, як убачається із копії матеріалів кримінального провадження (а.с.180-182 т.1) з`ясовано, що за інформацією СКП Інгулецького ВП КВП ГУНП у Дніпропетровській області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянка України, перетнула 24.03.2019 року, о 20.00 год. Українсько-Російський кордон, код перетину НОМЕР_2 , зазначено напрямок перетину- на виїзд. Надано закордонний паспорт - серія та номер документу - НОМЕР_3 .

А також, як убачається із копії матеріалів кримінального провадження (а.с.164 т.1) ФОП ОСОБА_1 надала до поліції Акт про результати інвентаризації наявних коштів від 01.04.2019 року за своїм підписом, в той час, як згідно довідки прикордонної служби ОСОБА_1 перетнула Україно-Російський кордон 24.03.2019 року, що викликає сумнів у підписанні зазначеного акту. Крім того, як убачається із рапорту слідчого СВ Інгулецького ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області Басалай О.С. від 23.06.2019 року, що на вимогу слідчого до ФОП ОСОБА_1 надати наказ про призначення складу інвентаризаційної комісії та Акт інвентаризації від 25.01.2019 року, станом на 23.06.2019 року не виконано (а.с.172 т.1). В той час, як убачається із копії наказу №33 від 20.12.2018 року по магазину «Товари для дому», за підписом директора Морозова Ю.В., створено робочу інвентаризаційну комісію у складі: ОСОБА_1 , ОСОБА_17 , головою комісії призначено Морозова Юрія Вікторовича(а.с.176 т.1). Інших документів, які б підтвердили створення інвентаризаційної комісії станом на час її проведення, тобто на 25.01.2019 року, відсутні.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Щодо своєчасного подання доказів, то ч.8 ст.83 ЦПК України, передбачено, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обгрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Як убачається із матеріалів справи, що 31.01.2017 року між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено трудовий договір №02-2017, згідно копії якого (а.с.151 т.1), відповідача було найнято на роботу, на посаду продавця непродовольчих товарів. Договір, у відповідності з чинним Законодавством, на час його укладення, не зареєстровано. Згідно розпорядження від 31.01.2017 року, ОСОБА_2 , було прийнято на посаду продавця де вона почала виконувати покладені на неї, згідно трудового договору, за узгодженими трудовими обов`язками. Під час здійснення бухгалтерського обліку та підрахунку, позивачем було виявлено нестачу грошових коштів в сумі 50000,00 грн., пізніше позивачем та її представниками було виявлено, що відповідач ОСОБА_2 , заволодівши довірою позивача, таємним шляхом викрала товар на суму 24000,00 грн., підтвердженням цього факту надано написану власноручно ОСОБА_2 розписку, а також грошові кошти в розмірі 26000,00 грн., що підтверджується наданими позивачем борговими розписками в копіях, написаних власноруч ОСОБА_2 . Як убачається із наданих боргових розписок, відповідач повинна була повернути викрадене майно та грошові кошти, у виді боргу, до 28.02.2019 року.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. (Правова позиція Верховного Суду України, викладена в постанові №6-50цс 16 від 24.02.2016 року).

Однак, дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, копії розписок та копії матеріалів кримінального провадження в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої та другої ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінювалися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно зі статтею 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України).

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг.

Таким чином, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, суд повинен установити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

При цьому факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулася передача певної суми коштів чи товару від позичальника до позикодавця.

Досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суд для визначення факту укладення договору повинен виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та, залежно від установлених результатів, зробити відповідні правові висновки.

Зазначене узгоджується з висновком викладеним у постанові Верховного Суду від 22.08.2019 року у справі № 369/3340/16-ц.

Так, дослідивши копії боргових розписок в судовому засіданні (а.с.15, 16 т.1), суд вважає, що позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували передачу відповідачу товару на суму 24000,00 грн. (найменування товару, його назва, акт передачі, тощо), а також грошових коштів в розмірі 26000,00 грн.

Сама ж позивач ОСОБА_1 , в судове засідання не прибула, при цьому явка якої, судом була визнана обов`язковою, надавши заяви, без обгрунтування неявки, про те, що підтримує позов та просить суд розглянути справу у її відсутності. Пояснень, щодо боргових розписок та обставин укладення договору позики між позивачем та відповідачем, в судовому засіданні позивачем не надано. Крім того, в судовому засіданні, представник позивача, адвокат Морозов В.Ю., пояснив про те, що йому не відомо чи надавала ОСОБА_1 товар, чи грошові кошти у борг та чи брала їх у борг ОСОБА_2 .

