РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2020 Провадження № 2-о/425/168/20

Справа № 425/3460/20

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді - Романовського Є.О.,

за участю секретаря - Чикунової Ю.С.,

учасників справи:

заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рубіжному Луганської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису,

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернулася до суду з вказаною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що з березня 2014 року по кінець листопада 2017 року вона разом із ОСОБА_2 перебувала у відносинах. З 2016 року ОСОБА_2 почав працювати вахтовим методом у м. Києві, де два тижні працював та два тижні перебував вдома. Під час його перебування вдома він постійно вживав алкогольні напої та перебував в стані алкогольного сп`яніння, внаслідок чого почались безпідставні ревнощі, вимоги йому підкорятися, принижування, вивловлювання в її бік нецензурною лайкою та застосування фізичної сили. Вкінці 2017 року їх відносини закінчились, проти ОСОБА_2 весь час переслідує заявника, приїжджає до її місця проживання та роботу, а також пише смс-повідомлення які містять погрози їй та її батькам. У 2019 році заявник змінила номер телефона як свій так і своїх батьків, однак ОСОБА_2 дізнався нові засоби зв`язку та продовжує дзвонити, відправляє

смс-повідомлення з вимагання грошей та особистих речей, внаслідок чого заявник з даним фактом неодноразово зверталась до Рубіжанського ВП ГУНП в Луганській області. В період з 2018 року по 2020 роки ОСОБА_2 вісім разів пошкодив замки вхідних дверей, з яким п`ять останніх разів він заливав замки клеєм. Дані пошкодження завжди збігались з перебування ОСОБА_2 на відпочинку вдома.

У зв`язку з вищевикладеними обставини, а також враховуючи, що завник зазнала домашнього насильства, вона просила суд видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , яким до 6 місяців визначити заходи тимчасового обмеження його прав, а саме :

- заборонити ОСОБА_2 наближатись на визначену відстань до місця проживання (перебування), роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_1 ;

- заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

В судовому засіданні заявник заявлені вимоги підтримали в повному обсязі, наполягали на їх задоволення.

Заінтерисована особа в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

Суд, заслухавши заявника, дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортом громадянки України (а.с.12-16).

Згідно заяв ОСОБА_1 до т.в.о. начальника Рубіжанського ВП ГУНП в Луганській області та начальнику Рубіжансього ВП ГУНП в Луганській області від 22.01.2018 року, від 28.11.2018 року, від 06.06.2019 року, від 20.05.2020 року, від 24.09.2020 року, від 25.11.2020 року, від 26.11.2020 року, вбачається що ОСОБА_1 неодноразово зверталась до Рубіжанського ВП ГУНП в Луганській області, із прохання про видачу обмежувальних приписів відносно ОСОБА_2 , її колишнього співмешканця, який систематично вчиняє по відношенню до неї насильство, яке призводить до фізичних та психологічних страждань, а також пошкодження її майна, а саме вхідних дверей, погроз телефону та надсилання смс-повідомлення з образами (зарізати, застрелити), переслідування її біля її будинку місця проживання, а також дзвінків її батькам (а.с.5-11, 38, 41 44, 50, 53, 59, 62).

Згідно відповідей на звернення ОСОБА_1 від 24.01.2018 року № 1288, та від 04.12.2017 року № 15761/111/9617, Рубіжанський ВП ГУНП в Луганській області зазначено наступне, що звернення до Рубіжанського ВП ГУНП в Луганській області відносно конфліктів з ОСОБА_2 , а саме словесної погрози вчинити фізичну розправу, вказана подія не піллягає внесення до ЄРДР, оскільки не містить ознак кримінального правопорушення, а висловені погрози ОСОБА_2 є лише словесними і ніяких реальних дій для здійснення вказаних погроз не виконує. Опитати з цього приводу останнього та провести з ним бесіду, не має можливості оскільки він не відповідає на телефонні дзвінки та отримати пояснення останнього не маж можливості, оскільки він знаходиться за межами м. Рубіжного (а.с. 3, 4, 39, 42, 45, 51, 54, 60, 63, 67).

Відповідно до інформації, наданої Рубіжанським ВП ГУНП в Луганській області, щодо звернень заявника ОСОБА_1 , на протязі трьох років, а саме з 2017 по теперішній час, вона зверталась до відділу поліції неоднарозово, з повідомленнями пропогрози фізичною розправою, пошкодження вхідних дверей та замків, з клопотанням про прийняття заходів до колишнього співмешканця ОСОБА_2 , який систематично ображає її, а також стосовно неправомірних дій (а.с. 69).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Частинами 1 та 2 ст. 350-6 ЦПК України визначено, що розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" або Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків", на строк від одного до шести місяців.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнім насильством є діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Згідно ст. 24 Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: обмежувальний припис стосовно кривдника.

Згідно ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків:

1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою;

2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи;

3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною;

4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою;

5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

У відповідності до ч. 3, 4 цієї статті рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Виходячи із змісту даного права, воно включає існування, як негативних так і позитивних обов`язків держави, які невід`ємні від реальної «поваги» до приватного та сімейного життя. (пункт 78 рішення Європейського Суду у справі «Мамчур проти України»).

Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції, якщо воно здійснене «згідно із законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 рішення Європейського Суду у справі «Хант проти України»).

Таким чином, враховуючи дослідженя докази та з огляду на встановлення судом обставини, суд прийшов до висновку, що є доведеним факт того, що ОСОБА_2 вчиняє психологічне насильство відносно своєї колишньої співмешканки ОСОБА_1 , є вірогідність його продовження вчинення, настання певних наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту до кривдника вказані заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки інших місць знаходження заявника, а ніж місце реєстрації, судом не встановлено, а для обмеження прав заінтерисованої особи на строк до 6 місяців суду не надано достатньо доказів.

Частина 4 ст. 350-6 ЦПК України передбачає, що рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 259, 294, 350-1 - 350-8 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_2

( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_2 ), яким визначити заходи тимчасового обмеження протягом двох місяців його прав та покласти на нього обов`язки у вигляді:

- заборони наближатись на визначену відстань до місця проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована (проживає) за адресою: АДРЕСА_1 .

- заборони вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована (проживає) за адресою: АДРЕСА_1 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Копію рішення направити заявнику, заінтересованій особі, Рубіжанському відділу поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області та Виконавчому комітету Рубіжанської міської ради Луганської області.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Луганського апеляційного суду або через Рубіжанський міський суд Луганської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду складено 18 грудня 2020 року.

Суддя Є.О. Романовський