Справа № 182/7676/19
Провадження № 2/0182/802/2020
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27.01.2020 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Багрової А.Г.

розглянув у м. Нікополі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Нікопольська міська рада Дніпропетровської області про виділ частки із майна, що перебуває у спільній частковій власності.

Представник ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ОСОБА_6 на підставі довіреностей, посвідчених приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Іопелем С.О. за реєстровими №№ 4050,4051 (а.с.64,65).

Представник Нікопольської міської ради В`янченко Олександр Анатолійович на підставі довіреності № 2767 від 06.06.2019 року (а.с.86).

Заяви по суті справи:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом провиділ майна, що перебуває у спільній частковій власності, який уточнював (а.с.2-5,35-41)

Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 05.11.2009 року за ним визнано право власності на нерухоме майно нежитлові будівлі та споруди, розташовані у АДРЕСА_1 , у тому числі: АЗ-ІІ КПП № 1 загальною площею 383,00 кв.м., «Б» вбиральня, «В» - навіс шино монтажного цеху, «В1» - склад для сховища агрегатів, «Ж» - профілакторій ТО-1, загальною площею 865,3 кв.м., «К» - котельня, загальною площею 132,7 кв.м., «Л» - контора загальною площею 270,9 кв.м., «М» - закрита стоянка, загальною площею 7743,5 кв.м., «Н» - їдальня з учбово-побутовим приміщенням, загальною площею 2836,1 кв.м., «Т» - склад ГСМ, загальною площею 35,4 кв.м., «А,А1» - профілакторій № 4, загальною площею 699,1 кв.м., 1-4 територія ремзони, тверде покриття, відкрита стоянка, ворота.

Згодом позивач відчужив відповідачам та третім особам частки у праві спільної часткової власності та на даний час ОСОБА_3 належить 5/1156 часток, ОСОБА_2 15/1156 часток, ОСОБА_4 17/1156 часток, ОСОБА_5 17/1156 часток. У власності і фактичному користуванні ОСОБА_1 знаходяться 1058/1156 часток, що складаються з: «Ж» - профілакторій ТО-1, загальною площею 865,3 кв.м., «М» - закрита стоянка, загальною площею 7743,5 кв.м., «Н» - їдальня з учбово-побутовим приміщенням, загальною площею 2836,1 кв.м., 1-4 тверде покриття, ворота.

Належні позивачу частки є відокремленими, із власними двором та побудовами, мають окремий вихід і комунікації, можуть бути виділеними в натурі. Земельна ділянка під об`єктом з кадастровим номером :03:034:0036 знаходиться у постійному користуванні всіх співвласників на підставі Державного акту на право постійного користування землею від 15.02.1993 року, виданого попередньому користувачу ВАТ «Нікопольське автотранспортне підприємство» (АТП-11207).

Частки об`єкту нерухомості, які належать сторонам, не складають одиницю, оскільки 44/1156 його часток вже виділені в натурі, у зв`язку з чим співвласники позбавлені можливості укласти нотаріальну угоду про виділ майна між ними. Крім того, відповідачі відхилили пропозицію позивача щодо виділу майна у письмовому вигляді, посилаючись на відсутність у цьому необхідності та брак коштів на виготовлення технічної документації, у зв`язку з чим ОСОБА_1 вимушений звертатися до суду та просить виділити йому в натурі у власність в окремий об`єкт нерухомого майна 1058/1196 часток об`єкту нежитлові будівлі та споруди, які складаються з: Ж» - профілакторій ТО-1, загальною площею 865,3 кв.м., «М» - закрита стоянка, загальною площею 7743,5 кв.м., «Н» - їдальня з учбово-побутовим приміщенням, загальною площею 2836,1 кв.м., 1-4 спорудження (тверде покриття, ворота) за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідачі відзивів на позов суду не надали.

Треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 пояснень по справі не надавали.

Від представника Нікопольської міської ради надійшли пояснення, у яких він зазначає про те, що земельна ділянка площею 3,7 га по АДРЕСА_1 під належним учасникам справи об`єктом нерухомого майна перебувала в постійному користуванні АТП 11207 на підставі Державного акту на право постійного користування землею. На даний час юридична особа припинена, вказане право користування землею також припинено рішенням Нікопольської міської ради від 29.10.2010 року (а.с.84-85). Наголошує , що у разі визнання права власності за ОСОБА_1 , в останнього згідно з діючим законодавством виникає обов`язок щодо оформлення правовстановлюючих документів на відповідну земельну ділянку виготовлення землевпорядної документації та укладення договору оренди землі з міською радою (а.с.84-85).