А також, у матеріалах кримінального провадження, які надані Інгулецьким ВП ГУНП в Дніпропетровській області(в копіях) (а.с.142-183 т.1) наявні пояснення ОСОБА_2 (а.с.153-154 т.1), яка пояснила слідчому, що при виявлені нестачі на неї керівником магазину ОСОБА_3 здійснювався психологічний тиск, направлений на змушування її до написання зазначених вище розписок, що нібито вона взяла у борг товар та кошти на загальну суму 50000,00 грн. А також зазначено, що вона передавала ОСОБА_3 з каси кошти в сумі 24000,00 грн., але останній не написав їй розписку про отримання. Крім того, свідок ОСОБА_6 , слідчому повідомила, що незадовго до ревізії у магазин приїздив ОСОБА_3 , якому ОСОБА_18 (відповідач у справі) віддала гроші з каси в розмірі 24000,00 грн. (а.с.155-156 т.1). Також, в матеріалах кримінального провадження, мається Договір(копія якого долучена до матеріалів кримінального провадження) про здійснення спільної діяльності №1 від 10.01.2018 року, згідно якого ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_17 , дійшли згоди про здійснення спільної діяльності у сфері торгівлі з метою отримання прибутку (а.с.162-163 т.1). Разом з тим, у акті б/н від 01.04.2019 року про результати інвентаризації наявних коштів, зазначено, що на підставі акту списування від 25.01.2019 року №СпсІ-00001 та згідно звіту роботи магазину проведеного з 01.01.2019 року по 31.01.2019 року, а також здійснення перерахунку грошей в касі, було виявлено нестачу на 24000,00 грн. та 26000,00 грн. на загальну суму 50000,00 грн. (а.с.164, 165-169 т.1). Акт інвентаризації та Акт списання, який погоджено 01.04.2019 року позивачем ОСОБА_1 , що в свою чергу викликає сумнів щодо юридичної достовірності такого факту, оскільки згідно інформації, яка міститься в матеріалах кримінального провадження (а.с.180, 182 т.1) з`ясовано, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , здійснила перетин (виїзд) державного кордону (ділянка кордону російська), дата перетину 24.03.2019 року о 20.00 годині, а тому позивач фізично не мала можливості погоджувати такі документи та ставити свій підпис. Крім того, акт списання не містить відомостей про осіб, які були присутні при його складанні, в тому числі і присутність відповідача по даній справі, а також в акті зазначено російською мовою: «Название: недостача брак», що також викликає сумнів, оскільки невідомо, що саме слугувало списанню товару на суму 27275,01 грн., з приводу його «нестачі», чи «браку». А також, як убачається із матеріалів кримінального провадження, в ході досудового розслідування була допитана в якості свідка фізична особа підприєменць ОСОБА_17 (а.с.177 т.1), яка була призначена за наказом від 20.12.2018 року членом інвентаризаційної комісії, разом з ФОП ОСОБА_1 та головою комісії ОСОБА_3 (а.с.176 т.1), але як убачається із показань не була присутня при проведенні інвентаризації 15.01.2019 року, оскілдьки перебувала у відрядженні тому попросила проведення інвентаризації свою знайому ОСОБА_19 , а остання запросила свою знайому ОСОБА_4 , які і проводили інвентаризацію.

Таким чином, враховуючи те, що позивачем в судовому засіданні не доведено належними та допустимими доказами в розумінні ст.81 ЦПК України», факту передачі у борг(позику) відповідачу товару на суму 24000,00 грн., згідно розписки від 25.01.2019 року (а.с.15 т.1) та факту передачі коштів в сумі 26000,00 грн., згідно розписки від 25.01.2019 року (а.с.16 т.1), а також враховуючи той факт, що в провадженні слідчого Інгулецького ВП КВП в Дніпропетровській області знаходиться кримінальне провадження №0000242 від 02.03.2019 року (за фактом крадіжки майна з магазину «Товари для дому» де однією із сторін спільної діяльності є ОСОБА_1 ), провадженням не закінчено, обвинувачення та підозра за яким на момент розгляду справи у суді не пред`явлена жодній особі, суд вважає, що позовна заява задоволенню не підлягає у зв`язку з недоведеністю позивачем та її представником факту передачі у борг(позику)товару та коштів відповідачу на загальну суму 50000,00 грн. за борговими розписками. А також приходить до висновку, що позивачем невірно обрано спосіб захисту своїх, ймовірно порушених, прав.

Крім того, згідно ст.141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову не підлягають стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 815,06 грн. (а.с.1 т.1) та витрати на правову допомогу в розмірі 32000,00 грн. (а.с.20, 21, 22, 29 т.1), а тому такі витрати слід віднести на рахунок позивача.

На підставі викладеного, ст.ст. 207, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, керуючись ст.ст.4, 12, 13, 81, 95,141, 258-260, 263, 265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення боргу за борговою розпискою відмовити.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, або вручення.

Суддя В.М. Дригваль