24.01.2020 Провадження № 2-п/331/3/2020 Справа № 331/1836/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2020 року місто Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Антоненка М.В.,

при секретарі Андрієнко С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі у режимі відеоконференцзв*язку заяву адвоката Шпіньової Олени Михайлівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду від 24.04.2018 року,-

ВСТАНОВИВ:

29.07.2019 року до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя надійшла заява адвоката Шпіньової Олени Михайлівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду від 24.04.2018 року.

В обґрунтування заяви зазначено, що 20.04.2018 року суддею Жовтневого районного суду м. Запоріжжя по справі № 331/1836/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу було винесено заочне рішення, яким позовні вимоги задоволено та вирішено:

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 22.10.2011 року у Чеській Республіці Лібліце 61-замок, в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу адміністрації Бищіце район: Мнєлнік в томі 3, рік 2011,сторінка/лист 147 за № 107 - розірвати.

Ст. 288 ЦПК України передбачає, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Про наявність справи № 331/1836/18 в Жовтневому районному суді м. Запоріжжя Феодулова С. В. дізналась під час розгляду цивільної справи № 02-2176/2019-М-1384/2019 в Солнцевському районному суді м. Москва за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення порядку спілкування з дитиною.

Справа № 331/1836/18 розглядалась в м. Запоріжжя, нібито за останнім місцем проживання відповідача ОСОБА_1 . Однак, Відповідач є громадянкою Російської Федерації та ніколи не проживала в Україні (копія паспорта громадянина додається). Відповідач ОСОБА_1 завжди проживала в РФ (копія виписки з домової книги по місцю її постійної реєстрації та копія паспорту з відміткою про реєстрацію надаються суду). Як вбачається з виписки з домової книги, дочка ОСОБА_3 також проживає з матір`ю ОСОБА_1 в м. Москва, Росія.

Повістки, позовна заява та всі документи по справі направлялись на адресу в АДРЕСА_1 . За вказаною адресою відповідач ніколи не проживала, документів по справі не отримувала, у повідомленнях про вручення листа підписи не ставила. Слід наголосити, що відповідач жодного разу не перетинала кордон України, про що свідчать штампи у паспорті відповідача для виїзду за кордон (копія паспорта додається).

Тобто, ОСОБА_1 з поважних причин не приймала участь при розгляді справи і не мала можливості захистити свої права.

Вважає, що при винесенні заочного рішення по справі, судом не було повно з`ясовано усі фактичні обставини справи, внаслідок чого суд ухвалив рішення, яке є необґрунтованим і незаконним.

Зазначає, що ОСОБА_1 , як зазначалось вище, є громадянкою Російської Федерації, ніколи в Україні не проживала і, навіть, ніколи не відвідувала Україну.

Позивач, звертаючись до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з позовом про розірвання шлюбу, посилався на ст. 58 ЗУ «Про міжнародне приватне право» щодо дійсності шлюбу в Україні, а також на ч. 10 ст. 28 ЦПК України щодо визначення підсудності нібито за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання відповідача чи його перебування в Україні.

Недобросовісно використовуючи свої процесуальні права, ОСОБА_2 змінив підсудність справи про розірвання шлюбу всупереч вимогам ЗУ «Про Міжнародне приватне право».

У відповідності до ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.

Припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу, зазначено в ст. 63 Закону України «Про міжнародне приватне право».

Стаття 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначає підстави визначення підсудності справ судам України. Однак жодна з підстав, зазначених в статті, не передбачає розгляд в Україні справи про розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 Подружжя проживало разом на момент розірвання шлюбних відносин в Російській Федерації, а тому така справа підлягала розгляду саме в російському суді.

Загальні правила підсудності судам України справ з іноземним елементом визначається в ст.75 Закону України «Про міжнародне приватне право».

Підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися, крім випадків, передбачених у статті 76 цього Закону.

Суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо у суді чи іншому юрисдикційному органі іноземної держави є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

На час звернення до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя 26.02.18 року в Солнцевському районному суді м. Москви (Російська Федерація) вже розглядалась справа № 2-1042/2018 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та позивач знав про це, оскільки ним подано зустрічний позов по цій справі. Вказане судове провадження в м. Москва проходило за участю двох сторін. Сам ОСОБА_2 точно знав адрес своєї дружини ОСОБА_1 , оскільки постійно вказував цей адрес в документах, що подавались до суду. Однак ОСОБА_2 приховав від суду інформацію, яка б прямо вплинула на рішення суду про прийняття позовної заяви та відкриття провадження. Такі дії ОСОБА_2 також свідчать про недобросовісне використання своїх процесуальних прав.

