Справа № 487/2125/17
Провадження № 4-с/487/89/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2020 року Заводський районний суд міста Миколаєва у складі: головуючого судді - Нікітіна Д.Г., при секретарі - Оцабера М.С., розглянувши в судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Центрального відділу державної служби міста Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, -

ВСТАНОВИВ:

23 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернувся із вищезазначеною скаргою, в якій просить визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підтримала скаргу в повному обсязі та просила її задовольнити.

Державний виконавець Мельніков М.О. заперечив проти задоволення скарги та просив відмовити у її задоволенні.

Дослідивши скаргу, наявні матеріали, пояснення сторін суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

На виконанні у Центральному відділі державної виконавчої служби м.Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області перебуває виконавче провадження № 55831365 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дітей.

17.09.2019 року до відділу надійшла заява боржника, ОСОБА_1 з проханням реалізувати належну йому на праві власності частку нерухомого майна, а саме 39/100 квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

На підтвердження належності частини квартири, боржником надано копію: рішення по справі №487/4451/16-ц від 11.04.2017 р. та копію Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстрацію права власності.

Державним виконавцем було розглянуто дану заяву та вжито заходів, передбачених чинним законодавством. Відповідно до ч.3 ст.50 ЗУ «При виконавче провадження», у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом. Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо боржника, ОСОБА_1 отримана державним виконавцем 18.09.2019 року шляхом формування витягу з даного реєстру.

На виконання припису даної статті, державним виконавцем 02.10.2019 року направлено запит до Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації з проханням про надання правовстановлюючих документів на об`єкт житлової нерухомості (квартиру), що знаходиться за адресою : АДРЕСА_2 ; про надання копії технічних документів на об`єкт житлової нерухомості (квартиру), що знаходиться за адресою : АДРЕСА_2 .

Державним виконавцем зроблено запит до Центру надання адміністративних послуг з метою встановлення вичерпної інформації про осіб, зареєстрованих за адресою: АДРЕСА_2 .

З метою отримання відомостей про стан розгляду направлених запитів, державним виконавцем 30.10.2019 року направлені вимоги до Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації та Центру надання адміністративних послуг з метою отримання відомостей про стан розгляду даних запитів.

05.11.2019 року до Центрального ВДВС м.Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області надійшла відповідь Миколаївського міжміського бюро технічної

- зентаризації разом із копіями технічної документації на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_3 .

06.11.2019 року до Центрального ВДВС м.Миколаєва ГТУЮ у Миколаївській області надійшла відповідь Центру надання адміністративних послуг, де було зазначено, що станом на 08.10.2019 року за адресою: АДРЕСА_2 зареєстрована 1 особа, відомості про зареєстрованих малолітніх та неповнолітніх осіб-відсутні.

23.10.2019 року до Центрального ВДВС м.Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області надійшла заява адвоката Білова І.В., який є представником стягувана, ОСОБА_3 . В даній заяві зазначалось, що за адресою АДРЕСА_2 проживають неповнолітні діти. Додатково представник стягувача повідомив, що боржник відмовляється надати згоду на реєстрацію дітей за адресою АДРЕСА_2 , у зв`язку з чим стягувачем подано позов до суду про визначення місця проживання дітей.

Відповідно до Розділу 8, п.28 Інструкції з примусового виконання рішень, у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. На виконання даної правової норми державним виконавцем 12.11.2019 р. направлено подання до Служби у справах дітей та неповнолітніх Заводської районної державної адміністрації з метою отримання дозволу на реалізацію належної боржнику частини нерухомого майна, а саме 39/100 частини квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

З метою отримання відомостей про стан розгляду подання до Служби у справах дітей та неповнолітніх Заводської районної державної адміністрації 05.12.2019 р. направлено вимогу з проханням надати інформацію про виконання подання.

27.12.2019 року Служба у справах дітей Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради, не змогла підготувати відповідний дозвіл на реалізацію житла, оскільки це може призвести до порушення житлових прав та інтересів дітей, зменшити і обмежити їх права на користування житлом.

Стаття 6 Конституції України визначає, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно з статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. Зет. 129 Конституції України вказано, що до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Зазначене конституційне положення відображено і у п. 7 ч 2 ст. 2 та ст. 10 ЦПК України, згідно з якими судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» державний виконавець є представником влади, діє від імені держави і перебуває під її захистом та уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому законом.

Порядок виконання судових рішень та повноваження виконавців при вчиненні виконавчих дій визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Згідно з ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, у передбачених ЦПК України випадках.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов переконання, що заявник не довів у встановлено порядку обставин на які покликається у поданій скарзі, в діях виконавця відсутні обставини неправомірної бездіяльності, а тому вимоги скарги є необґрунтованими.

Згідно ч. 3 ст. 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Таким чином, враховуючи наведене вище та встановлені обставини, суд прийшов переконання що у задоволенні скарги необхідно відмовити повністю.

Керуючись ст.ст.447-453 ЦПК України, ст.ст.11, 37 Закону України «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Центрального відділу державної служби міста Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвалу може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд міста Миколаєва протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Строк апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення (ухвали).

Суддя Д.Г. Нікітін