Справа № 177/41/18
Провадження № 2/177/15/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13 січня 2020 року

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Суботіної С. А.

за участі: секретаря Ференц Я. З.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі, за правилами позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Лозуватська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області, про визнання недійсним шлюбу та усунення від права на спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом, уточнивши який просила визнати недійсним шлюб, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а також усунути ОСОБА_3 від права на спадкування за законом спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , що складалася із майна, яке за життя належало ОСОБА_5 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: житлового будинку АДРЕСА_1 , земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,7607 га, кадастровий номер :03:015:0046 та площею 3,7576 га, кадастровий номер :03:015:0045.

Крім того, просила суд стягнути з відповідача на її користь витрати зі сплати судового збору у сумі 1409,06 грн.

В обґрунтування позову вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 , яка доводилася їй троюрідною сестрою.

За життя її сестра, маючи намір усиновити дитину, уклала фіктивний шлюб з ОСОБА_6 , після чого вони усиновили хлопчика - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3

ОСОБА_6 та ОСОБА_5 спільно не проживали, ОСОБА_6 не брав участі у витратах по будинку, не здійснював догляд за дитиною та хворіючою дружиною, спільного господарства вони не вели. ОСОБА_5 постійно проживала з дитиною одна, в будинку АДРЕСА_1 , який вона отримала у спадок після смерті брата, ОСОБА_8 . Позивач вказувала, що вся їх родина та вона особисто, допомагали ОСОБА_5

ОСОБА_5 за життя успадкувала дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва: площею 3,7576 га - після смерті матері ОСОБА_9 та площею 3, 7607 га - після смерті брата ОСОБА_8

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_10 , після чого захворіла ОСОБА_5 .

Позивач стверджувала, що в період хвороби ОСОБА_5 , вона здійснювала за нею догляд, а коли ОСОБА_5 померла, то вона здійснила витрати на її поховання. ОСОБА_6 у цей період зловживав алкогольними напоями, допомоги ОСОБА_5 не надавав, скориставшись її хворобливим станом, зареєструвався у її будинку.

Позивач вказувала, що після поховання ОСОБА_5 , її фіктивний чоловік ОСОБА_6 , попрохав у неї ключі від будинку ОСОБА_5 , оскільки не мав де жити. ІНФОРМАЦІЯ_1 він помер у цьому ж будинку.

Зазначала, що близькі родичі ОСОБА_5 відсутні, а тому вона є спадкоємцем за законом після смерті троюрідної сестри.

Їй стало відомо, що на спадкове майно ОСОБА_5 претендує рідний брат ОСОБА_6 - ОСОБА_11 . Під час розгляду справи, ОСОБА_11 помер, у зв`язку з чим позовні вимоги пред`явлено до його правонаступника - спадкоємця, дружини ОСОБА_3 .

Позивач та її представник за довіреністю в ході судового засідання позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити, з підстав викладених у позові.

Відповідач позовні вимоги не визнала, надала суду відзив на уточнену позовну заяву, в якому вказувала на необґрунтованість та недоведеність позивачем вимог про визнання шлюбу недійсним. Стверджувала, що шлюб ОСОБА_5 та ОСОБА_6 укладався на добровільних засадах, з наміром створенням сім`ї. Подружжя тривалий час проживало однією сім`єю, вело спільне господарство, мало спільний бюджет, чоловік працював та забезпечував свою сім`ю матеріально, а дружина була домогосподаркою. Після смерті усиновленої ними дитини, вони не розлучилися, шлюбних стосунків не припинили, продовжили проживати разом. У зв`язку з недоведеністю підстав для задоволення вимог про визнання шлюбу недійсним через його фіктивність, вважала також відсутніми підстави для задоволення вимог в частині усунення від права на спадкування.

Відповідач та її представник в судовому засіданні свої заперечення проти позову підтримали, з підстав вказаних у відзиві.

Третя особа, Лозуватська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області надала суду заяву про розгляд справи за відсутності її представника (а.с. 221).

Вислухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши докази, що надані сторонами на підтвердження їх вимог та заперечень, встановивши правовідносини між сторонами та яка правова норма підлягає застосуванню до них, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 , дошлюбне прізвище якої « ОСОБА_5 » (а.с. 7, 12).

