Провадження № 6/761/1591/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Волошина В.О.

при секретарі: Колзаковій К.А.

за участі:

державного виконавця: Андросович Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за поданням заступника начальника Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Андросович Наталії Василівни, стягувачі: Коваленко Владислав Євгенович, Акціонерне товариство «ОТП Банк», боржник: ОСОБА_1 про звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку,

в с т а н о в и в :

Заступник начальника Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Андросович Н.В. звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаним поданням, в якому просила суд:

- звернути стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , а саме: Ѕ частину трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 75,50 кв.м., як спадкове майно ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_2 та не зареєстровано в установленому законом порядку за боржником.

Своє подання державний виконавець Андросович Н.В. обґрунтовувала тим, що у провадженні Шевченківської РВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ знаходиться зведене виконавче провадження №62452478, з примусового виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Києва №761/30289/14-ц від 02 червня 2017р., про накладення стягнення на користь ОСОБА_3 на спадкове майно, яке прийняте ОСОБА_4 , після смерті ОСОБА_2 , у рахунок погашення заборгованості у розмірі 2290 193,89 грн. за договором позики від 05 грудня 2007р. та 14 лютого 2008р., укладеними між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ; виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Києва №761/37087/14-ц від 23 липня 2019р., про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 16 865,32 доларів США.

Як зазначає державний виконавець, боржниками добровільно вимоги виконавчих документів виконано не було. Державним виконавцем оформлено відповідні запити з метою отримання інформації щодо джерел доходу та належного боржникам майна, у результаті яких виявилось, що не вдалось встановити майна та доходів, на які вбачалось би за можливе звернути стягнення. Разом з тим, в ході примусового виконання рішень суду встановлено, що боржниця ОСОБА_1 отримала у спадщину Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 , яке прийняте, як спадкове майно після смерті ОСОБА_2 , що також підтверджується рішеннями суду, та право власності на вказану частину квартири не було належним чином зареєстровано. На думку державного виконавця, враховуючи вищевикладені обставини, є підстави для звернення стягнення на зазначене майно, на підставі чого вона звернулася до суду з відповідним поданням.

В судовому засіданні державний виконавець Андросович Н.В. підтримала подане нею подання і просила суд його задовольнити, наголошуючи, що дотеперішній час рішення суду не виконані.

Сторони виконавчого провадження, відповідно до ч. 11 ст. 440 ЦПК України у судове засідання не викликалися.

Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, приходить висновку, що подання не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, 02 червня 2017р. Шевченківським районним судом м. Києва видано виконавчий лист №761/30298/14-ц, про накладення стягнення на користь ОСОБА_3 на спадкове майно, яке прийняте ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_2 , а саме: транспортний засіб марки «Volkswagen», модель Т4, 2001р. Випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , ринкова вартість якого становить 121 754,0 грн., двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 , що належала на право власності ОСОБА_2 , ринкова вартість якої складає 830 185,0 грн., у рахунок погашення заборгованості у розмірі 2 290 193,89 грн. за договором позики від 05 грудня 2007р. та 14 лютого 2008р., укладеними між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

21 липня 2017р. державним виконавцем Андросович Н.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №54346678, надано боржнику строк на добровільне виконання рішення суду.

Постановами державного виконавця Андросович Н.В. від 05 січня 2018р., 19 лютого 2018р. передано стягувачу ОСОБА_3 майно у рахунок погашення боргу, а саме: транспортний засіб марки «Volkswagen», модель Т4, 2001р. Випуску, д.н.з. НОМЕР_1 ; двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 , у рахунок погашення заборгованості у розмірі 2 290 193,89 грн. за договором позики від 05 грудня 2007р. та 14 лютого 2008р., укладеними між ОСОБА_3 та ОСОБА_2

23 липня 2019р. Шевченківським районним судом м. Києва видано виконавчий лист №761/37087/14-ц, яким солідарно стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором в розмір 16 865,32 доларів США та судовий збір в розмірі 1095,64 грн.

17 вересня 2019р. державним виконавцем Андросович Н.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №60076865, надано боржникам строк на добровільне виконання рішення суду.

11 листопада 2019р. державним виконавцем Андросович Н.В. винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень №54346678 та №60076865 у зведене виконавче провадження №60561298.

Частиною 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

З наданих державним виконавцем копій матеріалів зведеного виконавчого провадження, вбачається, що державним виконавцем були дотримані вимоги Закону, та доведено до відома боржниці про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 2, 5, 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах; у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення; виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження.

Проте, копії матеріалів зведеного виконавчого провадження не містять відомостей щодо намагань державного виконавця віднайти та звернути стягнення на кошти боржника, інші цінності.

При цьому, державний виконавець посилається у поданні на іпотечний договір РМ002/038/2008 та факт того, що ОСОБА_1 було прийнято спадщину на Ѕ частину квартири на яку вона просить звернути стягнення, що свідчать про належність боржнику ОСОБА_1 на праві власності зазначена вище квартира.

Разом з тим, право власності на вказане нерухоме майно не зареєстровано за боржником у встановленому законом порядку.

Відповідно до положень ч. 10 ст. 440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

При цьому, згідно ч. 1 та п. 4) ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

У відповідності до ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

З матеріалів подання не вбачаються спроби державного виконавця виконати рішення суду іншим шляхом, аніж виявлення належного боржникові нерухомого майна та здійснення опису майна, тоді як у відповідності до ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» першим шляхом примусового виконання рішення є звернення стягнення на кошти боржника.

Крім того, відповідно до ч. 2, 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення провадження у справі про відновлення платоспроможності іпотекодавця або визнання його банкрутом або при ліквідації юридичної особи - іпотекодавця іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання строку виконання основного зобов`язання, якщо іпотекодержатель і правонаступник іпотекодавця не досягнуть згоди про інше.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник. Разом із житловим будинком стягнення звертається також на прилеглу земельну ділянку, що належить боржнику. Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам. У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що до вирішення питання про реалізацію нерухомого майна боржника і направлення коштів на погашення заборгованості по виконавчим листам, вчинення державним виконавцем всіх можливих дій спрямованих на виконання рішення суду, звернення державним виконавцем до суду з поданням про звернення стягнення на нерухоме майно, яке є крайнім заходом, є передчасним, оскільки рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, а тому в задоволенні подання слід відмовити, при цьому судом враховано, що з наданих державним виконавцем копій матеріалів виконавчого провадження не вбачається, що державним виконавцем здійснювався пошук коштів боржника, інших цінностей.

Керуючись ст. ст. 258 - 261, 268, 353, 354, 440 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Подання заступника начальника Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Андросович Наталії Василівни, стягувачі: ОСОБА_3 , Акціонерне товариство «ОТП Банк», боржник: ОСОБА_1 про звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку - залишити без задоволення.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги, протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали суду складено 11 грудня 2020р.

Суддя: