Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 2-1880/06
Провадження № 4-с/711/6/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2020 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Скляренко В.М.

при секретарі Слабко Ю.М.,

за участі:

представника ДВС Атамась Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Придніпровського відділу ДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ), визнання неправомірною постанови від 21.02.2018 року та про зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси зі скаргою на дії старшого державного виконавця Придніпровського відділу ДВС у місті Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області.

В обґрунтування скарги вказує, що на виконанні в Придніпровському відділі ДВС у місті Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області перебуває виконавче провадження № 6920963 з виконання виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси №2-1880 від 27.06.2006 року про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ј частини всіх видів заробітку.

05.07.2019 року ним було отримано постанову старшого державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Атамась Ю.О. від 21.02.2018 року про встановлення обмеження у праві керування транспортними засобами.

Вказує, що по існування даної постанови він не знав і дізнався лише 05.07.2019 року, тому строк на її оскарження він не пропустив.

Також вказує, що згідно вищевказаної постанови державного виконавця в нього (скаржника) виникла заборгованість по аліментах, яка на день винесення постанови становить 41050 грн. 56 коп., сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

Вважає, що дана постанова винесена без врахування обставин, які стосуються використання ним права керування транспортними засобами, як джерела засобів для існування. Ці обставини державний виконавець взагалі не з`ясовував та не врахував, що він (скаржник) використовує права на управління автомобілем, як єдине джерело існування, оскільки він працював в Черкаському тролейбусному управлінні з 16.10.1995 року по 23.01.2001 року водієм тролейбуса 3-ього класу депо на посаді водія на даному підприємстві. З 29.09.2001 року по 16.01.2003 року працював в КП «Черкасимедтранс» на посаді водія. З 13.06.2003 року по 18.03.2005 року працював в ПП «Баядера» на посаді водія. З 02.03.2006 року по 16.01.2007 року працював в ТОВ «Торговий дім Легіон» на посаді водія. З 04.03.2011 року він, як фізична особа-підприємець здійснює надання послуг таксі. Крім, цього, за професійною освітою він є водієм тролейбуса, автомобіля, а рішення державного виконавця про тимчасове обмеження у користуванні всіма видами транспортних засобів позбавляє його влаштуватись на роботу за спеціальністю і як наслідок позбавляє єдиного джерела для існування.

Також вказує, що приймаючи дану постанову державний виконавець знав, що він (скаржник) здійснює вказану підприємницьку діяльність оскільки він надав державному виконавцю копію виписки про державну реєстрацію ФОП.

Відповідно до п. 2 ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови, зокрема і про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Відповідно до п. 1 ч. 10 ст. 71 вказаного Закону тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі, якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування.

Враховуючи, що тимчасове обмеження його (скаржника) у праві керування транспортними засобами позбавляє його основного законного джерела для існування, тому і звернувся до суду з даною скаргою.

А тому, просить:

- визнати неправомірною постанову старшого державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Атамась Ю.О. від 21.02.2018 року про встановлення йому ОСОБА_1 тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі по виконавчому листу № 2-1880 від 27.06.2006 року у виконавчому провадженні ВП № 6920963:

- зобов`язати старшого державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Атамась Ю.О поновити порушене право скасувати тимчасове обмеження відносно нього ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами та відкликати копію постанови від 21.02.2018 року про тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами ОСОБА_1 з Територіального сервісного центру МВС України.

07.10.2019 року старшим державним виконавцем Атамась Ю.О. подано відзив на скаргу ОСОБА_1 .

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкас від 07.11.2019 року, занесеною до протоколу судового засідання до участі в розгляді скарги в якості зацікавленої особи притягнуто стягувача у вказаному виконавчому провадженні ОСОБА_3 .

В судове засідання скаржник ОСОБА_1 не з`явився, але подав до суду заяву, в якій він просить розглядати скаргу в його відсутність.

В судовому засіданні старший державний виконавець Придніпровського відділу ДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ) Атамась Ю.О. заперечувала проти задоволення скарги. Також пояснила, що в неї на виконанні дійсно перебуває виконавче провадження ВП № 6920963 з виконання виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси №2-1880 від 27.06.2006 року про стягнення і ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , яка змінила прізвище на « ОСОБА_4 », аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліментів в розмірі ј частини всіх видів заробітку, починаючи з 29.05.2006 року і до досягнення дитиною повноліття. Заборгованість по сплаті аліментів на момент досягнення дитиною повноліття складала 37565 грн. 04 коп. Оскільки боржник ОСОБА_1 будучи обізнаним про існуючу заборгованість не сплачував її, нею після вжиття заходів, направлених на виявлення майна та коштів боржника, за рахунок яких можливо було б погасити вказану заборгованість, було вжито заходів, передбачених ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», та 21.02.2018 року винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами. Копія вказаної постанови була направлена боржнику ОСОБА_1 для відому. Також просила врахувати, що боржником ОСОБА_1 до даного часу заборгованість по аліментах не погашена, борг на даний час так і складає 37565 грн. 04 коп. Тому просила відмовити в задоволенні скарги.