01.09.1984 ОСОБА_13 уклала шлюб з ОСОБА_14 , змінивши прізвище на « ОСОБА_13 », а 24.05.1991 шлюб було розірвано, що підтверджується копіями свідоцтв про одруження та розірвання шлюбу, повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про розірвання шлюбу № 0 (а.с. 13, 63, 64-65).

Від вказаного шлюбу була народжена дитина ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, з відміткою про смерть (а.с. 74).

16.08.1991 ОСОБА_17 зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 , змінивши прізвище з « ОСОБА_15 » на « ОСОБА_18 », яким іменувалася до дня смерті, що підтверджується копією свідоцтва про одруження та копією свідоцтва про смерть ОСОБА_5 (а.с. 7, 14).

Сторони в ході судового засідання стверджували, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 усиновили дитину, хлопчика, віком близько 4 років - ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вказана обставина визнана учасниками справи, зазначена в їх заявах по суті справи, а тому, відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, доказуванню не підлягає. Крім цього, даний факт підтверджували в ході судового засідання свідки ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_19 помер, що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть та копією актового запису про смерть (а.с. 61-62).

Як слідує з довідок Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 15.03.2018 та 21.03.2018, за адресою: АДРЕСА_1 , в різний період часу, були зареєстровані ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_19 , при цьому ОСОБА_6 зареєстрований за вказаною адресою з 01.11.2013 (а.с. 106-110).

Згідно з вказаних довідок, на момент смерті ОСОБА_19 , з ним за цією адресою проживали мати ОСОБА_5 та батько ОСОБА_6 , а на момент смерті ОСОБА_5 , з нею проживав її чоловік ОСОБА_6 (а.с. 108-109). На момент смерті ОСОБА_6 , - ІНФОРМАЦІЯ_1 , він проживав у вказаному будинку один (а.с. 10-11, 110).

Будь-яких допустимих доказів на підтвердження тверджень позивача, щодо реєстрації ОСОБА_6 за вказаною адресою, попри волю ОСОБА_5 , в порушення ст. 81 ЦПК України, суду не надано. Разом з тим, свідок ОСОБА_21 , яка доводилася двоюрідною сестрою ОСОБА_5 , у ході судового засідання повідомила, що зі слів ОСОБА_5 їй відомо, що вона зареєструвала у своєму будинку чоловіка - ОСОБА_6 .

Відповідно до ст. 12, 13 Кодексу про шлюб та сім`ю, який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин (укладення шлюбу), шлюб укладається в державних органах реєстрації актів громадянського стану. Права і обов`язки подружжя породжує лише шлюб, укладений у державних органах реєстрації актів громадянського стану. Час виникнення прав і обов`язків подружжя визначається моментом реєстрації шлюбу в органах реєстрації актів громадянського стану.

Статтею 15 КпШС визначено, що для укладення шлюбу необхідна взаємна згода осіб, які одружуються, і досягнення ними шлюбного віку.

Згідно зі ст. 45 КпШС, шлюб може бути визнаний недійсним в разі реєстрації шлюбу без наміру створити сім`ю (фіктивний шлюб). Визнання шлюбу недійсним провадиться в судовому порядку.

Зі змісту ст. 46 КпШС слідувало, що шлюб не може бути визнаний недійсним, якщо на час розгляду судом справи відпали ті обставини, які в силу закону були перешкодою до його укладення. Шлюб вважається дійсним з моменту, коли відпали ці обставини.

З позовом про визнання шлюбу недійсним могли звертатися один з подружжя, прокурор, а також особи права яких порушені (ст. 47 КпШС). Відповідно до ст. 48 КпШС, шлюб, визнаний судом недійсним, вважається таким з часу його укладення.

Відповідно до ст. 49 КпШС, визнання шлюбу недійсним тягне за собою припинення всіх прав і обов`язків, що виникли раніше і передбачені законом для осіб, які перебувають у шлюбі. До відносин щодо майна, нажитого за час недійсного шлюбу, застосовуються правила Цивільного кодексу Української РСР.

01.01.2004 набрав чинності Сімейний кодекс України.

Оскільки шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 продовжував існувати після 2004 року, до спірних правовідносин підлягають застосуванню також норми СК України, які містять аналогічні норми щодо добровільності шлюбу, вільного волевиявлення кожного з подружжя при його укладенні, підстав та наслідків його недійсності.

Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Згідно зі ст. 40 Сімейного кодексу України, шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності. Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до ст. 42 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про визнання шлюбу недійсним мають дружина або чоловік, інші особи, права яких порушені у зв`язку з реєстрацією цього шлюбу, батьки, опікун, піклувальник дитини, опікун недієздатної особи, прокурор, орган опіки та піклування, якщо захисту потребують права та інтереси дитини, особи, яка визнана недієздатною, або особи, дієздатність якої обмежена. Шлюб не може бути визнаний недійсним, якщо на момент розгляду справи судом відпали обставини, які засвідчували відсутність згоди особи на шлюб або її небажання створити сім`ю.

Позивач, ставлячи перед судом питання про недійсністю шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , вказує на його фіктивність, яку обґрунтовує відсутністю у них бажання та наміру створювати сім`ю, стверджуючи що єдиною підставою реєстрації вказаного шлюбу було усиновлення дитини.

На факт фіктивності вказаного шлюбу в ході судового засідання вказували свідки ОСОБА_23 , яка є матір`ю позивача, а також двоюрідні сестри позивача ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , показання яких суд розцінює критично, оскільки вони є родичами позивача, а також у зв`язку з тим, що ОСОБА_24 і ОСОБА_25 не заперечували того факту, що повідомлені ними обставини відомі їм зі слів тітки ОСОБА_23 .

Допитана в ході судового засідання свідок ОСОБА_26 , повідомила, що ОСОБА_5 і ОСОБА_27 знала, оскільки проживала з ними на одній вулиці - АДРЕСА_2. Стверджувала, що ОСОБА_28 їй скаржилася на зловживання чоловіком алкогольними напоями, але намірів щодо припинення з ним шлюбу не висловлювала.

Свідки ОСОБА_20 , ОСОБА_29 - сусіди подружжя ОСОБА_18 , ОСОБА_21 - двоюрідна сестра ОСОБА_5 , ОСОБА_30 , які не мають жодної заінтересованості в результатах розгляду справи, кожен окремо, повідомили в судовому засіданні, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проживали разом за адресою: АДРЕСА_1 , як звичайна родина, в їх сім`ї виховувався усиновлений хлопчик ОСОБА_7 . Між подружжям існували звичайні сімейні стосунки, вони підтримували один одного, разом виховували сина, вели господарство та обробляли город.

Свідок ОСОБА_30 також пояснювала, що в період її спільної роботи з ОСОБА_10 , він добре відзивався про батька, піклувався про обох батьків. Після того, як захворіла ОСОБА_5 , її доглядав чоловік ОСОБА_6 та сестра брата ОСОБА_3 . Аналогічні показання з приходу вказаного факту надала ОСОБА_21 .

Разом з тим, свідки ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_30 , кожен окремо вказували, що ОСОБА_1 жодного відношення до родини ОСОБА_5 та ОСОБА_27 не мала, допомоги у вихованні сина, житті родини не брала.

Показання вище вказаних свідків, в сукупності з іншими дослідженими доказами, спростовують твердження позивача про те, що ОСОБА_6 проживав окремо від ОСОБА_5 , не працював, про їх сім`ю не дбав, після смерті сина за хворою дружиною не доглядав.

Факт реєстрації ОСОБА_6 у будинку АДРЕСА_1 лише з 01.11.2013, не спростовує факту його фактично проживання з ОСОБА_5 та їх сином за вказаною адресою в період їх шлюбу, що було доведено перед судом сукупністю вище вказаних доказів.

Копія трудової книжки ОСОБА_6 спростовує твердження позивача, що останній не працював та сім`ю не забезпечував (а.с. 72-73).

Факт вживання ОСОБА_6 алкогольних напоїв, підтверджений характеристикою депутата Лозуватської сільської та показаннями свідка ОСОБА_26 , жодним чином не впливає на дійсність оспорюваного шлюбу, не свідчить про його фіктивність, та не свідчить про відсутність сімейних відносин між подружжям.

Твердження позивача про те, що нею здійснено витрати на поховання ОСОБА_5 , підтверджені розрахунковими документами (а.с. 18-19) та поясненнями свідка ОСОБА_31 , яка показала, що ці кошти ОСОБА_1 брала в неї в борг, не спростовують факту існування шлюбних (сімейних) відносин між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та не є підставою для визнання шлюбу недійсним.

За життя ОСОБА_5 мала право власності на дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,7576 га (а.с. 15, 37) та 3, 7607 га (а.с. 38), що підтверджується державними актами на право власності на земельну ділянку, в тому числі на ім`я ОСОБА_8 , який містить відмітку про перехід права власності до ОСОБА_13 в порядку спадкування.

