Справа № 591/4872/20
Провадження № 2/591/2330/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 грудня 2020 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:
головуючого судді Северинової А.С.,
з участю секретаря судового засідання Терещенко М.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми цивільну справу № 591/4872/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором інвестування в бізнес та відшкодування моральної шкоди,
в с т а н о в и в:
У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 22 січня 2020 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір інвестування в бізнес, відповідно до якого позивач передав, а відповідач прийняв у тимчасове користування гроші у сумі 8000 доларів США, що по курсу НБУ на день укладання договору складало 194 000 грн та зобов`язується повернути позивачу грошові кошти в порядку та на умовах, визначених зазначеним договором.
Відповідно до п. 1.4, 1.5 Договору сума повернення коштів з прибутком становить 9600 доларів США, які виплачуються інвестору ОСОБА_1 в строк не пізніше 5 днів після спливу терміну користування коштами виконавцем ОСОБА_2 .
Строк отримання коштів з прибутком становить 97 календарних днів від дня підписання договору, а саме відповідач зобов`язувався повернути в іноземній валюті суму прибутку позивачу до 28 квітня 2020 року.
Після прострочення відповідачем виконання зобов`язання на його прохання повернути кошти відповідач під різними причинами ухилявся від зустрічі з ним та відмовлявся повертати кошти.
З метою врегулювання спору в досудовому порядку 07 та 09 липня 2020 року ним було направлено відповідачеві претензію щодо виконання зобов`язань за договором інвестування в бізнес, проте листи-претензії відповідач не отримав у зв`язку з його відсутністю за вказаними адресами. Останні декілька місяців відповідач, за його словами, проживає в м. Київ, адреса мешкання йому невідома.
27 травня 2020 року відповідач частково сплатив суму боргу 4000 доларів США, проте станом на день подачі позову відповідач ухиляється від повернення всієї суми боргу.
Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 18 серпня 2020 року позовну заяву залишено без руху з підстави сплати позивачем судового збору не в повному обсязі.
Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 26 серпня 2020 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 16 вересня 2020 року на 09-годину 00 хв.
16 вересня 2020 року протокольною ухвалою суду підготовче судове засідання відкладено до 01 жовтня 2020 року на 13-годину 30 хв. у зв`язку із неявкою відповідача, щодо якого відсутні відомості про належне сповіщення.
01 жовтня 2020 року підготовче судове засідання відкладено до 27 жовтня 2020 року на 15-годину 30 хв. у зв`язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному.
Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 27 жовтня 2020 року закрито підготовче судове засідання, справу призначено до розгляду по суті на 24 листопада 2020 року на 16-годину 00 хв.
24 листопада 2020 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 07 грудня 2020 року на 10-годину 00 хв. у зв`язку із відсутністю відомостей про належне повідомлення відповідача про дату та час судового розгляду та викликом відповідача в судове засідання шляхом розміщення оголошення про його виклик на веб-сайті Зарічного районного суду м. Суми.
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, не заперечував проти винесення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином.
Зі згоди позивача, висловленої в судовому засіданні, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Заслухавши думку позивача про задоволення позову, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 22 січня 2020 року між ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 був укладений договір інвестування в бізнес, відповідно до якого позивач передав, а відповідач прийняв у тимчасове користування гроші у сумі 8000 доларів США, що по курсу НБУ на день укладання договору складало 194 000 грн та зобов`язався повернути позивачу грошові кошти в порядку та на умовах, визначених зазначеним договором (а.с. 8-9).
Відповідно до п.п. 1.4, 1.5 Договору сума прибутку становить 9600 доларів США (що складається з розміру інвестицій у сумі 8000 доларів США та 20 % від суми інвестицій), які виплачуються інвестору в строк не пізніше 5 днів після спливу терміну користування коштами виконавцем.
Строк отримання коштів з прибутком становить 97 календарних днів від дня підписання договору, а саме відповідач зобов`язувався повернути в іноземній валюті суму прибутку позивачу до 28 квітня 2020 року.
Однак, в обумовлений договором строк відповідач взяті на себе зобов`язання виконав не у повному обсязі, у зв`язку з чим 07 та 15 липня 2020 року позивач направив відповідачеві письмові претензії щодо виконання зобов`язань за договором інвестування в бізнес та повернення несплаченої суми боргу у розмірі 5600 доларів США. Проте, направлені на адресу відповідача листи-претензії повернулись позивачу без вручення адресату у зв`язку з його відсутністю за вказаними адресами (а.с. 10, 11, 12, 47, 48).
Відповідно до частин першої, другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Аналіз викладених вище норм вказує, що за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.
Частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до частини першої статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
В силу частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконанням ним грошового зобов`язання.
Згідно з частиною 2 статтею 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.
Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника.
При обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України.
Отже, 3 % річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році).
Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.
Тому, як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.
Судом встановлено, що відповідач не виконав умови укладеного із ОСОБА_1 договору інвестування у бізнес від 22 січня 2020 року, який відповідно до правової природи вказаного договору вважається позикою, факт власноручного підписання якого та отримання спірної суми коштів відповідачем не спростовано.
Відповідач у визначений сторонами у договорі строк до 28 квітня 2020 року кошти не повернув, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сума основного боргу у валюті, визначеній договором у розмірі 5600,00 доларів США, а також 3% річних, визначених частиною другою статті 625 ЦК України.
Суд, дослідивши здійснений позивачем розрахунок 3 % річних від простроченої суми з 29.04.2020 року по 13.08.2020 року (дата виготовлення позовної заяви), що становить 1355 грн 60 коп., зазначає, що він здійснений відповідно до вимог чинного законодавства (а.с. 28).
У той же час, вирішуючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного.
Згідно з частинами першою та другою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Відповідно до частин третьої, четвертої статті 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Відповідно до статті 611 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов`язання, якщо таке відшкодування встановлено договором або законом. Тобто законодавець указує на два випадки компенсації моральної шкоди вони визначені умовами договору або випливають із положень законодавства.
Спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону про захист прав споживачів чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної шкоди.
Разом з тим, виходячи з матеріалів справи, ні договором інвестування в бізнес від 22 січня 2020 року, який за своєю правовою природою є позикою, ні законом не передбачено відшкодування моральної шкоди.
Крім того, на думку суду, позивачем не доведено належними і допустимими доказами факт заподіяння йому відповідачем моральної шкоди, а також не доведено причинно-наслідковий зв`язок між протиправним діянням відповідача щодо неповернення позивачу усієї суми боргу за договором інвестування в бізнес та наявністю у позивача зазначених у позовній заяві захворювань.
За таких обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме: позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми основного боргу у розмірі 5600 доларів США за договором інвестування в бізнес від 22 січня 2020 року та 3 % річних від простроченої суми основного боргу у розмірі 1355 грн 60 коп. необхідно задовольнити, а у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди слід відмовити.
Судові витрати підлягають розподілу в порядку статті 141 ЦПК України.
Оскільки позов задоволено на 83,83 % (155504,56 грн * 100 % / 185504,56 грн), тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1555 грн 09 коп. (83,83 % від 1855,05 грн).
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 247, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму основного боргу у розмірі 5600 доларів США за договором інвестування в бізнес від 22 січня 2020 року.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3 % річних від простроченої суми основного боргу у розмірі 1355 грн 60 коп.
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1555 грн 09 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте Зарічним районним судом м. Суми за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до Зарічного районного суду м. Суми протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення суду безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 15 грудня 2020 року.

Суддя А.С. Северинова