Справа № 2/1522/9232/11
Провадження № 6/522/917/20
УХВАЛА

07 грудня 2020 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Науменко А.В.,

за участю секретаря судового засідання Звонецької І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Доніної Л.А. про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Марфін Банк до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства Марфін Банк про визнання частково недійсним кредитного договору,-

ВСТАНОВИВ:

22 жовтня 2020 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Доніна Л.А. звернулась до Приморського районного суду м. Одеси із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Марфін Банк до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства Марфін Банк про визнання частково недійсним кредитного договору.

Обґрунтовуючи заяву посилається на те, що 04.03.2014 Приморським районним судом м.Одеси було видано ПАТ «Марфін Банк» виконавчі листи з примусового виконання рішення Приморського районного суду м.Одеси від 11.02.2014 по справі №2/1522/9232/11:

виконавчий лист №2/1522/9232/11 про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Марфін банк» коштів у розмірі 2 402 783,9 грн.;

виконавчий лист №2/1522/9232/11 про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Марфін банк» коштів у розмірі 455,00 грн.

ПАТ «Марфін Банк» було пред`явлено зазначені виконавчі листи до виконання.

В ході примусового виконання рішення Приморського районного суду м.Одеси від 11.02.2014 у справі №2/1522/9232/11, у зв`язку із відсутністю у боржників іншого майна, державним виконавцем було звернено стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_2 на праві власності, згідно Свідоцтва про власність від 09.09.2008 р. виданого виконавчим комітетом Одеської міської ради, оціночна вартість якої складала - 2 599 477,00 грн.

Електронні торги, які проводило ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України - 19.12.2014 року і повторні електронні торги - 14.02.2015 року - визнанні такими, що не відбулися.

Іпотекодержатель - ПАТ «Марфін Банк» звернувся до ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України з заявою №448 від 02.03.2015 року про придбання предмету іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна, що підтверджується Протоколом №61 про придбання предмету іпотеки в порядку статті 49 Закону України «Про іпотеку» підписаним покупцем -ПАТ «Марфін Банк» та організатором торгів.

ПАТ «Марфін Банк» придбав предмет іпотеки в порядку ст.49 Закону України «Про іпотеку» за початковою ціною - 2 599 477, 00 грн., шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна в розмірі - 2 402 783, 99 грн.

Таким чином, вважає, що рішення суду Приморського районного суду м. Одеси від 11.02.2014 у справі №2/1522/9232/11 - виконано, заборгованість солідарних боржників ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 перед Публічним акціонерним товариством «Марфін Банк» в розмірі - 2 402 783,9 грн. та 455,00 грн. - погашена, так як банк придбав майно боржника шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна.

У судовому засіданні, представник заявника ОСОБА_1 адвокат Доніна Л.А. заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає задоволенню підтримала, наполягала на її задоволенні.

В судове засідання також з`явився представник позивача Публічного акціонерного товариства Марфін Банк адвокат Глазов О.О., зазначив, що рішення суду не виконано, оскільки банк відмовився отримувати відповідне майно, в рахунок погашення заборгованості. Також зазначив, електронні торги не відбулись в межах виконавчого провадження по примусовому стягненню з ОСОБА_2 заборгованості за кредитом, та за наслідком вказаних обставин, стягувач не позбавлений права на подальше звернення стягнення, та повторне пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Також суд враховує письмові пояснення представника позивача, які надійшли до суду 04 грудня 2020 грудня.

Суд, вивчивши заяву, дослідивши надані докази в їх сукупності, дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11 лютого 2014 року у справі № 2/1522/9232/11/12 за позовом Публічного акціонерного товариства Марфін Банк до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Марфін Банк» про визнання частково недійсним кредитного договору, яким стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в солідарному порядку на користь публічного акціонерного товариства „Марфін Банк" заборгованість за кредитним договором № 00399/FО від 05.03.2008 року з додатковою угодою № 1 від 01.10.2008 року та додатковою угодою № 2 від 06.04.2010 року у загальному розмірі 292 535.72 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ (7,973000грн. за 1 дол. США) станом на 29.06.2011 року становить 2 332 387.30 ГРН.. та 70 396.69 (сімдесят тисяч триста дев`яносто шість) грн. 69 коп., з яких: заборгованість за кредитом -251 193,04 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 2 002 762,11 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом -41 342,68 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 329 625,19 грн.; заборгованість по несплаті штрафу - 12 253,43 грн., заборгованість за пенею за несплату основного боргу - 17 793,82 грн., заборгованість за пенею за несплату процентів - 40 349,44 грн., а також судові витрати у розмірі 455 гривень з кожного. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ПАТ «Марфін Банк» про визнання частково недійсним кредитного договору - відмовлено у повному обсязі.

На підставі вказаного рішення Приморським районним судом м. Одеси 04.03.2014 року Банку було видано виконавчий лист № 2/1522/9232/11 від 04.03.2014 року.

Згідно наявної в матеріалах Інформаційної довідки про виконавче провадження з АСВП від 30.11.2020 року, 31.03.2014 року було відкрито виконавче провадження № 42735443.