Також їй належало право користування земельною ділянкою площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Лозуватської сільської ради № 918 від 21.03.2018, наданою на підставі записів земельно-шнурової книги (а.с. 111).

Будь-яких належних та допустимих доказів належності ОСОБА_5 іншого майна, в тому числі житлового будинку АДРЕСА_1 , суду не надано. Проект щодо встановлення газопроводу за вказаною адресою (а.с. 35-36), не є доказом права власності на вказаний будинок.

Після смерті ОСОБА_5 , її чоловік, ОСОБА_6 , проживаючи з нею на момент відкриття спадщини, прийняв її в силу ч. 3 ст. 1286 ЦК України, оскільки до нотаріальної контори з заявою про відмову від прийняття спадщини не звертався, що встановлено рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 16.11.2017 про встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 (а.с. 8-9).

ОСОБА_1 зверталася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , але отримала відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, що підтверджується копією рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 16.11.2017 (а.с. 8-9).

Після смерті ОСОБА_5 , її чоловік продовжив проживати у будинку АДРЕСА_1 , здійснювати фактичне володіння ним, що додатково до довідки з місця проживання підтверджується розрахунковими книжками на комунальні послуги (а.с. 75-76, 79-80, 106, 108,110).

Після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулася ОСОБА_1 та його брат ОСОБА_11 , що підтверджується постановою державного нотаріуса від 09.06.2016 про відмову ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину (а.с. 20).

ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_11 помер, його спадкоємцем є дружина ОСОБА_3 , що підтверджується матеріалами спадкової справи відкритої після смерті ОСОБА_11 (а.с. 141-145).

Беручи до уваги встановлені судом обставини справи, зокрема момент реєстрації шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_27 , факт усиновлення ними дитини - сина ОСОБА_7 , тривалість шлюбу - більше як 22 років, в тому числі його збереження після усиновлення дитини, досягнення нею повноліття та навіть після смерті усиновленої дитини, спільне проживання подружжя до самої смерті ОСОБА_5 , ведення ними спільного господарства, існування між ними прав та обов`язків подружжя, в тому числі щодо піклування один про одного, забезпечення один одного, що доведено в судовому засіданні, суд приходить до висновку про недоведеність перед судом фіктивності вказаного шлюбу, а відповідно підстав для його недійсності.

Крім цього, перед судом не доведено і факт порушення вказаним шлюбом прав ОСОБА_1 , як особи, яка має право звернення до суду з даним позовом, лише за умови порушення її прав у зв`язку з реєстрацією цього шлюбу.

Так, ОСОБА_1 , факт родинних відносин якої з ОСОБА_5 встановлено рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 16.11.2017, звернулася до суду з позовом про визнання фіктивним шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , лише після спливу 26 років з дня його укладення та після смерті кожного із вказаного подружжя. Встановлені обставини свідчать про те, що сам шлюб, який тривав більше 22 років та припинився у зв`язку зі смертю одного з подружжя, - ОСОБА_5 , сам по собі не порушував прав ОСОБА_1 . Про нібито порушення її прав, вона заявила лише після того, як отримала постанову нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій вказано про існування спадкоємця ближчого ступеня споріднення, - брата ОСОБА_11 , який фактично усунув її права на спадкування (а.с. 20).

Встановлені судом обставини, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами, дають суду підстави зробити висновок про недоведеність перед судом фіктивності оспорюваного шлюбу та про відсутністю у позивача права на звернення до суду з вказаним позовом, адже шлюб, про фіктивність якого нею пред`явлено позов, жодним чином не порушував її прав.

Вимоги позивача в частині усунення ОСОБА_3 від права на спадкування спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_6 , який прийняв її після смерті ОСОБА_5 , не підлягають задоволенню, оскільки вони є похідними від вимог про визнання шлюбу недійсним, в задоволенні яких позивачу відмовлено.

Зважаючи на те, що в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд не знаходить законних підстав для стягнення на її користь з відповідача судового збору.

Керуючись ст. ст. 2, 4-5, 10-13, 76-81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Лозуватська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області, про визнання недійсним шлюбу та усунення від права на спадкування за законом, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Криворізький районний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення його повного тексту.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 20.01.2020.

Суддя: