Справа № 629/5574/19
Номер провадження 2/629/153/20
23.01.2020 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі головуючого судді Каращука Т.О., за участю секретаря судового засідання Котяй А.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м.Лозова цивільну справу №629/5574/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення позики,-
Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про повернення позики, а саме 100 000, 00 гривень, які відповідач 10.09.2019 року отримав від позивача у якості позики, що підтверджується розпискою, згідно якої ОСОБА_2 повинен був повернути позику до 20.10.2019 року. Станом на 25.10.2019 року позичальник кошти не повернув, у зв`язку з чим, ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача борг у розмірі 100 000,00 гривень.
16.12.2019 року було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам надано час для подання заяв по суті.
03.01.2020 року до суду надійшло клопотання ОСОБА_2 , в якому він просив задовольнити вимоги ОСОБА_1 та зазначав про визнання ним позову.
Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 10.09.2019 року отримав від ОСОБА_1 у якості позики, суму у розмірі 100 000,00 грн., що підтверджується розпискою, згідно якої ОСОБА_2 повинен був повернути позику до 20.10.2019 року
З розписки вбачається, що днем повернення позики вважається 20.10.2019 року.
Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Договір позики за своєю юридичною природою є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дата її отримання, що узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15.
Відповідно до висновку, викладеного у вище вказаній постанові Верховного Суду України, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
Згідно позиції позивача, Позичальником порушено умови Договору позики, зокрема щодо вчасного виконання своїх зобов`язань, що призвело до виникнення перед позивачем заборгованості.
Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно дост.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Статтею 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Згідно зі ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною 1 ст. 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом.
Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1000 гривень 000 копійок.
Враховуючи вище викладене, перевіривши матеріали справи, зважаючи на визнання відповідачем позову, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
На підставі постанови Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15, керуючись ст. ст.12,13,76,77,141,259,263,264,265,268,272,273 ЦПК України,суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення позики -задовольнити в повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 позику у сумі 100 000, 00 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 судові збір на користь ОСОБА_1 , що сплачений нею у розмірі 1 000,00 грн.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного

суду через Лозівський міськрайонний суд Харкiвської області шляхом подачі в 30-денний строк з

дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Відомості про учасників:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

.

Суддя Т.О.Каращук