Вказане підтверджується офіційною інформацією з сайту судової влади РФ, Апеляційною ухвалою Московського міського суду від 22.10.2018 року.

Зазначає, що ОСОБА_2 своїми діями намагається ввести в оману одночасно численні судові органи в м. Москва Російської Федерації, в м. Запоріжжя України і навіть в Чешській республіці, використовуючи отриманні незаконними способами рішення як докази в інших справах. Так ОСОБА_2 , отримавши ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 05.05.2018 р. по справі № 331/1836/18 про роз`яснення рішення суду від 20.04.2018 p., подає цю ухвалу як доказ в іноземних судах для підтвердження факту проживання дитини з ним.

Звертає увагу суду на те, що судове провадження в м. Москва по справі № 2-1042/2018 про розірвання шлюбу між сторонами розпочато 19.01.2018 року, а судове провадження в Жовтневому суді м. Запоріжжя розпочато 26.02.2018 року, відразу, як дізнався про процес в РФ.

Він, не повідомляючи ОСОБА_1 , спеціально ініціював провадження в Україні без неї, щоб отримати незаконні судові рішення.

Окрім цього, на сьогодні ОСОБА_2 надає в російські суди оскаржуване рішення та наполягає на тому, що воно є єдиним законним рішенням в рамках розгляду цивільних справ про поділ майна подружжя, а також в справі про визначення порядку спілкування з дитиною.

Також просить суд ще раз звернути увагу на спробу ОСОБА_2 вирішити питання про місце проживання дитини з ним в процесі про розірвання шлюбу. Недобросовісно використовуючи свої процесуальні права, ОСОБА_2 звернувся за роз`ясненням рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя про розірвання шлюбу з мотивів того, що судом не зазначено з ким проживає дитина. Не зважаючи на те, що рішення про розірвання шлюбу не підлягає роз`ясненню та в Жовтневому районному суді м. Запоріжжя взагалі не розглядалась справа про визначення місця проживання, ОСОБА_2 отримав ухвалу суду по справі, яку використовує як доказ в справі про визначення порядку спілкування з дитиною.

Таким чином, рішення суду, яке заявник просить переглянути, допомагає позивачу спотворювати дійсність в своїх корисних інтересах на шкоду відповідачці та дочці-інваліду з дитинства (з синдромом дауна), довідка про інвалідність надається. Так, твердження позивача про проживання разом з ним спільної доньки ОСОБА_3 не відповідає дійсності. ОСОБА_4 ніколи не була в Україні, після того, як розпалася сім`я, проживала весь час з матір`ю, про що суду надаються: довідка № 351 від 23.05.2018 року, в якій зазначено, що ОСОБА_4 є вихованкою Державного бюджетного загальноосвітнього закладу м. Москви «Школа № 518» з 05.09.2016 року; копія паспорту для виїзду за кордон Софії; рапорт інспектора поліції від 28.05.2018 року, в якому встановлено, що ОСОБА_4 проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Вважає, що за таких умов, заочне рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20.04.2018 року по цивільній справі № 331/1836/18 необхідно скасувати та призначити справу до розгляду в загальному порядку.

На підставі вищенаведеного просить суд скасувати заочне рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20.04.2018 р. по справі № 331/1836/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та призначити справу до розгляду за правилами загального провадження.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 адвокат Шпіньова О.М. підтримала заяву та просили її задовольнити.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 та його представник адвокат Шумський І.В. у судове засідання не з*явилися. 02.12.2019 року до канцелярії суду надійшла заява ОСОБА_2 про заперечення проти перегляду заочного рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20.04.2018 року. Просить суд відмовити у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення суду.

Суд, заслухавши думку представника заявника ОСОБА_1 адвоката Шпіньової О.М., дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20.04.2018 року позов ОСОБА_2 задоволено. Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 22.10.2011 року у Чеській Республіці Лібліце 61 замок, в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу адміністрації Бишіце район: Мнєлнік в томі 3, рік 2011, сторінка / лист 147 за № 107 - розірвано.

Згідно частини першої статті 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з*явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Зі змісту ст. 288 ЦПК України випливає, що скасування заочного рішення судом, що його ухвалив, можливе лише у випадку встановлення судом двох обставин: відповідач не з*явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин; докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно з положеннями ст. 128 ЦПК України, судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

В свою чергу частина 6 ст. 187 ЦПК України зазначає, що у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Згідно із вимогою частини першої та другої статті 76 ЦПК України судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку.

Так, Верховний Суд в окремій ухвалі по справі № 761/15565/16-ц від 23 січня 2019 року звернув увагу пошти на необхідність доставки судових повісток адресатам згідно з вимогами процесуального законодавства.