Інших заяв та клопотань учасниками справи не подавалось.

Процесуальні дії у справі.

05.11.2019 року позовну заяву залишено без руху (а.с.29).

25.11.2019 року відкрито провадження по справі, постановлено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Нікопольську міську раду (а.с.49-51).

10.12.2019 року постановлено ухвалу про повернення позовної заяви ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_1 , Нікопольська міська рада про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності (а.с.80).

Судом встановлено:

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду № 2-5105/09 від 05.11.2009 року, яке набрало законної сили 17.11.2009 року, за ОСОБА_1 визнано право власності на нежитлові будівлі та споруди, які розташовані в АДРЕСА_1 , у томі числі:

АЗ-ІІ КПП № 1 загальною площею 383,00 кв.м.,

«Б» вбиральня,

«В» - навіс шино монтажного цеху,

«В1» - склад для сховища агрегатів,

«Ж» - профілакторій ТО-1, загальною площею 865,3 кв.м.,

«К» - котельня, загальною площею 132,7 кв.м.,

«Л» - контора загальною площею 270,9 кв.м.,

«М» - закрита стоянка, загальною площею 7743,5 кв.м.,

«Н» - їдальня з учбово-побутовим приміщенням, загальною площею 2836,1 кв.м.,

«Т» - склад ГСМ, загальною площею 35,4 кв.м.,

«А,А1» - профілакторій № 4, загальною площею 699,1 кв.м.,

1-4 територія ремзони, тверде покриття, відкрита стоянка, ворота (а.с.7).

10.12.2009 року позивач отримав в КП «НМБТІ» витяг про реєстрацію права власності на дане нерухоме майно (а.с.8).

Спірний об`єкт нерухомості розташований на земельній ділянці кадастровий номер :03:034:0036 площею 3,7 га, наданій АТП-11207 по АДРЕСА_1 у постійне користування для цільового призначення на підставі Державного акту на право постійного користування землею, виданого Нікопольською міською Радою народних депутатів 15.02.1993 року відповідно до рішення Нікопольської міської Ради народних депутатів від 15.01.1993 року (а.с.46-48). З пояснень НМР вбачається, що на даний час АТП-11207 припинено, право користування земельною ділянкою також припинено (рішення Нікопольської міської ради від 29.10.2010 року № 3-51/VII) (а.с.84 на зв.).

У подальшому ОСОБА_1 відчужив відповідачам та третім особам частки у праві спільної часткової власності.

За даними Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкт нерухомого майна № 120333137 від 11.04.2018 року, власниками об`єкту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , є: ОСОБА_1 1058/1156 частин; ОСОБА_3 5/1156 частин; ОСОБА_4 17/1156 частин; ОСОБА_5 17/1156 частин; ОСОБА_2 15/1156 частин (а.с.10-18).

Відповідно до довідкиКП «НМБТІ» № 1847 від 07.10.2019 року, станом на 31.12.2012 року, яка містить аналогічну Реєстру інформацію щодо власників, 44/1156 частин нежитлових будівель та споруд за вказаною адресою виділено в окремі об`єкти нерухомості. (а.с.21 на зв.).

Як зазначає позивач та не оспорюють інші учасники справи, до належних ОСОБА_1 1058/1156 частин входять: «Ж» - профілакторій ТО-1, «М» - закрита стоянка, «Н» - їдальня з учбово-побутовим приміщенням, 1-4 спорудження (тверде покриття, ворота).

Проте, з інформації, наданої КП «НМБТІ» № 1847 від 07.10.2019 року вбачається, що розмір будівель змінений та їхні площі не співпадають з тими, які зазначені в рішенні суду від 05.11.2009 року. Так, станом на 07.10.2019 року загальну площу «М», яка знаходиться у володінні ОСОБА_1 , зменшено на 6845,2 кв.м. за рахунок демонтування частини будівлі та на даний час вона складає 898,3 кв.м. Крім того, згідно рішення Нікопольського міськрайонного суду від 05.11.2009 року, спорудженнями 1-4 є територія ремзони, тверде покриття, відкрита стоянка, ворота. На даний час до споруджень входить лише тверде покриття і ворота (а.с.21 на зв.).

Реконструкції здійснені також в інших будівлях, якими користуються співвласники.

