П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2020 року

м. Рівне

Справа № 570/2577/20

Провадження № 22-ц/4815/1326/20

Головуючий в Рівненському районному суді

Рівненської області: суддя Гладишева Х.В.

Рішення суду першої інстанції ухвалено

30 вересня 2020 року в м. Рівне

Рівненської області

(фіксування судового засідання технічними

засобами не здійснювалося)

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: суддя Хилевич С.В.

судді: Гордійчук С.О., Ковальчук Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 30 вересня 2020 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,

в с т а н о в и в:

У липні 2020 року в суд звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Мотивуючи свої вимоги, зазначала, що рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 24 вересня 2013 року стягнуто на її користь з ОСОБА_2 аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 в сумі 350 гривень щомісячно. Також рішенням цього суду від 12 червня 2019 року задоволено позов про збільшення розміру аліментів та стягнуто з відповідача на утримання дитини аліменти в розмірі 1 700 гривень щомісячно, починаючи з часу набрання рішенням законної сили і до досягнення сином повноліття.

Однак жодної матеріальної допомоги на утримання сина відповідач не надає, покладеного на нього судовими рішеннями обов`язку зі сплати аліментів не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 53 116,24 гривень.

З наведених спонукань просила стягнути на свою користь із ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 51 518,24 гривень.

У поданому відзиві відповідач просив позовні вимоги задовольнити частково, стягнувши з нього пеню в розмірі 3 000 гривень.

Обґрунтовуючи наявність підстав для зменшення розміру неустойки, покликався на тяжкий стан здоров`я своєї матері, адже вона є пенсіонером, особою з інвалідністю другої групи, що зумовлює понесення значних грошових витрат. У зв`язку з цим відповідач не мав можливості працювати, змушений був продати земельну ділянку, позичати грошові кошти, оформляти кредити. Стверджував, що бере участь у фінансуванні оздоровлення та відпочинку дитини за кордоном та в межах країни, придбав їй персональний комп`ютер вартістю 14 000 гривень, одяг, а також сплатив 15 000 гривень на утримання. Тому на час подання відзиву загальна сума заборгованості становила 38 000 гривень.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 30 вересня 2020 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3 у загальному розмірі 11 177 гривень.

Стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 840,80 гривень.

Ухвалюючи своє рішення, районний суд виходив із часткової доведеності і обґрунтованості позову, оскільки розрахунок заборгованості зі сплати аліментів державного виконавця від 11 лютого 2020 року № 17002 містить деталізовані обчислення лише з 01 серпня 2017 року, а тому ця обставина позбавляє можливості перевірити належність та достовірність наданого позивачем розрахунку неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів відповідачем з лютого 2013 року по липень 2017 року.

На переконання суду, пеня за несплату аліментів підлягала стягненню за період з 01 серпня 2017 року по 08 липня 2020 року включно. Неустойку за вказані часові рамки визначено в розмірі 26 177 гривень однак з урахуванням того, що відповідач сплатив 19 серпня 2020 року аліменти позивачу на суму 15 000 гривень, дійшов висновку про стягнення пені в розмірі 11 177 гривень (26 177 гривень 15 000 гривень).

У поданій на рішення суду апеляційній скарзі позивач покликалась на його незаконність і необґрунтованість, що полягали в порушенні норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

Обґрунтовуючи її, покликалась на безпідставну відмову судом попередньої інстанції вимоги про стягнення пені за період з лютого 2013 року по серпень 2017 року, тоді як розрахунком державного виконавця було підтверджено наявну у відповідача заборгованість зі сплати аліментів у зазначений період.

Цей розрахунок в судовому порядку не оспорено, він є чинним, тому в районного суду не було підстав сумніватися у зазначених сумах. Відповідач також не заперечував проти наявності в нього заборгованості за цей період та визнав її у розмірі 38 000 гривень, у зв`язку з чим добровільно сплатив 15 000 гривень заборгованості за аліментами після пред`явлення цього позову.

Вважає, що ОСОБА_2 був обізнаний з покладеним на нього обов`язком зі сплати аліментів до 18 липня 2019 року по 350 гривень щомісячно, однак він від цього зобов`язання ухилявся. Заразом суд не з`ясував обставин, які б могли звільнити відповідача від відповідальності за прострочення виконання зобов`язань в оспорюваному періоді. Покликалась на необхідність застосування при вирішенні спірних правовідносин висновків постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у цивільній справі №333/6020/16-ц.