Суд вбачає, що 14.02.2015 року відбулась процедура електронних торгів у зв`язку із звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку примусового виконання виконавчого листа № 2/1522/9232/11 від 04.03.2014 року в межах виконавчого провадження № 42735443.

Згідно із Протоколом № 61, копія якого наявна в матеріалах справи, про придбання предмету іпотеки в порядку ст. 49 Закону України «Про іпотеку» підписаний покупцем і організатором торгів, «Електронні торги, які проводились 14.02.2015 р. визнані такими, що не відбулись на підставі відмови переможця від підписання протоколу. Згідно із я. 1 ст. 49 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель звернувся з заявою № 448 від 02.03.2015 р. про придбання предмету іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна».

Також судом встановлено, що 19.04.2017 р. державним виконавцем Приморського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області було винесено постанову по виконавчому провадженню № 42735443 про повернення виконавчого документа стягувачу, згідно із якою «Електронні торги, які проводились 14.02.2015 р. визнані такими, що не відбулись на підставі відмови переможця від підписання протоколу. Стягувач відмовився залишити за собою майно не реалізоване під час виконання рішення».

Матеріалами справи підтверджено, що в подальшому, зазначений виконавчий лист про стягнення заборгованості неодноразово подавався до органів виконавчої служби на виконання.?

Так, 21.04.2017 року Приморським ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області було повторно відкрито виконавче провадження № 53817090 з примусового виконання виконавчого листа №2/1522/9232/11 від 11.02.2014 року.

Проте, вже 31.10.2017 р. Приморським ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 53817090 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39 та ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» - у зв`язку із смертю боржника (а саме 01.12.2016 р.).

Згідно Інформаційної довідки з Реєстру речових прав на нерухоме майно від 27.10.2020 р. Стягувач не є власником іпотечного майна, за рахунок якого, згідно із позицією заявника було погашено заборгованість за виконавчим документом.

Тобто суд приходить до висновку про те, що стягувач за виконавчим листом ніколи не набував право власності у зв`язку із придбанням ПАТ «Марфін Банк» (ПАТ «МТБ БАНК») предмету іпотеки в порядку ст. 49 Закону України «Про іпотеку», а отже заборгованість за відповідним рішенням суду погашена не була.

Згідно зі ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно ч. 3 ст. 431 ЦПК України виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами.

Відповідно ч. 1 та ч. 2 ст. 432 Цивільного процесуального кодексу України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Отже, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, однак наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

На суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до п. 5 ч. 1ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" є закінчення виконавчого провадження.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Підстави припинення цивільно-правових зобов`язань, зокрема, містить глава 50 розділу І книги п`ятої ЦК. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання та інше.

Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Як роз`яснено у Інформаційному листі підготовленому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25.09.2015 року, процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Однак, з викладених заявником обставин та наданих документів, суд не вбачає підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Посилання заявника на те, що ПАТ «Марфін Банк» придбав предмет іпотеки в порядку ст.49 Закону України «Про іпотеку» за початковою ціною - 2 599 477, 00 грн., шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна в розмірі - 2 402 783, 99 грн. та, що рішення суду Приморського районного суду м. Одеси від 11.02.2014 у справі №2/1522/9232/11 - виконано, заборгованість солідарних боржників ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 перед Публічним акціонерним товариством «Марфін Банк» в розмірі - 2 402 783,9 грн. та 455,00 грн. - погашена, так як банк придбав майно боржника шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна не знайшли свого підтвердження належними доказами, та не є підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Крім того, суд звертає увагу, що Верховний суд у своїй постанові від 16.01.2018 року у справі № 755/15479/14-ц, зазначає: «Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до пункту 4 частини першої статті 49 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження. припинення зобов`язань передання відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

У пункті 4 частини першої статті 49 Закону № 606-ХІV передбачено скасування рішення суду, на підставі якого видано виконавчий документ, як самостійну підставу для закінчення виконавчого провадження. У зв`язку з цим у разі, якщо виконавчий лист вже і пред`явлено до виконання, необхідності звертатися до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, немає. Виконавче провадження в цьому випадку буде закінчене на зазначеній підставі.

Таким чином, передбачених Законом № 606-ХІV обставин для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не вбачається».

Отже, навіть в разі виконання своїх зобов`язань боржником перед кредитором (позивачем, стягувачем), виконавче провадження повинно бути закінчено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», згідно до якої, виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, а не шляхом визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню;

- в разі затвердження судом Договору від 13.07.2020 року, як Мирової угоди, в порядку передбаченому статтею 434 ЦПК України, виконавче провадження повинно бути закінчено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», згідно до якої, виконавче провадження підлягає закінченню у разі затвердження судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення.

З огляду на викладене, оцінюючи доводи заявника, суд приходить до висновку, про необґрунтованість заяви та визнання її такою, що не підлягає задоволенню, оскільки не доведено підстав визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню та не надано відповідних належних доказів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76, 258, 261, 432, 446 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Доніної Л.А. про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Марфін Банк до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства Марфін Банк про визнання частково недійсним кредитного договору - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги через Приморський районний суду міста Одеси протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя А.В. Науменко

Повний текст ухвали виготовлено 14 грудня 2020 року.

Суддя А.В. Науменко