ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/2549/20 Головуючий у 1-й інстанції: Воробйов А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Дашковської А.В.,

Кримської О.М.,

секретар: Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району в інтересах малолітніх ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 червня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2019 року орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Позов обґрунтований тим, що на профілактичному обліку у відділі по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради з 29.11.2012 року перебувають малолітні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказані діти проживали разом з матір`ю ОСОБА_4 , за адресою АДРЕСА_1 .

Під час перебування на обліку із ОСОБА_4 неодноразово проводились бесіди профілактично-виховного характеру, вона ознайомлювалася з відповідальністю за ухилення від виконання батьківських обов`язків. Проте проведена робота мала короткотривалий результат.

У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_8 батьківських обов`язків відділом по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради неодноразово 03.12.2013,19.11.2015, 26.10.2016 вживалися заходи до притягнення останньої до відповідальності за ст.184 КУпАП.

23.09.2019 в чергове до відділу надійшло усне повідомлення громадян про те, що відповідач залишила дітей без догляду та перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Під час виходу за місцем проживання дітей встановлено, що постільний одяг брудний, продуктів обмаль, дитячі речі невпорядковані, умови проживання незадовільні. Згідно з висновком лікаря-нарколога від 23.09.2019 ОСОБА_4 перебувала у стані алкогольного сп`яніння.

Діти були тимчасово влаштовані до КЗ «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей», де перебувають дотепер.

Згідно з листами Запорізького міського центру соціальних служб для дітей та молоді від 11.04.2019 №1127/03-В та 17.09.2019 №2558/03-В, ОСОБА_4 неодноразово була помічена з ознаками алкогольного сп`яніння, вона не працює, грошові виплати на дітей не отримує протягом останніх трьох місяців. Зі слів сусідів, ОСОБА_4 неодноразово була помічена у стані алкогольного сп`яніння, молодших дітей до школи водить несистематично.

Відповідно до характеристики Запорізької загальноосвітньої школи №30 від 27.09.2019 №01-19/419 ОСОБА_4 батьківські обов`язки щодо забезпечення здобуття ОСОБА_9 повної загальної середньої освіти не виконує: до школи не приходить, навіть коли її викликає класний керівник, постійного зв`язку з нею немає, на батьківські збори не приходить, умови проживання дітей незадовільні.

Згідно з психолого-педагогічною характеристикою Запорізької загальноосвітньої школи №94 від 27.09.2019, у молодших дітей під час огляду 04.10.2019 року виявлені воші, матері надавались рекомендації щодо лікування дітей, ОСОБА_10 прийшов до школи через три дні, а ОСОБА_11 так до занять і не повернулась. До школи дітей приводить мати, дуже часто від неї разить алкоголем, дітьми час від часу цікавиться, реагує на зауваження. Батьківські збори 11.09.2019 не відвідала, наданий нею телефон відключений, новий номер не повідомила. Діти часто приходять до школи з непідготовленим домашнім завданням, завжди вранці голодні, відвідують групу подовженого дня, де їх годують за бюджетні кошти.

Питання стану виконання ОСОБА_4 батьківських обов`язків по відношенню до її дітей розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 10.10.2019 в присутності ОСОБА_4 .

Під час засідання ОСОБА_4 повідомила, що вона винна в ситуації, що склалася та на даний час проходить курс лікування від алкогольної залежності в Запорізькому обласному наркологічному диспансері, про що надала копію відповідної довідки.

За підсумками засідання, враховуючи тривалу роботу з матір`ю, комісія дійшла висновку про наявність підстав для позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав по відношенню до малолітніх ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , передбачених п.2, п.4 ч.2 ст.164 СК України та необхідність звернення до суду з позовом про позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав по відношенню до дітей.

Позивач просить позбавити ОСОБА_4 батьківських прав по відношенню до її малолітніх дітей ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та стягнути з ОСОБА_4 на користь особи або установи, яка буде здійснювати опіку над малолітніми ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі 1/4 всіх сукупних доходів, але не менше, ніж 50% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 червня 2020 року позов задоволено частково.

Позбавлено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав по відношенню до своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 в дохід держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, і ухвалити по справі нове рішення яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з рішенням суду першої інстанції у зв`язку з тим, що на думку апелянта, висновку суду не підтверджуються жодними доказами. Також апелянт зазначила, що судом першої інстанції не було враховано положення статей 32 та 51 Конституції України. Позивач у справі постійно втручається в особисте життя апелянта, чим порушує її права. Вважає, що судом першої інстанції не було встановлено жодних виключних обставин, які можуть бути підставою для позбавлення її батьківських прав. Судом діти не опитувались, їх думку ніхто також не враховував.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення відповідачки і її представника, заперечення представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з такого.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин та інші.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно статті 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , актовий запис № 1, батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_4 та ОСОБА_6 (а.с.6).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , актовий запис № 238, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_4 та ОСОБА_6 (а.с.7).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , актовий запис № 237, батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_4 та ОСОБА_6 (а.с.8).

З 29.11.2012 малолітні перебувають на профілактичному обліку у відділі по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради.

Діти проживали разом з матір`ю ОСОБА_4 , за адресою АДРЕСА_1 .

Під час перебування на обліку з ОСОБА_4 неодноразово проводились бесіди профілактично-виховного характеру, вона ознайомлювалася з відповідальністю за ухилення від виконання батьківських обов`язків. Проте проведена робота мала короткотривалий результат.

За клопотанням відділу по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради в квартирі, де мешкали діти, проведені ремонті роботи, для дітей за кошти депутатського фонду придбане двоярусне ліжко, також неодноразово надавалась матеріальна допомога від БФ « Милосердя і здоров`я» у вигляді продуктових наборів, засобів гігієни, постільної білизни, щороку до початку нового навчального періоду дітям видавались канцелярські набори, в серпні 2019 року надавалась матеріальна допомога у вигляді взуття.

Згідно акту обстеження умов проживання за місцем мешкання відповідача з дітьми за адресою АДРЕСА_1 помешкання старе, потребує ремонту, неприємний запах, речі не впорядковані, продуктів харчування в обмаль.

Постановами Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29.02.2016, 19.01.2017, 05.06.2019 ОСОБА_4 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.ч.1,2 ст.184 КУпАП за неналежне виконання батьківських обов`язків.

Згідно листу головного лікаря Дитячої лікарні №1 з 16.03.2016 в лікарні знаходилися діти ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , що були доставлені швидкою допомогою у присутності головного спеціаліста служби (управління) у справах дітей по Орджонікідзевському району з ДНЗ №155, який відвідують діти. Мати в дитячий садок прийшла за ними в стані алкогольного сп`яніння. 17.03.2016 жінка з`явилася до лікарні в брудному одязі зі стійким запахом алкоголю.18.03.2016 мати дітей в охайному виді з`явилася в лікарню за документами.

Згідно листу завідувача ДНЗ (ясла - садок) №155 «Калинка» від 18.04.2017 №01.15/48 на 01-06/146 від 04.04.2017 про стан виконання самотньою матір`ю ОСОБА_4 батьківських обов`язків по відношенню до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 були випадки коли за дітьми мати не приходила сама, а просила старшого сина або сусідів забрати дітей, мати часто буває в стані алкогольного сп`яніння, вихователь групи дзвонить батьку дітей або сама їх супроводжує додому. Були випадки коли дітей намагалися забирати сторонні люди на прохання мати яких діти не знали. Зі слів голови батьківського комітету благодійній внески сплачує батько дітей.

23.09.2019 до відділу надійшло усне повідомлення громадян про те, що відповідачка залишила дітей без догляду та перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Під час виходу за місцем проживання дітей встановлено, що постільний одяг брудний, продуктів обмаль, дитячі речі невпорядковані, умови проживання незадовільні. Згідно з висновком лікаря-нарколога від 23.09.2019 ОСОБА_4 перебувала у стані алкогольного сп`яніння.

Діти були тимчасово влаштовані до КЗ «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей», де перебувають дотепер.

Згідно з листами Запорізького міського центру соціальних служб для дітей та молоді від 11.04.2019 №1127/03-В та 17.09.2019 №2558/03-В, ОСОБА_4 неодноразово була помічена з ознаками алкогольного сп`яніння, вона не працює, грошові виплати на дітей не отримує протягом останніх трьох місяців. Зі слів сусідів, ОСОБА_4 неодноразово була помічена у стані алкогольного сп`яніння, молодших дітей до школи водить несистематично.

