Справа № 426/9731/20
РІШЕННЯ

іменем України

16 грудня 2020 року , м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області у складі

головуючого судді Скрипника С.М.,

за участю секретаря судового засідання Брайловської М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сватове Луганської області в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Сватівського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про звільнення майна з-під арешту,

ВСТАНОВИВ:

30 жовтня 2020 року до суду в інетересах заявника ОСОБА_1 звернулась його представник адвокат Пономаренко Н.М. із позовом про звільнення майна з-під арешту, який обґрунтовує тим, що позивач є власником нерухомого майна, але у зв`язку з тим, що у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, він не може розпорядитися своїм майном, що порушує його право власності. Накладений арешт є таким, що не має об`єктивних підстав, його дійсність не підтверджується документально, тому позивач звертається до суду з цією заявою. Будь-які конкретні правові докази, які б свідчили про правомірність перебування майна позивача під арештом, відсутні, виходячи з наступного: ОСОБА_1 , зареєстрований та фактично постійно проживає з 05.03.1983 року за адресою: АДРЕСА_1 . Має склад сім`ї: дружина ОСОБА_2 , 1964 року народження.

На початку 2019 року позивач ОСОБА_1 мав намір здійснити відчуження нерухомого майна будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належить йому на праві приватної власності згідно з договором купівлі-продажу від 23.06.1994. Відомості про право власності на вищезазначене майно внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Позивач звернувся до державного нотаріуса Першої Сватівської державної нотаріальної контори Сватівського районного нотаріального округу Луганської області Власова О.В.

Під час перевірки даних у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна було виявлено, що там міститься запис про арешт нерухомого майна (все майно, невизначене майно).

З інформаційної довідки державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 161064765 від 26.03.2019 позивачу стало відомо, що у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстроване обтяження у вигляді арешту нерухомого майна (реєстраційний номер обтяження № 29687.

При цьому у реєстрі у розділі «Відмітка про перенесення запису до державного реєстру речових прав на нерухоме майно зазначені наступні номери:

номер запису про обтяження 30037647,індексний номер 45250019 від 28.01.2019року;

номер запису про обтяження 30037570,індексний номер 45249930 від 28.01.2019року;

номер запису про обтяження 30037468, індексний номер 452499756 від 28.01.2019року.

Усі обтяження зареєстровані на підставі постанови без номера від 11.06.2004 Сватівського ВДВС.

29.03.2019 року позивач звернувся до Сватівського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області з заявою щодо інформації про відкриті стосовно нього виконавчі провадження.

Листом від 29.03.2019 року №3177/16.25.77 Сватівський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області повідомив, що згідно з даними АС ВП виконавчі документи щодо стягнення боргових зобов`язань з ОСОБА_1 на примусове виконання не надходили та не перебувають.

11.3.2020 року позивач звернувся до Сватівського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) з заявою про зняття арешту, накладеного Постановою від 11.06.2004 року.

Листом від 27.03.2020 року №7361/4 Сватівський районний відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) повідомив, що вилучити записи за номерами: 29687, 30037647, 30037570, 30037468 з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, яке належить ОСОБА_1 не має можливості у зв`язку з тим, що Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень почав функціонувати наприкінці 2004 року, тоді як в заяві йдеться про постанову від 11.06.2004 року та не мають технічної можливості зняти арешт з майна, що належить позивачу.

15.04.20210 року ОСОБА_1 звернувся до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) з письмовою заявою щодо повідомлення йому який орган (юридична особа) є правонаступником відділу державної виконавчої служби Сватівського районного юстиції.

Листом від 28.04.2020 року позивача було повідомлено, що згідно з перевіркою даних Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що виконавчих документів відносно ОСОБА_1 на примусовому виконанні у Сватівському районному державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства і (м. Харків) не знайдено, було рекомендовано звернутися до суду з заявою про знаття арешту.

7.09.2020 позивач звернувся з заявою до Сватівського РВДВС Східного МУМЮ (м. Харків) з заявою про надання реквізитів виконавчого документа, копій документів виконавчого провадження, інформацію про сторони виконавчого провадження (стягувача), результат виконавчого провадження.

11.09.2020 за вих. № 15837/18.25-72 на заяву отримано відповідь щодо неможливості встановлення за яким саме виконавчим провадженням накладено арешт. Підтвердити факт перебування виконавчих документів про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та надати більш детальну інформацію не має можливості, через те, що журнали вхідної та вихідної кореспонденції знищено у зв`язку з надзвичайною ситуацією, що склалася в ніч з 29 жовтня 2015 року на 30 жовтня 2015 року і в результаті пожежі, вибухів боєприпасів на території складів ракетно-артилерійського озброєння Збройних Сил України сектору «А».

Таким чином, отримати документ постанову без номера Сватівського ВДВС від 11.06.2004 про накладення арешту та встановити, на підставі якого виконавчого документа вона була винесена - неможливо, а також визначити коло сторін виконавчого провадження, в рамках якого були здійснені ці виконавчі дії. Матеріали виконавчого провадження, у тому числі постанова від 11 червня 2004 року про накладання обтяження відсутні, немає про неї інформації в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень.

Враховуючи строк пред`явлення виконавчих документів до виконання (три роки), відсутність відкритих виконавчих проваджень, підстави для продовження арешту майна позивача відсутні.

Про відсутність боргових зобов`язань позивача у зв`язку з якими можливе було накладення арешту свідчать документи, отримані від бюро кредитних історій та установ банків.

Згідно з довідкою від 28.01.2020 року №110.43-154, виданої ПАТ «Державний і банк України» чинних кредитів позивач не має, заборгованість відсутня.

Згідно з довідкою від 28.01.2020 року, виданої Акціонерним Товариством Комерційний Банк «ПриватБанк» станом на 28.01.2020 року заборгованість відсутня.

Згідно з витягом вих. №20 від 26.04.2020 року з Єдиного Реєстру наявності кредитних історій щодо фізичної особи, ідентифікаційний номер : НОМЕР_1 , станом 26.04.2020 не зберігається жодної кредитної історії.

Згідно з інформацією з Єдиного реєстру боржників про позивача станом на 27.10.2020 - інформація відсутня.

Таким чином, будь-які об`єктивні дані, які свідчили б про наявність боргових, їх зобов`язань позивача перед третіми особами, відсутні.

Просить суд скасувати запис про обтяження майна, що належить на праві власності ОСОБА_1 (зареєстрований: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження № 29687 (номер запису про обтяження 30037647, номер запису обтяження 30037570, номер запису про обтяження 30037468).

Позивач та представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, надала суду заяви, згідно яких наполягають на задоволенні позовних вимог, просили суд розглянути справу за їх відсутності (а.с.46, 55).

Представник відповідача начальника Сватівського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Я. Мосєєва в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій зазначив, що просить вказану цивільну справу розглянути без його участі, рішення просив прийняти на розсуд суду (а.с.58).

Вивчивши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.

В ході розгляду справи та дослідження судом доказів були встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Згідно інформаційної довідки державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 161064765 від 26.03.2019 у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстроване обтяження у вигляді арешту нерухомого майна (реєстраційний номер обтяження № 29687. При цьому у реєстрі у розділі «Відмітка про перенесення запису до державного реєстру речових прав на нерухоме майно зазначені наступні номери:

номер запису про обтяження 30037647,індексний номер 45250019 від 28.01.2019року;

номер запису про обтяження 30037570,індексний номер 45249930 від 28.01.2019року;

номер запису про обтяження 30037468, індексний номер 452499756 від 28.01.2019року (а.с.15-21).

Усі обтяження зареєстровані на підставі постанови без номера від 11.06.2004 Сватівського ВДВС.

Згідно листа від 29.03.2019 року №3177/16.25.77 Сватівського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області відповідно до даних АСВП виконавчі документи щодо стягнення боргових зобов`язань з ОСОБА_1 на примусове виконання не надходили та не перебувають (а.с. 22).

Згідно листа від 27.03.2020 року №7361/4 Сватівського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) неможливо вилучити записи за номерами: 29687, 30037647, 30037570, 30037468 з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, яке належить ОСОБА_1 не у зв`язку з тим, що Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень почав функціонувати наприкінці 2004 року, тоді як в заяві йдеться про постанову від 11.06.2004 року та не мають технічної можливості зняти арешт з майна, що належить позивачу (а.с.24-25).

Згідно листа від 28.04.2020 року позивача було повідомлено, що згідно з перевіркою даних Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що виконавчих документів відносно ОСОБА_1 на примусовому виконанні у Сватівському районному державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства і (м. Харків) не знайдено, було рекомендовано звернутися до суду з заявою про знаття арешту (а.с.26).

Згідно листа від 11.09.2020 за вих. № 15837/18.25-72 на заяву отримано відповідь щодо неможливості встановлення за яким саме виконавчим провадженням накладено арешт. Підтвердити факт перебування виконавчих документів про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та надати більш детальну інформацію не має можливості, через те, що журнали вхідної та вихідної кореспонденції знищено у зв`язку з надзвичайною ситуацією, що склалася в ніч з 29 жовтня 2015 року на 30 жовтня 2015 року і в результаті пожежі, вибухів боєприпасів на території складів ракетно-артилерійського озброєння Збройних Сил України сектору «А» (а.с.28-29).

Згідно з довідкою від 28.01.2020 року №110.43-154, виданої ПАТ «Державний і банк України» чинних кредитів позивач не має, заборгованість відсутня (а.с.31).

Згідно з довідкою від 28.01.2020 року, виданої Акціонерним Товариством Комерційний Банк «ПриватБанк» станом на 28.01.2020 року заборгованість відсутня (а.с. 32).

Згідно з витягом вих. №20 від 26.04.2020 року з Єдиного Реєстру наявності кредитних історій щодо фізичної особи, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , станом 26.04.2020 не зберігається жодної кредитної історії (а.с.30).

Згідно з інформацією з Єдиного реєстру боржників про позивача станом на 27.10.2020 - інформація відсутня.

За змістом положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У ч. ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст. 321 ЦК України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із ч. 1 ст. 316, ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Приписами ст. 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

У відповідності до приписів ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до правил ч.2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 р. «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику.

Відповідно до п. 1 ч. 1. ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень є офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень здійснюється державним реєстратором, яким у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є також і державний виконавець.

Частиною 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Суд при вирішенні справи враховує позицію Великої Палати Верховного суду України у Постанові від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16, а саме те, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. Тому належним способом захисту права або інтересу позивача у такому разі є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав, а скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності (користування) (частина друга статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи відсутність відкритих виконавчих проваджень стосовно позивача, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 про скасування обтяження (арешту) нерухомого майна ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню, оскільки будь-які підстави для подальшого арешту належного позивачеві майна відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 76, 81, 89, 206, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Сватівського районного відділу державної виконавчої служби східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про звільнення майна з-під арешту - задовольнити в повному обсязі.

Скасувати запис про обтяження майна, що належить на праві власності ОСОБА_1 (зареєстрований: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження № 29687 (номер запису про обтяження 30037647, номер запису обтяження 30037570, номер запису про обтяження 30037468).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Луганського апеляційного суду безпосередньо або через Сватівський районний суд Луганської області. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення складено 16 грудня 2020 року.

Суддя: Скрипник С.М.