Номер провадження: 22-ц/813/7688/20
Номер справи місцевого суду: 523/3121/20
Головуючий у першій інстанції Аліна С. С.
Доповідач Дрішлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у м. Одесі апеляційну скаргу акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 31 березня 2020 року в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

26 лютого 2020 року до Суворовського районного суду м. Одеси надійшов позов Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 12 377,36 грн. (а.с 3-51).

31 березня 2020 року заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси (головуючий-суддя Аліна С.С.) позов Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість в розмірі 12 005,62 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» судовий збір у розмірі - 2038,87 грн. В решті позовних вимог відмовлено (а.с 66-69).

22 липня 2020 року представник акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» засобами Укрпошти направив апеляційну скаргу на заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 31 травня 2020 року. Апелянт не погоджується з вказаним заочним рішенням в частині відмови стягнення пені, комісії, інфляційних витрат та 3% річних від простроченої суми, вважає його незаконним і необґрунтованим, та таким, що прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права. Апелянт пояснює, 16 березня 2018 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі керуючого ТВБВ № 10015/0521 філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 було підписано заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії. Підписавши дану заяву, позичальник підтвердив, що до підписання даної заяви, банк ознайомив його з орієнтовною сукупною вартістю кредиту, який міститься в додатку до цієї заяви. Апелянт пояснює, що АТ «Ощадбанк» свої зобов`язання виконав повністю, однак відповідач порушив його умови щодо повернення кредиту, сплати процентів, а також оплати послуг банку з тарифами, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 23.01.2020 року складає 12 377, 36 грн. Апелянт пояснює, що висновок суду першої інстанції щодо відсутності процентної ставки у заяві не відповідає дійсним обставинам справи. Крім того, між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини, в тому числі і ті, що витікають з кредитного договору, а тому висновки суду першої інстанції про те, що договір комплексного банківського обслуговування не може розцінюватися як стандартна форма кредитного договору є необґрунтованими. Законом встановлено обов`язок боржника у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язання сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором за законом. Оскільки відповідачем не виконано умови договору, укладеного з позивачем, кошти за цим договором та відсотки за ним не сплачено, суд першої інстанції прийшов до невірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог банку про стягнення процентів, пені, комісії, інфляційних втрат та 3% річних на користь АТ «Ощадбанк». Тому апелянт просить скасувати заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 31 березня 2020 року в частині відмови у стягненні комісії, пені, інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми та в цій частині ухвалити нове рішення, яким вимоги АТ «Ощадбанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по пені за несвоєчасне погашення основного боргу задовольнити, а також тягнути з ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору (а.с.71-75).

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Апеляційне провадження за скаргою акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 31 березня 2020 року було відкрито в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 15, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Предметом розгляду даної справи є стягнення заборгованості за кредитним договором.

Приймаючи рішення у справі суд першої інстанції виходив з того, що у матеріалах справи відсутні докази підтвердження конкретних запропонованих відповідачу Умов та правил банківських послуг, відсутні у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Зважаючи на викладене, суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність пред`явлених позовних вимог в частині стягнення з відповідача нарахованих сум пені та штрафу, в зв`язку з чим у їх задоволенні слід відмовити у повному обсязі. Разом з тим задовільнив позовні вимоги щодо стягнення простроченої суми заборгованості по тілу кредиту, оскільки фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, що є порушенням грошового зобов`язання.

Апеляційний суд погоджується з тим, що у матеріалах справи відсутні докази підтвердження конкретних запропонованих відповідачу Умов та правил банківських послуг, відсутні у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин, втім не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для стягнення з відповідача трьох відсотків річних та інфляційних витрат, та звертає увагу на наступне.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

16.03.2018 року між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі керуючого ТВБВ № 10015/0521 філії - Одеського обласного управління AT «Ощадбанк» (надалі - «Банк») та ОСОБА_1 було підписано Заяву про встановлення відновлювальної кредитної лінії (а.с.11-12).

Згідно з п. 3.1. Заяви про приєднання, шляхом підписання цієї Заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), Клієнт беззастережно приєднується до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в редакції, яка на день підписання цієї Заяви на приєднання розміщена на інтернет-сторінці Банку www.oschadbank.ua та укладає з Банком Договір, складовою частиною якого є умови Договору банківського рахунку.

Відповідно до п. 3.2. Заяви про приєднання, Банк відкриває на ім`я Клієнта поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу (Картка/платіжна картка) за дебетово-кредитною схемою. Банк відкриває поточний рахунок Клієнту № НОМЕР_1 .

