Ухвала

15 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 369/8608/18

провадження № 61-17460ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Дундар І. О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 жовтня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 22 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, рішення сесії та визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку 23 листопада 2020 року подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 жовтня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 22 вересня 2020 року.

На підставі касаційної скарги ОСОБА_1 не може бути вирішено питання про відкриття касаційного провадження. Як свідчить аналіз касаційної скарги та доданих до неї матеріалів, вона подана з пропуском встановленого строку на касаційне оскарження. Оскаржена постанова апеляційного суду ухвалена 22 вересня 2020 року. Повний текст постанови складено 09 жовтня 2020 року. Касаційна скарга ОСОБА_1 здана до поштового відділення 23 листопада 2020 року, що підтверджується відповідною відміткою на поштовому конверті. Тобто з пропущенням передбаченого частиною першою статті 390 ЦПК України строку на касаційне оскарження, оскільки останнім днем строку на касаційне оскарження було 10 листопада 2020 року.

У клопотанні, яке додане до касаційної скарги, ОСОБА_1 на підставі статті 390 ЦПК України просить поновити строк на касаційне оскарження, оскільки станом на подачу касаційної скарги оскаржуване рішення апеляційного суду він та його представник не отримували, а про існування оскаржуваної рішення апеляційного суду вони дізналися із сайту Єдиного державного реєстру судових рішень.

Європейський суд з прав людини зауважив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Однак вказані підстави не можна вважати поважними, оскільки ОСОБА_1 не надає будь-яких належних доказів порушення апеляційним порядку вручення/надсилання оскаржуваної постанови(довідка суду, тощо).

На підставі викладеного згідно з частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга підлягає залишенню без руху. Протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа, яка подала касаційну скаргу, має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку на касаційне оскарження і навести інші підстави для поновлення строку та подавши відповідні докази.

Крім того, як свідчить аналіз касаційної скарги та доданих до неї матеріалів, в порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України, до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, чинній на момент подання позовної заяви - 2018 рік) за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру судовий збір становив 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. За подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору становила 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною третьою статті 6 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Згідно з підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду розмір судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Отже розмір судового збору за подання позову в частині визнання права власності на 39/100 частини житлового будинку (вартість спірного житлового будинку 400 000 грн) складав 1 560,00 грн, за кожну вимогу немайнового характеру - по 704,80 грн.

У частині четвертій статті 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

ОСОБА_1 оскаржує судове рішення в частині задоволених позовних вимог.

Таким чином, ураховуючи характер позову, за подання касаційної скарги розмір судового збору за вимогами майнового характеру, становить 3 120,00 грн (1 560,00 грн * 200%), за 4 вимоги немайнового характеру - 5 638,40 грн (704,80 грн * 4 * 200%).

Отже за подання касаційної скарги особі, яка її подала, необхідно сплатити судовий збір у розмірі 8 758,40 грн (3 120,00 грн + 5 638,40 грн).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або сплачено до УК у Печерському районі (Печерс. р-н) 22030102, код ЄДР: 38004897 , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA0026007; ККДБ: 22030102.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Окрім цього, у порушення пункту 6 частини другої статті 392 ЦПК України особою, яка подала касаційну скаргу, не зазначено її клопотання (прохальну частину касаційної скарги) з урахуванням положень статті 409 ЦПК України.

Аналіз змісту касаційної скарги свідчить, що ОСОБА_1 вказує лише про скасування рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 жовтня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 22 вересня 2020 року.

ОСОБА_1 необхідно конкретизувати прохальну частину касаційної скарги та викласти вимоги касаційної скарги відповідно до повноважень суду касаційної інстанції з урахуванням положень статі 409 ЦПК України.

Таким чином, ОСОБА_1 необхідно надати уточнену касаційну скаргу та її копії відповідно до кількості учасників справи.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 260, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 жовтня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 22 вересня 2020 року залишити без руху.

Встановити для усунення недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали щодо подання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження або якщо наведені підстави для поновлення строку будуть визнані неповажними у відкритті касаційного провадження буде відмовлено. У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя І. О. Дундар