Відповідно до характеристики Запорізької загальноосвітньої школи №30 від 27.09.2019 №01-19/419, ОСОБА_4 батьківські обов`язки щодо забезпечення здобуття ОСОБА_9 повної загальної середньої освіти не виконує, до школи не приходить, навіть коли її викликає класний керівник, постійного зв`язку з нею немає, на батьківські збори не приходить, умови проживання дітей незадовільні.

Згідно з психолого-педагогічною характеристикою Запорізької загальноосвітньої школи №94 від 27.09.2019, у молодших дітей під час огляду 04.10.2019 виявлені воші, матері надавались рекомендації щодо лікування дітей, ОСОБА_10 прийшов до школи через три дні, а ОСОБА_11 так до занять і не повернулась. До школи дітей приводить мати, дуже часто від неї разить алкоголем, дітьми час від часу цікавиться, реагує на зауваження. Батьківські збори 11.09.2019 не відвідала, наданий нею телефон відключений, новий номер не повідомила. Діти часто приходять до школи з непідготовленим домашнім завданням, завжди вранці голодні, відвідують групу подовженого дня, де їх годують за бюджетні кошти.

Згідно довідки КУ «Обласний клінічний наркологічний диспансер» ЗОР від 01.03.2020 ОСОБА_4 з 04.02.2020 перебуває під спостереженням нарколога з 04.02.2020 з діагнозом «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності».

Крім того, відповідно до висновку органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району м. Запоріжжя від 21.10.2019№01-15/2680 орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно малолітніх дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Задовольняючи вимоги опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району м. Запоріжжя про позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач страждає на хронічний алкоголізм, веде аморальний спосіб життя, ніде не працює, неодноразово притягалася до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків, не забезпечує дітей необхідним харчуванням, медичним доглядом, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення. Зазначені фактори, суд розцінив як ухилення відповідача від виховання дітей і прийшов до висновку про свідоме нехтування нею своїх обов`язків.

Колегія суддів вважає, що вказані вище висновки суду першої інстанції є цілком обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги лише свідчать про незгоду відповідачки з рішенням суду.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Зокрема, вказаною нормою визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійних характер.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.

Як було встановлено судом першої інстанції згідно наданих сторонами доказів, які містяться в матеріалах цивільної справи, відповідачка хоча і намагалась протягом восьми років змінити свою поведінку у кращу сторону, неодноразово проходила лікування від алкогольної залежності, проте змінити свій спосіб життя вона не змогла, про фізичний і духовний розвиток своїх дітей не піклується, не цікавиться їх життям, станом здоров`я, інтересами та вподобаннями, тобто не займається їх вихованням.

Будь-яких доказів, які б це спростовували або вказували на намагання займатись вихованням дітей чи наявність у цьому непереборних перешкод відповідачка суду не надала.

Належних і допустимих доказів на підтвердження факту працевлаштування, проходження курсу лікування від хронічного алкоголізму після ухвалення оскаржуваного судового рішення відповідачка суду апеляційної інстанції не надала.

Та обставина, що відповідачка любить своїх дітей, які не були вислухані судом першої інстанції, не є достатньою підставою для скасування судового рішення.

Остання не позбавлена можливості порушити питання про поновлення в батьківських правах після усунення обставин, які слугували підставою для задоволення позову у цій справі.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що через скрутне матеріальне становище ОСОБА_4 не може створити належні умови для виховання і проживання своїм дітям, є неспроможними, оскільки підставою для позбавлення її батьківських прав слугувало невиконання останньою батьківських обов`язків, зловживання спиртними напоями, а не скрутне матеріальне становище.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

В частині відмови у задоволенні позову рішення суду першої інстанції не оскаржувало ся і судом апеляційної інстанції не переглядалося.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 червня 2020 року у цій справі в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено 17 грудня 2020 року.

Головуючий І.В. Кочеткова

Судді: А.В. Дашковська

О.М. Кримська