Справа № 396/1568/19
Провадження № 2/396/564/19
РІШЕННЯ

Іменем України

22.01.2020 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Гарбуз Ольга Анатоліївна

за участю секретаря судового засідання: Пономаренко Р.В.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Новоукраїнка Кіровоградської області цивільну справу № 396/1568/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_3 про визнання дійсним договору купівлі - продажу квартири,-

В С Т А Н О В И В :

Виклад позицій позивача та відповідача.

Позивачем ОСОБА_1 подано до суду позов до відповідача ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_3 про визнання дійсним договору купівлі - продажу квартири, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що на початку 2010 року між сторонами була укладена усна угода стосовно купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Житлову нерухомість сторонами було оцінено в 4000 дол. США., аванс в сумі 1500 дол. США був переданий позивачем відповідачеві 23.03.2010 року, другу частину в сумі 2500 дол. США відповідач отримав 11.12.2013 року, про що свідчать розписки. Відповідач пообіцяв позивачеві, що в термін до 16 липня 2010 року, після оформлення всіх необхідних документів після смерті батька та отримання свідоцтва на спадщину, нотаріально посвідчить договір купівлі-продажу квартири, але не виконав своєї обіцянки. Відповідач ухиляється від посвідчення угоди у нотаріуса, посилаючись на різноманітні відмови.

Вартість квартири була узгоджена сторонами, позивач повністю виконав своє зобов`язання, передав відповідну суму грошей, а відповідач передав ключі та правовстановлюючі документи, де вона проживає та зареєстрована з вересня 2010 року, але відповідним чином оформити своє право власності позивач не має змоги через ухиляння відповідача від нотаріального посвідчення договору.

Виходячи з наведеного, позивач звертається до суду та прохає визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири укладений між сторонами 11 грудня 2013 року та визнати за ним право власності на вказану квартиру.

Заяви, клопотання учасників справи та інші процесуальні дії у справі.

11.10.2019 року ухвалою Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено справу до розгляду в підготовчому засіданні на 04.11.2019 року, яке було відкладено 26.11.2019 року в зв`язку з неявкою відповідача та третьої особи.

26.11.2019 року ухвалою Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області закрито підготовче провадження та призначено її до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні на 23.12.2019 року.

23.12.2019 року судове засідання відкладено на 22.01.2020 року в зв`язку з неявкою сторін.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 з`явився, просив задовольнити позовні вимоги.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явилася, по невідомим суду причинам, про день та час розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, шляхом публікації на сайті "Судова влада" від 23.12.2019 року. Пояснень та відзив на позовну заяву до суду не надіслав, поштове повідомлення повернулося з відміткою адресат відсутній.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, по невідомим суду причинам, про день та час розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, шляхом публікації на сайті "Судова влада" від 23.12.2019 року. Пояснень у до суду не надіслано, поштове повідомлення повернулося з відміткою адресат відсутній.

Суд ухвалив розгляд справи провести у відсутність відповідача по справі та третьої особи.

Фактичні обставини, установлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких установлені відповідні обставини.

Норми права, які застосував суд, мотиви їх застосування та висновки суду.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити за наступних підстав.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 657 ЦК України встановлено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Відповідно до ч.2 ст.215 ЦК України,недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Частиною 1ст.216 ЦК України визначено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Судом встановлено, що 11.12.2013 року між ОСОБА_2 з однієї сторони та ОСОБА_1 з іншої сторони, був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна - квартири за адресою: АДРЕСА_1 , без подальшого нотаріального посвідчення (а.с.24-26).

Згідно даного договору, ОСОБА_2 отримав 24000,00 грн. за квартиру.

З свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.07.2010 року, вбачається, що право власності на квартиру за номером АДРЕСА_2 , належить ОСОБА_2 (а.с.23).

Згідно з розпискою від 23.03.2010 відповідач ОСОБА_2 отримав від дружини позивача ОСОБА_4 аванс в сумі 1500 доларів США, за продаж квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.18).

Згідно з розпискою від 11.12.2013 відповідач ОСОБА_2 отримав від позивача ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 2500 доларів США, що еквівалентно 20575 грн., за продаж квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.19).

Вимогами від 31.07.2019 року, 12.08.2019 року та 02.09.2019 року позивач повідомляв відповідача про необхідність явки до нотаріуса на 09.08.2019 року, 21.08.2019 року та 16.09.2019 відповідно для нотаріального оформлення договору купівлі-продажу вказаної квартири (а.с.28-35). Зазначені вимоги надсилалися відповідачу рекомендованим листом, але згідно довідки "Укрпошти" данні листи поверталися по причині «закінчення терміну зберігання», однак, на думку позивача, відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу.

Відповідно до відповіді Новоукраїнського відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області від 30.08.2019 року № 3626/128-19, наданої на заяву позивача про кримінальне правопорушення за ч.2 ст.190 КК України, ознак вчинення кримінального порушення в діях громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не виявлено ( а.с.39).

