Справа № 471/1031/18
Провадження №2/471/32/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"23" січня 2020 р.

Братський районний суд Миколаївської області

у складі:

головуючого судді Скарницької І.Б.,

за участю секретаря Романчук О.О.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду с-ща Братське цивільну справу № 471/1030/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що позивач з відповідачем з 2010 року по 2016 рік перебували у шлюбі. В період шлюбу вони разом 26 квітня 2012 року придбали, за договором купівлі-продажу житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1 . При укладені в нотаріуса договору купівлі-продажу житлового будинку власником була записана дружина ОСОБА_2 . 24 червня 2016 року за рішенням Братського районного суду Миколаївської області шлюб сторонами було розірвано. Позивач вважає, що вказаний вище житловий будинок є спільною сумісною власності і бажає зареєструвати право на належну йому частку. Колишня дружина добровільно оформляти у нотаріуса договір про поділ спільного майна подружжя не хоче, тому позивач змушений звернутися до суду.

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, від позивач до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

В судове засідання відповідач не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі.

Суд на підставі ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі.

Дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши та оцінивши докази, якими сторони обґрунтовують свої вимоги, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі наступного.

В судовому засіданні встановлено, що сторони у період з 19 жовтня 2010 року по 24 червня 2016 року перебували у шлюбі (а.с. 6).

26 квітня 2012 року було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого ОСОБА_2 придбала житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с. 7).

Згідно з Витягом про державну реєстрацію прав від 06.07.2012 року, право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_2 (а.с. 8).

Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Тобто, майно, набуде подружжям під час шлюбу, є спільною сумісною власністю подружжя навіть у разі здійснення державної реєстрації на ім`я лише одного з них.

Відповідно до ч. 1 ст. 69, ч. 1 ст. 70 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, то належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу; у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Пленум Верховного Суду України в Постанові № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначив у п. 22, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 572 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Відповідно до ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності, є спільною сумісною власністю.

Таким чином суд робить висновок, що житловий будинок АДРЕСА_1 , який придбаний в період шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , право власності на який зареєстроване лише за ОСОБА_2 , є об`єктом права їх спільної сумісної власності.

Статтею 370 ЦК України визначено, що співвласники мають право на виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Домовленості між співвласниками щодо розміру часток вказаної нерухомості не існувало, отже ці частки є рівними.

Враховуючи, що спірний будинок був придбаний сторонами під час перебування у шлюбі, між сторонами відсутній шлюбний договір, а також будь-яка домовленість про розподіл майна, спірна нерухомість є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а тому вимоги позивача підлягають задоволенню.

Судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 259, 264, 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 , як таке, що набуто у порядку поділу майна подружжя.

Визнати за ОСОБА_2 , право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 , як таке, що набуто у порядку поділу майна подружжя.

Судові витрати залишити за позивачем.

Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку відповідно до положень ст. 354 ЦПК України.

СуддяІ.Б. Скарницька