Справа №490/5163/19
Провадження №2/487/402/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

14.01.2020 м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва, у складі головуючого судді Павлової Ж.П., за участю секретаря судового засідання Поліщук І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївгаз Збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за постачання природного газу,

В С Т А Н О В И В:

10.06.2019 ТОВ «Миколаївгаз Збут» звернулося до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за спожитий природний газ в сумі 17 557,92 грн., а також судовий збір в розмірі 1 921,00 грн.

Позовні вимоги товариство обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 , є споживачем послуг з постачання природного газу, що надаються ТОВ «Миколаївгаз Збут». Позивач свої зобов`язання щодо забезпечення відповідача природним газом виконує належним чином, надає споживачу послуги, однак відповідач своїх зобов`язань зі своєчасної оплати вказаних послуг не виконував, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість перед ТОВ «Миколаївгаз Збут» в розмірі 17 557,92 грн. Станом на день звернення до суду заборгованість відповідачем не погашена, через що позивач був змушений звернутись до суду з даним позовом.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 25.06.2019 справу передано за підсудністю на розгляд до Заводського районного суду м. Миколаєва.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 13.08.2019 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.

До судового засідання відповідач не з`явився, про день розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Суд вважає за можливе ухвалити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 13 ЦПК України визначено принципи диспозитивності цивільного судочинства. Зокрема, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених ЦПК України. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Нормативно-правове регулювання відносин, що виникають на ринку розподілу природного газу між газорозподільними підприємствами та споживачами їх послуг здійснюється на підставі наступних законодавчих актів: Закону України «Про ринок природного газу» від 09.04.2015, постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП) від 30.09.2015 №2498 «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу», Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2496, Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2494.

У відповідності до підпункту 33 пункту 1 статті 1 Закону України «Про ринок природного газу», ринок природного газу це - сукупність правовідносин, що виникають зокрема у процесі постачання природного газу, а також надання послуг з його розподілу.

Постановою НКРЕКП від 18.05.2017 року №674 ліцензію на постачання природного газу видано ТОВ «Миколаївгаз Збут». Отже, право на отримання оплати за спожитий газ належить постачальнику, яким у період з липня 2015 року є ТОВ «Миколаївгаз збут». При цьому останній проводить подальший розподіл коштів, в тому числі на користь ПАТ «Миколаївгаз» як газорозподільного підприємства.

У відповідності до пункту 3 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України, за формою Типового договору розподілу природного газу.

Договір розподілу природного газу між оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті регулятора та оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору (пункт 4 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ).

Пунктом 5 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем визначено, що для забезпечення приєднання до договору розподілу природного газу всіх фактично підключених до/через ГРМ споживачів (у тому числі побутових споживачів) оператор ГРМ в установленому цією главою порядку направляє кожному споживачу супровідним листом за формою додатка 3 до типового договору розподілу природного газу сформовану заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу з персоніфікованими даними споживача та його об`єкта, що складається за формою додатка 1 (для побутових споживачів) до типового договору розподілу природного газу. Персоніфіковані дані мають бути достатніми для проведення розрахунків та визначення об`єму споживання природного газу, крім іншого мають містити норми споживання природного газу у розрізі 12 календарних місяців (норма застосовується щодо побутових споживачів без лічильника газу).

У разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має подати до оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.

Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу (пункт 7 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ).

Згідно з вимогами цього пункту здійснюється приєднання до договору розподілу природного газу споживачів-замовників, які отримують технічний доступ до ГРМ.

За ст. 509 ЦК України, зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язується вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виконують з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.

Згідно ст. 11 ЦПК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків можуть бути договори або інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

За вказаного вбачається, що факт оплати споживачем спожитого природного газу підтверджує споживання газу, а отже є діями, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, що у підсумку є фактом приєднання останнього до умов договору розподілу природного газу.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. ст. 67-68 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплову енергію та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно п. 14 розділу ІІІ Правил постачання - розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання побутовим споживачам є календарний місяць.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , є споживачем послуг з постачання природного газу, що надаються Товариством з обмеженою відповідальністю «Миколаївгаз Збут», номер особового рахунку № НОМЕР_1 .

У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань, які полягають в своєчасній оплаті послуг з газопостачання, у останнього утворилась заборгованість перед ТОВ «Миколаївгаз Збут» в розмірі 17 557,92 грн. на покази лічильника 21134,26 м.куб.

05.02.2018 на адресу відповідача Товариством було направлено вимогу-повідомлення про сплату заборгованості за спожитий газ в сумі 6 186,36 грн. станом на покази лічильника - 19273,08 м.куб., проте з розрахунку заборгованості слідує, що заборгованість відповідачем не сплачена, та станом на покази лічильника 21134,26 м.куб. дана заборгованість вже становить 17 557,92 грн.

Враховуючи те, що відповідачем, якому надані послуги з природного газу, та яким не заявлено про відмову від таких послуг, не сплачені кошти за спожитий природний газ, керуючись ст. 525, 526, 610-611 ЦК України, з урахуванням положень Правил постачання природного газу, що затверджені постановою НКРЕКП України 30.09.2015 року за №2496, суд дійшов висновку, що вимоги ТОВ «Миколаївгаз збут» щодо стягнення з відповідача суми боргу обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Окрім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 1 921,00 грн.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 10, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївгаз Збут» (адреса: м. Миколаїв, вул. 7 Слобідська, 70 В/1, ) до ОСОБА_1 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості за постачання природного газу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївгаз Збут» заборгованість за спожитий природний газ по о/р № НОМЕР_1 за період з 01.01.2015 по 01.06.2018 в сумі 17 557,92 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївгаз Збут» витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 921,00 грн.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

СУДДЯ: Ж.П. ПАВЛОВА