Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2020 р.

м. Київ

справа № 755/17058/20

провадження № 2/755/6619/20

Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді Галагана В.І., за участю секретаря Проценко Н.А.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ангеловська Ольга Сергіївни, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , звертаючись з позовом до суду, просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 .

Позивач мотивує свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати, ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилась спадщина на її майно, а саме: на квартиру АДРЕСА_1 . Згідно із заповітом спадкодавця ОСОБА_2 від 02.11.2015 року все майно спадкодавцем заповідано позивачу ОСОБА_1 . Спадщина після смерті матері була прийнята позивачем, та останньою 25.09.2019 року подано приватному нотаріусу Ангелорвській О.С. заяву про прийняття спадщини, іншими особами заяви про прийняття спадщини не подавались. Однак постановою від 21.08.2020 року приватним нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки позивачем не надано документів, які б підтверджували реєстрацію права власності ОСОБА_2 на спадкову квартиру, тому позивач вимушена звернутись до суду з позовом про визнання за нею права власності в порядку спадкування за заповітом.

13.11.2020 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ангеловська Ольга Сергіївни, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, та постановлено порядок розгляду справи у загальному позовному провадженні. (а.с. 58-60)

10.12.2020 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва підготовче засідання закрито, цивільну справу призначено до судового розгляду по суті з повідомленням учасників справи.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача Київської міської ради в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомив.

Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ангеловська О.С. в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомила.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до частини першої статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до пункту другого частини першої ст. 3 Цивільного кодексу України визначено, що загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. (ч.1 та 2 ст. 321 Цивільного кодексу України).

Згідно статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Так, позови про визнання права власності спрямовані на усунення перешкод у здійсненні власником свого права і виключення домагань на приналежне власнику майно за допомогою підтвердження в судовому порядку факту приналежності йому спірного майна на праві власності.

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності встановлена судом.

Згідно зі статтею 1134 Цивільного кодексу України внесене учасниками майно, яким вони володіли на праві власності, а також вироблена у результаті спільної діяльності продукція та одержані від такої діяльності плоди і доходи є спільною частковою власністю учасників, якщо інше не встановлено договором простого товариства або законом.

Відповідно до чч. 1, 3 ст. 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Згідно зі ст. 15 Закону України «Про власність» член ЖБК, який повністю вніс пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, з 1 липня 1990 року набуває право власності на цю квартиру, тому, у разі його смерті після зазначеної дати спадщина відкривається на квартиру.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 , оскільки нею як членом ЖБК з 1968 року внесено пайовий внесок за квартиру 3 500 крб. Квартира складається з двох кімнат, житловою площею 29,8 кв.м., загальною площею 44,3 кв.м., що підтверджено Довідкою від 10.06.1993 року № 90 ЖБК «Дарничанин» та Довідкою від 05.08.2020 року № 121 ЖБК «Дарничанин». (а.с. 31, 53)

За даними Листа КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 09.07.2020 року КВ-2020 № 15000, на підставі довідки ЖБК «Дарничанин» від 10.06.1993 року № 90 проведено реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 . (а.с. 30)

22.11.2015 року ОСОБА_2 складено Заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ангеловською О.С., про те, що заповідачем заповідано все її майно, де б воно не знаходилось, та з чого б воно не складалось, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . (а.с. 29, 54)

ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 79 років померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджено свідоцтвом про смерть, виданим Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 25.09.2019 року, актовий запис № 15885. (а.с. 33)

За даними Інформаційної довідки, виданої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ангеловською О.С., від 10.06.2020 року № 117/02-14, станом на 10.06.2020 року спадкоємцями, які б виявили свої права на спадкове майно після смерті ОСОБА_2 , є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . (а.с. 50)

Постановою від 21.08.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ангеловською О.С. відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру АДРЕСА_1 після померлої ОСОБА_2 , оскільки спадкоємицею ОСОБА_1 не подано документів, які б підтверджували реєстрацію права власності ОСОБА_2 на зазначену квартиру. (а.с. 49)

Згідно з нормою статті 1216 Цивільного кодексу Україниспадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 Цивільного кодексу України(статті 1218, 1231 Цивільного кодексу України).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 Цивільного кодексу України).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. (ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України)

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 Цивільного кодексу України).

Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем спадщини визначені у частинах 3, 4 статті 1268, статті 1269 Цивільного кодексу України.

Так, згідно з частиною третьою статті 1268 Цивільного кодексу Україниспадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 Цивільного кодексу України«Здійснення права на спадкування») та оформлення спадщини (глава 89 Цивільного кодексу України«Оформлення права на спадщину»).

Відповідно до частини першої статті 1296 Цивільного кодексу Україниспадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 Цивільного кодексу України).

Частиною першою статті 1297 Цивільного кодексу Українипередбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 Цивільного кодексу України).

Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. (Правова позиція Верховного Суду України, висловлена у Постанові від 08.04.2015 року у Справі № 6-33цс15)

Пленум Верховного Суду України у п.23 постанови № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Судом встановлено, що предметом спору є визнання за позивачем ОСОБА_1 як спадкоємцем за заповітом права власності в порядку спадкування за заповітом на квартиру АДРЕСА_1 , оскільки позивачу приватним нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері позивача ОСОБА_2 на зазначене майно, з підстав відсутності у позивача оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно.

Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, керуючись положеннями діючого законодавства України, суд дійшов висновку, що в розрізі даного спору позивач як спадкоємець за заповітом після смерті матері має право на отримання у спадщину спірного майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 , - оскільки спірне нерухоме майно є спадковою масою спадкодавця ОСОБА_2 , що на момент смерті належало їй на праві власності як члену ЖБК, якою повністю внесено пайовий внесок за квартиру у 1968 році, та вказаний порядок набуття права власності визначено статтею 15 Закону України «Про власність», чинного на час набуття спадкодавцем права власності, тому після смерті члена ЖБК ОСОБА_2 спадщина відкривається на таку квартиру.

Таким чином, встановивши факт належності спадкодавцю на праві власності спірного майна, ураховуючи відсутність заяв інших потенційних спадкоємців після смерті ОСОБА_2 , суд вважає за можливе визнати за позивачем як спадкоємцем за заповітом право власності на спадкове майно спадкодавця ОСОБА_2 , при цьому судом ураховано, що визнання за позивачем права власності на спірне нерухоме майно є таким, що не порушує прав та законних інтересів третіх осіб.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ангеловська Ольга Сергіївни, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, підлягає до задоволення в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 5, 328, 292, 1216, 1218, 1219, 1231, 1220, 1223, 1268, 1296, 1297 Цивільного кодексу України, ст. 15 Закону України «Про власність», Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст. 2, 4, 6-13, 19, 82, 89, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ангеловська Ольга Сергіївни, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) в порядку спадкування за заповітом померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення даного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 17 грудня 2020 року.

Суддя: В.І. Галаган