Справа № 279/5820/20
Провадження № 6/279/85/20

УХВАЛА
Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі :
головуючого: судді Коваленко В.П.
секретаря Комарової О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Коростень справу за поданням державного виконавця Коростенського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький ) Швець М.С. про оголошення розшуку дитини ,-
Державний виконавець відділу Коростенського міськрайонного віддіду Державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький ) Швець М.С. звернувся до суду з даним поданням, в якому просить оголосити розшук дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування подання посилається на те, що на підставі рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області в справі №279/3970/18 від 29.11.2019 року видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження №60750537 з примусового виконання виконавчого листа про відібрання у батька ОСОБА_2 малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та повернення її матері ОСОБА_3 . На виконання вказаного рішення суду державним виконавцем вчинялись ряд дій, але в зв`язку з ухиленням боржника від виконання рішення суду, рішення залишається невиконаним .
В судовому засіданні державний виконавець Швець М.С. підтримав вимоги подання з підстав, викладених в ньому, просить оголосити розшук дитини.
Боржник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду подання повідомлявся належним чином. ОСОБА_2 ствердила, що протягом тривалого часу рішення суду виконати неможливо, оскільки дитина відсутня за адресою по АДРЕСА_1 .
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що на виконанні Коростенського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький ) перебуває виконавчий лист №279/3970/18 від 29.11.2019, виданий Коростенським міськрайонним судом Житомирської області про відібрання у батька ОСОБА_2 малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та повернення її матері ОСОБА_3 за місцем її проживання.
Державним виконавцем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №60750537, копії постанови направлено сторонам виконавчого провадження. Проте, впродовж тривалого часу виконавець позбавлений можливості виконати рішення суду, оскільки добровільно боржник відмовляється передати дитину, а виходи за місцем проживання залишаються безуспішними, оскільки дитина відсутня.
Так, 23.11.2020 було проведено вихід до будинку АДРЕСА_2 , на запитання державного виконавця бабуся відповіла, що не знає де знаходиться дитина.
Враховуючи вищевикладене, державний виконавець зазначає, що немає змоги самостійно встановити місце проживання (реєстрації) боржника, що ускладнює подальше виконання рішення суду стосовно відібрання дитини, а тому звернувся до суду із відповідним поданням.
Разом з тим, державний виконавець в своєму поданні посилається на ті факти, які вже досліджені судом раніше і їм надана відповідна оцінка в ухвалах суду від 31 серпня 2020 року та 08 жовтня 2020 року. З показів свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 видно, що вони були присутні при виконанні виконавчих дій, але до будинку останній раз бабуся їх не впустила. Перед цим їм дозволено зайти в будинок, але дитина там була відсутня.
Статтею 129 Конституції України визначено, що судові рішення є обов`язковими для виконання.Відповідно до ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
За правилами ст. 1 вказаного Закону - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводиться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішення, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження » у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини.
За правилами ст.438 ЦПК України розшук боржника або дитини оголошується за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача. Суд має право витребувати від державного виконавця всі необхідні документи для вирішення питання про оголошення розшуку.
Матеріали справи свідчать, що рішення суду про відібрання дитини набрало чинності.
Із матеріалів виконавчого провадження вбачається, що державним виконавцем не надано жодного доказу на підтвердження того, що встановлювалось місце реєстрації боржника. У разі відсутності дитини за адресою АДРЕСА_2 , виконавцем не перевірено місце реєстрації та проживання ОСОБА_2 .
Для оголошення розшуку дитини необхідно встановити неможливість фізичного виявлення дитини. Лише при тому, що при виході державного виконавця дівчинку не показали , необхідності її розшуку не має. Реальне існування фізичної особи не потребує необхідності її розшуку. Проживання фізичної особи за певною адресою може відбуватися не лише на тій підставі, що нерухомість в якій особа проживає є його власністю. Державним виконавцем не з`ясовано де зареєстрований ОСОБА_2 , де він проживає фактично, на якій підставі він проживає по АДРЕСА_2 .
Державним виконавцем складено акти про те, що бабуся відповіла , що не знає де дитина.
Разом з тим, ухвалою суду надався дозвіл на проникнення до будинку. Вказана ухвала суду по даний час державним виконавцем не виконана.Крім того, державним виконавцем не надано суду доказів отримання відповіді на запит щодо місця реєстрації; отримання та перевірку інформації про можливі місця перебування дитини; отримання інформації із інших джерел.
За таких обставин, суд вважає, що державним виконавцем не вжито всіх можливих дій, здійснення яких передбачено Законом України «Про виконавче провадження « для встановлення місця проживання боржника та дитини , а відтак звернення до суду з поданням про розшук боржника є передчасним.
Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Євроопейського суду з прав людини «, відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
На підставі викладеного та керуючись ст. 438 Цивільно-процесуального Кодексу України , суд
П О С Т А Н О В И В :
В задоволенні подання державного державного виконавця Коростенського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький ) Швець М.С. про оголошення розшуку дитини відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня її проголошення.

Суддя В.П. Коваленко