З викладених міркувань просила рішення суду попереднього інстанції скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 36 518,24 гривень.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано, хоча про таке процесуальне право відповідачу було роз`яснено.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи позивача, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги.

Судом з`ясовано, що від шлюбних відносин, які розірвано рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 04 вересня 2012 року у цивільній справі №1716/3176/2012, сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 12).

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 24 вересня 2013 року у справі №570/561/13-ц стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі по 350 гривень щомісячно (а.с. 15), а згодом рішенням цього ж суду від 12 червня 2019 року, що набрало законної сили, збільшено стягнутий розмір аліментів до 1 700 гривень щомісячно, починаючи з часу набрання рішенням законної сили 18 липня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 21).

Учасниками справи не заперечується та визнається, що починаючи з 13 лютого 2013 року по 18 липня 2019 року розмір заборгованості відповідача зі сплати аліментів становив 33 879,24 гривень, що також підтверджується розрахунком державного виконавця №17002 від 11 лютого 2020 року Рівненського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Львів) (а.с. 29-30).

З 18 липня 2019 року по червень 2020 року заборгованість зі сплати аліментів становить 17 767,74 гривень, що також засвідчено відповідним розрахунком державного виконавця №34743 від 22 червня 2020 року (а.с. 31).

Спірні відносини між сторонами виникли з того приводу, що ОСОБА_2 матеріальної допомоги на утримання спільного сина не надає, встановленого судовими рішенням обов`язку не виконує, а тому ці обставини спонукають до покладення на нього як платника аліментів відповідальності за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені).

При цьому, як видно із доданого до позовної заяви розрахунку, ОСОБА_1 заявляла стягнути цю неустойку за період із лютого 2013 року по 09 липня 2020 року, тобто по день пред`явлення позову (а.с. 32-34).

Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що вказує про наявність презумпції винуватості платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої зазначеною правовою нормою. Тобто обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, а, отже, строк виконання цього обов`язку буде різним, а тому кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та один відсоток.

Тобто шляхом послідовного множення суми боргу за місяць на кількість прострочених днів і множення добутку на 1% пені.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, то необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: ?p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+……….(Anх1%хQn), де: ?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів, починаючи з першого дня першого місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати суми аліментів, починаючи з першого дня першого місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Тому проведений позивачем розрахунок є хибним, однак, разом з тим, із правовими аргументами на його спростування, визначеним районним судом розміром пені, мотивами щодо відсутності підстав для її стягнення за період з 13 лютого 2013 року по 01 серпня 2017 року, а також зменшенням неустойки через сплату відповідачем 15 000 гривень аліментів після пред`явлення до нього позову, колегія суддів погодитись не може.

Приходячи до такого переконання, апеляційний суд бере також до уваги, що відсутність в розрахунку від 11 лютого 2020 року №17002 заборгованості зі сплати аліментів ретельного обрахунку її сукупного розміру за період з 13 лютого 2013 року по 01 серпня 2017 року не повинна спонукати до відмови у стягненні неустойки за цей час.

В цьому розрахунку йдеться про те, що його проведеного саме із серпня 2017 року у взаємозв`язку із розрахунком заборгованості №46177 від 09 серпня 2017 року.

У матеріалах справи розрахунок державного виконавця №46177 відсутній, проте розрахунком №17002 підтверджено, що сукупний розмір заборгованості за аліментами, нарахування яких проводилось починаючи з 13 лютого 2013 року, станом на 01 серпня 2017 року становить 18 738 гривень. Тобто відповідач не здійснив жодного платежу за покладеним на нього рішенням суду обов`язком.

Щодо погашення ОСОБА_2 аліментів у сумі 15 000 гривень в серпні 2020 року, то цей факт не може бути мотивом до зменшення пені за несплату аліментів в розумінні ст. 196 СК України.

Доказів про те, що прострочення сплати аліментів стало можливим через несвоєчасну виплату заробітної плати, пенсії, чи мало місце неправильне перерахування аліментів банківськими установами матеріали справи не містять, а відповідачем їх не було надано.

Заразом справляння цих грошових коштів не повинно враховуватись судом й при обчисленні неустойки, позаяк сплату здійснено пізніше, аніж пред`явлено позов, а тому зазначена обставина свідчить про вихід за межі розгляду справи, тобто вказує про порушення принципу диспозитивності цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пленум Верховного Суду України у пункті 11 своєї постанови від 18 грудня 2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі" роз`яснив судам, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог.

Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Належним чином дослідити поданий стороною розрахунок, перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, зокрема зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду.

Тому колегія суддів здійснила розрахунок спірної пені, який виглядає таким чином:

За лютий 2013 року 5 053,44 гривень (188 х 1% х 2688).

За березень 2013 року 9 299,50 гривень (350 х 1% х 2657).

За квітень 2013 року 9 194,50 гривень (350 х 1% х 2627).

За травень 2013 року 9 086,00 гривень (350 х 1% х 2596).

За червень 2013 року 8 981,00 гривень (350 х 1% х 2566).

За липень 2013 року 8 872,50 гривень (350 х 1% х 2535).

За серпень 2013 року 8 764,00 гривень (350 х 1% х 2504).

За вересень 2013 року 8 659,00 гривень (350 х 1% х 2474).

За жовтень 2013 року 8 550,50 гривень (350 х 1% х 2443).

За листопад 2013 року 8 445,50 гривень (350 х 1% х 2413).

За грудень 2013 року 8 337,00 гривень (350 х 1% х 2382).

За січень 2014 року 8 228,50 гривень (350 х 1% х 2351).

За лютий 2014 року 8 130,50 гривень (350 х 1% х 2323).

За березень 2014 року 8 022,00 гривень (350 х 1% х 2292).

За квітень 2014 року 7 917,00 гривень (350 х 1% х 2262).

За травень 2014 року 7 808,50 гривень (350 х 1% х 2231).

За червень 2014 року 7 703,50 гривень (350 х 1% х 2201).

За липень 2014 року 7 595,00 гривень (350 х 1% х 2170).

За серпень 2014 року 7 486,50 гривень (350 х 1% х 2139).

За вересень 2014 року 7 381,50 гривень (350 х 1% х 2109).

За жовтень 2014 року 7 273,00 гривень (350 х 1% х 2078).

За листопад 2014 року 7 168,00 гривень (350 х 1% х 2048).

За грудень 2014 року 7 059,50 гривень (350 х 1% х 2017).

За січень 2015 року 6 951,00 гривень (350 х 1% х 1986).

За лютий 2015 року 6 853,00 гривень (350 х 1% х 1958).

За березень 2015 року 6 744,50 гривень (350 х 1% х 1927).

За квітень 2015 року 6 639,50 гривень (350 х 1% х 1897).

За травень 2015 року 6 531,00 гривень (350 х 1% х 1866).

За червень 2015 року 6 426,00 гривень (350 х 1% х 1836).

За липень 2015 року 6 317,50 гривень (350 х 1% х 1805).

За серпень 2015 року 6 209,00 гривень (350 х 1% х 1774).

За вересень 2015 року 6 104,00 гривень (350 х 1% х 1744).

За жовтень 2015 року 5 995,50 гривень (350 х 1% х 1713).

За листопад 2015 року 5 890,50 гривень (350 х 1% х 1683).

За грудень 2015 року 5 782,00 гривень (350 х 1% х 1652).

За січень 2016 року 5 673,50 гривень (350 х 1% х 1621).

За лютий 2016 року 5 572,00 гривень (350 х 1% х 1592).

За березень 2016 року 5 463,50 гривень (350 х 1% х 1561).

За квітень 2016 року 5 358,50 гривень (350 х 1% х 1531).

За травень 2016 року 5 250,00 гривень (350 х 1% х 1500).

За червень 2016 року 5 145,00 гривень (350 х 1% х 1470).

За липень 2016 року 5 036,50 гривень (350 х 1% х 1439).

За серпень 2016 року 4 928,00 гривень (350 х 1% х 1408).

За вересень 2016 року 4 823,00 гривень (350 х 1% х 1378).

За жовтень 2016 року 4 714,50 гривень (350 х 1% х 1347).

За листопад 2016 року 4 609,50 гривень (350 х 1% х 1317).

За грудень 2016 року 4 501,00 гривень (350 х 1% х 1286).

За січень 2017 року 4 392,50 гривень (350 х 1% х 1255).

За лютий 2017 року 4 294,50 гривень (350 х 1% х 1227).

За березень 2017 року 4 186,00 гривень (350 х 1% х 1196).

За квітень 2017 року 4 081,00 гривень (350 х 1% х 1166).