В судовому засіданні 20.11.2019 року ОСОБА_6 , яка є стягувачем у виконавчому провадженні ВП № 6920963 просила відмовити ОСОБА_1 в задоволенні скарги та пояснила, що існуюча, на момент досягнення їх дочкою повноліття, тобто станом на 21.07.2015 року заборгованість зі сплати аліментів в сумі 37565 грн. 04 коп. боржником ОСОБА_1 їй до даного часу не сплачена, і навіть частково.

Суд, заслухавши пояснення державного виконавця Атамась Ю.О., зацікавлену особу ОСОБА_3 (с/з 20.11.2019 року), дослідивши письмові матеріали скарги, приходить до висновку про відмову в задоволенні скарги, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини другої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

Як передбачено Законом України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Права і обов`язки виконавців, обов`язковість вимог виконавця визначені статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження». Зокрема, за частиною 1 цієї статті, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Зокрема, виконавець має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні.

В судовому засіданні встановлено, що на виконанні в Придніпровському ВДВС міста Черкаси ГТУЮ в Черкаській області, правонаступником якого є Придніпровський відділ ДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ), перебувало та перебуває виконавче провадження № 6920963 з виконання виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси №2-1880 від 27.06.2006 року про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої доньки в розмірі ј частини всіх видів заробітку, починаючи з 29.05.2006 року і до досягнення дитиною повноліття. Виконавче провадження було відкрите 04.07.2006 року (а.с. 19-20, 21).

Заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої доньки станом на 21.07.2015 року та на даний час складає 37565 грн. 04 коп., що стверджується розрахунком заборгованості по аліментах від 04.09.2019 року вих. №6920963 (а.с. 22).

Також в судовому засіданні встановлено, що в ході виконання вказаного виконавчого провадження державним виконавцем неодноразово здійснювалися заходи щодо перевірки майнового стану боржника, про що свідчать чисельні запити, відповіді на них, відомості щодо рухомого та нерухомого майна, наявності у банківських установах рахунків тощо. Так, державним виконавцем були направлені відповідні запити до реєструючих право власності установ та запити до ПФУ та ДФС України. Згідно отриманих відповідей за боржником нерухомого майна не зареєстровано та рахунків відритих в банківських установах в останнього не має. Крім того, було отримано відповідь про те, що ОСОБА_1 не є отримувачем пенсії.

21.02.2018 року державним виконавцем Атамась Ю.О. винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві користування транспортним засобами до погашення заборгованості по сплаті аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси №2-1880 від 27.06.2006 року (а. 3).

Відповідно до ч. 2 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

Частиною 9 указаної вище статті передбачено також, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови:

1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Разом з тим, п. 1 ч. 10 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування.

У разі незгоди боржника із застосованим до нього тимчасовим обмеженням у праві керувати транспортними засобами, він має довести в суді наявність хоча б однієї з вищенаведених підстав.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст.78 ЦПК України).

Як вбачається із матеріалів скарги на момент винесення державним виконавцем постанови про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами, тобто станом на 21.02.2018 року заборгованість останнього по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої доньки складала 37565 грн. 04 коп., тобто сукупний розмір заборгованості перевищував суму відповідних платежів за чотири місяці. Тому державним виконавцем правомірно було винесено постанову від 21.02.2018 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа №2-1880 від Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27.06.2006 року.

Звертаючись до суду з даною скаргою скаржник ОСОБА_1 вказує, що тимчасове обмеження його у праві керування транспортними засобами позбавляє його основного законного джерела для існування, оскільки він здійснює надання послуг-таксі, тому і просить скасувати вищевказану постанову державного виконавця.

Однак відповідних доказів на підтвердження своїх доводів, окрім виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, останній суду не надав.

Дійсно з наданої скаржником виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, вид діяльності таксі (основний) за кодом КВЕД 60.22.0.

Однак скаржником ОСОБА_1 не надано інших доказів того, що він, як на момент винесення оскаржуваної постанови, так і на даний час дійсно здійснює таку господарську діяльність, як надання послуг з перевезення таксі, та що така діяльність є єдиним законним джерелом засобів для існування (в тому числі, що йому видавалася Державною службою України з безпеки на транспорті ліцензія на перевезення пасажирів на таксі).

Також скаржником і не надано доказів того, що він має тільки одну спеціальність та не може виконувати іншу роботу, і тому робота водієм чи право керування є його єдиним джерелом засобу для існування.

Крім того, скаржником не надано суду доказів і того, що, на час винесення державним виконавцем оскаржуваної постанови про обмеження його (скаржника) прав, він повідомив державного виконавця належним чином про підстави, які перешкоджають застосовувати до нього такий вид обмеження, як тимчасове обмеження у праві керувати транспортними засобами.

А тому, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_1 , в зв`язку з її безпідставністю.

На підставі викладеного та керуючись Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 3, 259, 260, 447-453 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Придніпровського відділу ДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ), визнання неправомірною постанови від 21.02.2018 року та про зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст ухвали складений 22.01.2020 року.

Головуючий: В.М. Скляренко