Згідно до наданих представником відповідача адвокатом Шпіньовою О.М. до заяви доказів, вбачається, що відповідач ОСОБА_1 є громадянкою Російської Федерації та ніколи не проживала в Україні, що підтверджується копією паспорта громадянина РФ. Судом розцінюється дана обставина, як така, що має ключове значення при вирішенні питання про скасування зачоного рішення.

Як встановлено у судовому засіданні та підтверджено копією виписки з домової книги по місцю її постійної реєстрації та копією паспорту з відміткою про реєстрацію відповідач ОСОБА_1 завжди проживала в РФ. Дочка Софія також проживає з матір`ю ОСОБА_1 в м. Москва, Росія., що також підтверджується копією виписки з домової книги по місцю її постійної реєстрації, довідкою № 351 від 23.05.2018 року, в якій зазначено, що ОСОБА_4 є вихованкою Державного бюджетного загальноосвітнього закладу м. Москви «Школа № 518» з 05.09.2016 року; рапортом інспектора поліції від 28.05.2018 року, в якому встановлено, що ОСОБА_4 проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Як вбачається з матеріалів справи повістки, позовна заява та всі документи по справі направлялись на адресу відповідача в АДРЕСА_1 . За вказаною адресою відповідач ніколи не проживала, документів по справі не отримувала, у повідомленнях про вручення листа підписи не ставила, оскільки відповідач жодного разу не перетинала кордон України, про що свідчать штампи у паспорті відповідача для виїзду за кордон.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає. що ОСОБА_1 судову повістку про виклик до суду не отримувала та відповідно участі у розгляді справи не приймала, процесуальні права не реалізовувала.

Також судом встановлено, що на час звернення ОСОБА_2 до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя 26.02.18 року в Солнцевському районному суді м. Москви (Російська Федерація) вже розглядалась справа № 2-1042/2018 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та позивач знав про це, оскільки ним подано зустрічний позов по цій справі. Вказане судове провадження в м. Москва проходило за участю двох сторін. Вказане підтверджується копіє рішення Солнцевського районного суду м. Москви від 29.07.2018 року та апеляційною ухвалою Московського міського суду від 22.10.2018 року

Як вбачається зі змісту заяви, ОСОБА_1 не отримувала копію заочного рішення суду. Про наявність цивільної справи № 331/1836/18 в Жовтневому районному суді м. Запоріжжя вона дізналась під час розгляду цивільної справи № 02-2176/2019-М-1384/2019 в Солнцевському районному суді м. Москва за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення порядку спілкування з дитиною.

Дізнавшись про вищевказане рішення суду представник ОСОБА_1 адвокат Шпіньова О.М. подала заяву про його перегляд.

Згідно з ч. 1 ст. 284 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України ), заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Із змісту ч. 1 ст. 284 ЦПК України вбачається, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача.

У відповідності до ч. 3 ст. 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: залишити заяву без задоволення; скасувати і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Як на думку суду, заява про перегляд заочного рішення суду є обґрунтованою та містить заперечення, які слід ретельним чином дослідити в судовому засіданні, що в свою чергу, може суттєво вплинути на прийняте судом рішення. Крім того, дійсно відповідач не отримувала судової повістки та не була присутня в судовому засіданні і не мала можливості приймати участь у змагальному процесі, оскільки є громадянкою Російської Федерації та жодного разу не перетинала кордон України, що спростовує доводи ОСОБА_2 про останнє місце проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного, суд вбачає підстави для скасування заочного рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з*явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, з поважних причин, і докази, на які він посилається у заяві про перегляд заочного рішення, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 287, 288 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву адвоката Шпіньової Олени Михайлівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду від 20.04.2018 року, задовольнити.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя по справі № 331/1836/18 від 20.04.2018 р. за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, скасувати.

Розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.

Призначити розгляд цієї справи у підготовче судове засідання, яке відбудеться в приміщенні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя 13.04.2020 року 09 годині 00 хвилин.

Встановити відповідачу 15 (п`ятнадцятиденний) строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, в якому викладаються заперечення проти позову.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 178 ЦПК України до відзиву додаються: докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем; документи, що підтверджують надіслання ( надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

Зобов*язати відповідача одночасно із надісланням ( наданням) відзиву до суду надіслати (надати) копію такого відзиву та доданих до нього документів позивачу.

Роз*яснити, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Учасники процесу можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб адресою сторінки на офіційному веб порталі судової влади України: http://court. gov.ua/fair/sud0808.

Копію ухвали надіслати сторонам для відома та виконання.

У підготовче судове засідання викликати сторони по справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвалу підписано суддею 24.01.2020 року.

Суддя: М.В.Антоненко