Згідно з ч.1 ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Відповідно до частини 2 статті 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Частиною 3 статті 640 ЦК України визначено, що договір, який підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Разом з тим, позивачем не доведено та судом не встановлено факту ухилення відповідача від його нотаріального посвідчення, оскільки жодних об`єктивних перешкод для нотаріального посвідчення договору (стан здоров`я, виїзд за кордон на постійне місце проживання, втрати будь-якого зв`язку з відповідачем чи інше) судом не встановлено, як і не встановлено, що попередіній договір між сторонами укладався та посвідчувався нотаріально, як і не підтверджено, що відповідач викликався до нотаріальної контори та належним чином знав про дату, час явки до нотаріуса для укладення основоного договору чи надав особисті документи для укладення та нотаріального посвідчення договору. Також суд встановив, що третя особа ОСОБА_3 отримала в від дружини позивача ОСОБА_4 23.03.2010 року аванс в сумі 1500 грн., (а.с18), проте ця особа не була та не є власником спірної квартири а також не залучалася до розгляду справи та відповідне клопотання перед судом не ставилося. Договір купівлі -продажу квартири від 11.12.2013року нотаріально не посвідчувався та позивачем не надано доказу, що на цей день або інший день було призначено укладення та посвідчення договору у нотаріуса. Судом встановлено, щовсі вимоги на ім`я відповідача та третьої особи від імені позивача за липень-серпень 2019 року не були отримані за незапитом чи закінченням терміну зберігання, чого сам позивач і не заперечував.(а.с.28-38)н Також не встановлено втрату можливості посвідчення договору купівлі-продажу на момент розгляду справи.

Умовами застосування частини 2 статті 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин.

Зазначене узгоджується із правовою позицією, викладеною Верховним Судом України в постанові від 06.09.2017 року при розгляді справи за N 6-1288цс17.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.13 Постанови №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» при розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. При цьому саме по собі небажання сторони нотаріально посвідчувати договір, її ухилення від такого посвідчення з причин відсутності коштів на сплату необхідних платежів та податків під час такого посвідчення не може бути підставою для застосування частини 2 статті 220 ЦК України.

У зв`язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК України.

З приводу аналогічних правовідносин Верховний Суд у постанові від 04.03.2019 р. №665/2266/16-ц висловив таку позицію : при розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість. При цьому саме по собі небажання сторони нотаріально посвідчувати договір, її ухилення від такого посвідчення з причин відсутності коштів на сплату необхідних платежів та податків під час такого посвідчення не може бути підставою для застосування частини другої статті 220 ЦК України. Якщо матеріали справи не містять доказів того, що відповідач ухилився від нотаріального посвідчення спірного договору та що така можливість була втрачена, то за таких обставин відсутні передбачені законом підстави для визнання договору дійсним.

Отже, однією з умов визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину. Тобто, для визнання судом угоди дійсною необхідно не лише доказати повне чи часткове виконання угоди, що потребує нотаріального посвідчення, а також ухилення іншою стороною від нотаріального оформлення угоди.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходить з того, що позивачем не надано жодних доказів, які свідчили б про те, що відповідач ОСОБА_2 дійсно ухиляється від нотаріального посвідчення договору, крім того відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом власником квартири є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яка отримувала аванс немає відношення до квартири.

Також позивачем не надано жодних доказів того, що він правомірно володіє квартирою. Сам факт того, що позивач користується зазначеною квартирою, не може бути підставою для набуття права власності в порядку ст. 344 ЦК України, оскільки вказана квартира на законних підставах належить відповідачу по справі - ОСОБА_2 .

Крім того, позивачем з метою надання суду належних, допустимих, достатніх, достовірних доказів щодо дійсного наміру укладення оспорюваного договору не заявлялись жодні клопотання щодо витребування будь-яких доказів чи допиту свідків, а суд, згідно ч.7ст.81 ЦПК України, не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Крім того, з наданих позивачем копій розписок вбачається про відсутність погодженої суми вартості квартири, нотаріально посвідчений попередній договір сторонами не укладався.

З огляду на встановлені судом фактичні обставини, позивач не довів, в чому саме полягає безповоротне ухилення відповідача від нотаріального посвідчення правочину та з чого вбачається втрата можливості його посвідчити, що є обов`язковими умовами для визнання правочину дійсним згідно зі статтею 220 ЦК України.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Враховуючи те, що спірний правочин не породжує для сторін прав і обов`язків, відтак суд вважає, що правові підстави для визнання за позивачем права власності на зазначену квартиру відсутні.

На підставі вищевикладеного та враховуючи, що позивачем не доведено безповоротного ухилення відповідача від нотаріального посвідчення правочину та втрату можливості з будь-яких причин його посвідчити, свідки позивачем не заявлялися, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати слід віднести на рахунок позивача, так як суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 220, 640, 657 ЦК України, ст.ст.141, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

В ИР ІШ ИВ :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_3 про визнання дійсним договору купівлі - продажу квартири від 11.12.2013 року, укладеного між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Кіровським РВ УМВС України в Кіровоградській області 12 травня 1999 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Новоукраїнським РВ УМВС України в Кіровоградській області 05 лютого 1999 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на купівлю двокімнатної квартири, загальною площею 42,5 кв.м., житловою площею 22,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 , - відмовити за необгрунтованістю позовних вимог.

Судові витрати віднести за рахунок позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Кропивницького апеляційного суду через Новоукраїнський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Повний текст рішення складено 24.02.2020 року.

Головуючий: О. А. Гарбуз