АТ «Ощадбанк» свої зобов`язання за вказаним вище Договором виконав повністю, однак, Відповідач порушив його умови щодо повернення кредиту, сплати процентів, а також оплати послуг Банку згідно з тарифами, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 23.01.2020 року складає 12 377,36 грн., з яких: 12005,62 грн. заборгованість за основним боргом.; 06,70 грн. комісія; 108,46 грн. - пеня за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 12 грн. - пеня за несвоєчасне погашення процентів; 213,52 грн. - 3 проценти річних за несвоєчасне погашення основного боргу; 3,28 грн. - 3 проценти річних за несвоєчасне погашення процентів; 0,67 грн. витрати від інфляції на несвоєчасне погашення процентів; 27,11 грн. - витрати від інфляції на несвоєчасне погашення основного боргу.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинне виконуватися належним чином у відповідності з умовами договору. При цьому відповідач, як сторона кредитного договору зобов`язаний повернути позивачу одержаний кредит та сплатити відсотки (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. У разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки (пені).

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

З позовної заяви вбачається, що позивач, звертаючись до суду із зазначеним позовом обґрунтовував свої позовні вимоги, зокрема у частині стягнення трьох відсотків річних та інфляційних витрат положеннями вищенаведеної ч. 2 ст. 625 ЦК України (а.с.6).

Враховуючи наведене, висновок суду першої інстанції про відмову у стягненні з відповідача 3% річних через ненадання позивачем підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами є помилковим, зважаючи на зміст позовних вимог АТ «Ощадбанк».

Також апеляційний суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення з ОСОБА_1 інфляційних витрат, оскільки обов`язок боржника сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення передбачений чинним цивільним законодавством.

Таким чином висновок суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову у частині стягнення з відповідача трьох відсотків річних та інфляційних витрат через недоведеність погодження сторонами умов договору кредитування не відповідає діючому цивільному законодавству та матеріалам справи.

Щодо вимог апелянта про стягнення із відповідача також пені та комісії, апеляційний суд звертає увагу, що апелянт хоч і заявляє про хибність висновку суду першої інстанції у цій частині, втім обґрунтування таких доводів у апеляційній скарзі не наводить. Зазначені ним, так само як і у позовній заяві, норми ЦК України не містять імперативу щодо сплати боржником не погоджених договором пені та комісії.

Інших доводів незаконності чи необґрунтованості оскаржуваного рішення апеляційна скарга не містить.

Отже, враховуючи вище наведене, оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження, апеляційний суд на підставі ст. 376 ЦПК України частково задовольняє апеляційну скаргу, оскаржуване рішення суду першої інстанції скасовує у частині відмови у стягненні з відповідача трьох відсотків річних та інфляційних витрат та ухвалює у цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задовольнити частково.

Заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 31 березня 2020 року скасувати у частині відмови у стягненні з відповідача трьох відсотків річних та інфляційних витрат.

Ухвалити у цій частині нове рішення, яким позовні вимоги Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» про стягнення ОСОБА_1 трьох відсотків річних та інфляційних витрат задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (01001. м. Київ, вул. Госпітальна, 12-г, ) в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» (вул. Базарна, 17, м. Одеса, 65014, . р/р НОМЕР_3 в Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк». МФО: 328845) заборгованість у розмірі 244 (двісті сорок чотири) грн 58 (п`ятдесят вісім) коп., яка складається з: 213,52 грн - 3 проценти річних за несвоєчасне погашення основного боргу; 3,28 грн - 3 проценти річних за несвоєчасне погашення процентів; 0,67 грн витрати від інфляції на несвоєчасне погашення процентів; 27,11 грн - витрати від інфляції на несвоєчасне погашення основного боргу.

В іншій частині заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 31 березня 2020 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (01001. м. Київ, вул. Госпітальна, 12-г, код ЄДРПОУ 00032129) в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» (вул. Базарна, 17, м. Одеса, 65014, код ЄДРПОУ 09328601. р/р НОМЕР_3 в Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк». МФО: 328845) судовий збір за подачу позовної заяви, пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 2 080 (дві тисячі вісімдесят) грн. 35 (тридцять п`ять) коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (01001. м. Київ, вул. Госпітальна, 12-г, код ЄДРПОУ 00032129) в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» (вул. Базарна, 17, м. Одеса, 65014, код ЄДРПОУ 09328601. р/р НОМЕР_3 в Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк». МФО: 328845) судовий збір за подачу апеляційної скарги, пропорційно розміру задоволених вимог у розмірі 2 074 (дві тисячі сімдесят чотири) грн. 36 (тридцять шість) коп.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький

14.12.2020 року м. Одеса