За травень 2017 року 3 972,50 гривень (350 х 1% х 1135).

За червень 2017 року 3 867,50 гривень (350 х 1% х 1105).

За липень 2017 року 3 759,00 гривень (350 х 1% х 1074).

За серпень 2017 року 3 650,50 гривень (350 х 1% х 1043).

За вересень 2017 року 3 545,50 гривень (350 х 1% х 1013).

За жовтень 2017 року 3 437,00 гривень (350 х 1% х 982).

За листопад 2017 року 3 332,00 гривень (350 х 1% х 952).

За грудень 2017 року 3 223,50 гривень (350 х 1% х 921).

За січень 2018 року 3 115,00 гривень (350 х 1% х 890).

За лютий 2018 року 3 017,00 гривень (350 х 1% х 862).

За березень 2018 року 2 908,50 гривень (350 х 1% х 831).

За квітень 2018 року 2 803,50 гривень (350 х 1% х 801).

За травень 2018 року 2 695,00 гривень (350 х 1% х 770).

За червень 2018 року 2 590,00 гривень (350 х 1% х 740).

За липень 2018 року 2 481,50 гривень (350 х 1% х 709).

За серпень 2018 року 2 373,00 гривень (350 х 1% х 678).

За вересень 2018 року 6 298,56 гривень (972 х 1% х 648).

За жовтень 2018 року 5 997,24 гривень (972 х 1% х 617).

За листопад 2018 року 5 705,64 гривень (972 х 1% х 587).

За грудень 2018 року 5 635,06 гривень (1 013,50 х 1% х 556).

За січень 2019 року 5 320,88 гривень (1 013,50 х 1% х 525).

За лютий 2019 року 5 037,10 гривень (1 013,50 х 1% х 497).

За березень 2019 року 4 722,91 гривень (1 013,50 х 1% х 466).

За квітень 2019 року 4 418,86 гривень (1 013,50 х 1% х 436).

За травень 2019 року 4 104,67 гривень (1 013,50 х 1% х 405).

За червень 2019 року 3 800,66 гривень (1 013,50 х 1% х 375).

За липень 2019 року 4 638,77 гривень (1 348,48 х 1% х 344).

За серпень 2019 року 5 321 гривень (1 700 х 1% х 313).

За вересень 2019 року 4 811 гривень (1 700 х 1% х 283).

За жовтень 2019 року 4 284 гривень (1 700 х 1% х 252).

За листопад 2019 року 3 774 гривень (1 700 х 1% х 222).

За грудень 2019 року 3 247 гривень (1 700 х 1% х 191).

За січень 2020 року 2 720 гривень (1 700 х 1% х 160).

За лютий 2020 року 2 227 гривень (1 700 х 1% х 131).

За березень 2020 року 1 700 гривень (1 700 х 1% х 100).

За квітень 2020 року 1 190 гривень (1 700 х 1% х 70).

За травень 2020 року 663 гривень (1 700 х 1% х 39).

За червень 2020 року 153 гривень (1 700 х 1% х 9).

Отже, загальний розмір неустойки (пені) в межах позовних вимог, а саме за несплату відповідачем аліментів в період із 13 лютого 2013 року по 09 липня 2020 року складає 476 030,29 гривень.

Разом з тим, частиною першою ст. 196 СК України безальтернативно встановлено обмеження розміру стягнення судом неустойки (пені) - не більше 100 відсотків заборгованості за аліментами.

Станом не день звернення ОСОБА_1 із позовом заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів становила 51 646,98 гривень, тобто з урахуванням наведеної правової норми Сімейного кодексу України позов підлягав задоволенню саме на цю суму.

Однак в апеляційній скарзі заявник просить стягнути з відповідача 36 518,24 гривень, що є процесуальним правом позивача, а тому з огляду на вимоги цивільного процесуального законодавства апеляційний суд задовольняє позов на заявлену суму.

Так, згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. 10 п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Мотивом для прийняття нової постанови - про задоволення позову відповідно до пунктів 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 30 вересня 2020 року.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів за період з лютого 2013 року по липень 2020 року в розмірі 36 518 (тридцять шість тисяч п`ятсот вісімнадцять) гривень 24 копійки.

Позивач: ОСОБА_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 ; адреса: АДРЕСА_2 : РНОКПП: НОМЕР_2 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий: С.В. Хилевич

Судді: С.О.Гордійчук

Н.М.Ковальчук