Згідно з висновком щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна № 1847/1 від 07.10.2019 року, наданого КП «НМБТІ», 1058/1156 часток нежитлових будівель та споруд, які складаються з: «Ж» - профілакторій ТО-1 загальною площею 865,3 кв.м., «М» - закрита стоянка, загальною площею 898,3 кв.м., «Н» - їдальня з учбово-побутовими приміщеннями загальною площею 2836,1 кв.м., спорудження 1-4 (тверде покриття, ворота), розташовані за адресою: АДРЕСА_1 є відокремленими, мають окремий вихід і можуть бути виділені в натурі (а.с.9).

Отже, позивач ОСОБА_1 просить, виділити його частку з об`єкту нерухомого майна, до складу якого входять реконструйовані, переплановані об`єкти нерухомого майна.

Відповідно до положень статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із зазначенням частки кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно із частинами першою, третьою статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою; кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.

Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією № 55.

Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси.

Пунктом 2.3 розділу 2 Інструкції № 55 передбачено, що не підлягають поділу об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об`єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону.

Зазначені положення узгоджуються з нормами статей 316, 317, частинами першою, другою статті 376 ЦК України.

Так, ураховуючи те, що за змістом статей 316, 317 ЦК України право власності це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але у межах, передбачених законом, здійснення особою самочинного будівництва відповідно до частини другої статті 376 ЦК України не породжує в неї права власності на таке майно, відтак виключає це майно із цивільного обороту.

Отже, самочинно збудоване нерухоме майно не є об`єктом права власності, а тому не може бути предметом поділу (виділу) згідно з нормами статей 364, 367 ЦК України.

За змістом частини першої статті 376 ЦК України самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Таким чином, виходячи зі змісту цієї норми самочинним є будівництво об`єкта нерухомого майна за наявності будь-якої з умов, зазначених у ній.

Отже, відсутність дозволу на будівництво, проекта або порушення умов, передбачених у цих документах, тягне визнання такого будівництва самочинним відповідно до частини першої статті 376 ЦК України.

Головним наслідком самочинного будівництва є те, що в особи, яка його здійснила, не виникає права власності на нього, як на об`єкт нерухомості (частина друга статті 376 ЦК України).

Поняття реконструкції об`єкта нерухомості міститься в пункті 3 Державних будівельних норм В.3.222009 Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку і будівництва України від 22 липня 2009 року № 295 (далі ДБН), відповідно до якого реконструкція це така перебудова будинку, наслідком якої є зміна кількості приміщень, їх площі, геометричних розмірів та функціонального призначення, заміна окремих конструкцій.

Таким чином, норма частини першої статті 376 ЦК України підлягає застосуванню й до випадків самочинної реконструкції об`єкта нерухомості, у результаті якої об`єкт набуває нових якісних характеристик.

При цьому за змістом частини першої статті 376 ЦК України правила про самочинне будівництво і його наслідки поширюються на всі випадки будівництва (реконструкції) всіх типів будівель, споруд та іншого нерухомого майна.

Отже, аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що не підлягають поділу(виділу) об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна.

04.12.2013 року ВСУ у справі № 6-130 цс 13 зробив висновок, що у розумінні ч. 1 ст. 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а і об`єкт нерухомості, який виник в результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови уже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об`єкт втрачає тотожність з тим, на який власником (власниками) отримано право власності.

Об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти не є об`єктами права власності (ч. 2 ст. 376 ЦК України), а тому не можуть бути предметом поділу (виділу) згідно із нормами ст. ст. 364, 367 ЦК України.

Враховуючи, що спірний об`єкт нерухомого майна був самочинно змінений (реконструйований, перепланований, змінена кількість приміщень, їх площі, геометричні розміри та функціональні призначення, замінено окремі конструкції) після одержання сторонами та третіми особами у власність нерухомого майна, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 12,13,18,76,81,263-265 ЦПК України, ст.ст. 356,358,364,367 ЦК України, суд -

УХВАЛИВ:

У позові ОСОБА_1 відмовити.

На рішення може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його повного складення до або через Нікопольський міськрайонний суд.

Повне рішення складено 27.01.2020 року.

Дані про учасників справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ; адреса згідно позову: адреса: АДРЕСА_4 ;

відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_5 ;

третя особа ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_6 ;

третя особа ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_7 ;

третя особа Нікопольська міська рада, , адреса: 53200, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Електрометалургів, 3.

Суддя: А. Г. Багрова