ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2020 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер справи № 508/136/17

Апеляційне провадження № 22-ц/813/2395/20

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого- Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач),

суддів - Заїкіна А.П., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря - Сороколет Ю.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Березівського районного суду Одеської області від 04 грудня 2018 року, постановленого під головуванням судді Лебединського С. Й.,

ВСТАНОВИВ:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з уточненим в подальшому позовом до ОСОБА_1 про захист гідності, честі та ділової репутації та відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідачка навмисно поширювала відносно неї завідомо неправдиві відомості.

Зокрема, вказала, що у вересні 2016 року ОСОБА_1 опублікувала у соціальній мережі Інтернет на своїй сторінці facebook неправдиві відомості, про те, що вона ( ОСОБА_2 ), на час подання анкети для участі у конкурсі на заміщення посади начальника відділу центру з надання адміністративних послуг Миколаївської райдержадміністрації Одеської області (далі-ЦНАП Миколаївської РДА Одеської області) перебувала під слідством та була судимою.

Крім того, зазначила, що ОСОБА_1 неодноразово зверталась на Урядову гарячу лінію із заявами про те, що вона неправомірно пройшла конкурс на посаду начальника ЦНАП Миколаївської РДА, а також звинувачувала її в тому, що вона впливає на призначення та позбавлення її премій.

Поширена інформація не відповідає дійсності, оскільки у квітні 2016 року вона мала статус свідка і підозра їй була вручена лише 10 серпня 2016 року, тобто після того, як вона зайняла посаду начальника центру надання адміністративних послуг Миколаївської РДА Одеської області; результати конкурсу ніким з його учасників під сумнів не ставились та не оскаржувались; ОСОБА_1 працює на посаді головного спеціаліста відділу архітектури, містобудування та житлово-комунального господарства Миколаївської РДА, а тому премія їй нараховується тільки за поданням її керівника.

Посилаючись на зазначені обставини, позивачка просила суд визнати недостовірною зазначену інформацію відносно неї, поширену відповідачкою у соціальній мережі Інтернет на власній сторінці facebook, зобов`язати її не пізніше 3-х днів з дня набрання законної сили рішення по даній справі спростувати вказану інформацію шляхом опублікування на власних сторінках в соціальних мережах Інтернет - facebook, вибачитись перед нею за розповсюдження недостовірної та перекрученої інформації, а також відшкодувати моральну шкоду, яку вона оцінила в 50 000 грн.

Рішенням Березівського районного суду Одеської області від 04 грудня 2018 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист гідності, честі та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди задоволено частково.

Визнано недостовірною інформацію відносно ОСОБА_2 , поширену у соціальній мережі Інтернет на власній сторінці «facebook» ОСОБА_1 , а саме що ОСОБА_2 :

-на час подання анкети для участі у конкурсі на заміщення посади начальника відділу з питань надання адміністративних послуг Миколаївської райдержадміністрації Одеської області перебувала під слідством та була судимою;

-впливає чи могла впливати на призначення преміювання ОСОБА_1 , за виконання останньою чи не виконання своїх посадових обов`язків;

-не має законного права займати посаду начальника ЦНАП Миколаївської райдержадміністрації Одеської області в зв`язку з неправомірними діями членів конкурсної комісії та фальсифікації даних результатів конкурсу на заміщення посади начальника відділу центру надання адміністративних послуг Миколаївської райдержадміністрації Одеської області.

Зобов`язано ОСОБА_1 не пізніше 3-х днів від набрання рішення у даній справі спростувати недостовірну інформацію шляхом опублікування на власній сторінці у соціальній мережі Інтернет - «facebook», та таким же чином вибачитись перед ОСОБА_2 за розповсюдження недостовірної інформації.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 5 000 грн. та судовий збір у розмірі 160 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати.

Неправильність рішення суду обґрунтовано порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, апелянт зазначила, що суд не дослідив всі докази та невірно трактував висловлювання відповідачки стосовно того, що ОСОБА_2 не повідомила конкурсну комісію про підозру у кримінальному провадженні; судом не враховано, що після отримання відповіді від Міжрегіонального управління Національного агентства з питань державної служби в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях, Автономної республіки Крим та м. Севастополя Національного агентства України з питань державної служби від 01 лютого 2017 року про те, що під час проходження конкурсу позивачка мала статус свідка, вона більше не робила публікацій від свого імені.

Крім того, вказала, що Позивачкою не доведено факт розповсюдження недостовірної інформації, а критика публічної особи, навіть і перебільшена, не є розповсюдженням недостовірної інформації.

Суд першої інстанції не дав належної оцінки тому, що співвідповідачем по справі у разі поширення оспорюваної інформації в мережах Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайту, особи яких повинен встановити позивач та зазначити в позовній заяві; не враховано того, що поширена відповідачкою інформація в мережі Інтернет отримана з офіційних мереж та в її публікації є посилання на офіційні джерела, з яких взята інформація.

Відзив ОСОБА_2 на апеляційну скаргу мотивований тим, що судом правильно встановлено, що посилання відповідачки на те, що позивачка на час подачі документів для участі у конкурсі на заміщення посади начальника ЦНАП Миколаївської РДА і під час проходження конкурсу притягалася до кримінальної відповідальності та перебувала під слідством ,є недостовірною інформацією. Також судом першої інстанції вірно встановлено, що звернення відповідачки на Урядову гарячу лінію з приводу нібито впливу позивачки на призначення і виплату її премій є безпідставними та надуманими, тому є неправдивою інформацією. Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що моральна шкода завдана позивачці тим, що вона у невизначеному колі осіб була представлена як злочинець та низько моральна людина, яка схильна до вчинення неправомірних вчинків та дій, незаконно займає свою посаду та впливає протиправно на дії своїх колег.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що рішення суду підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що поширена ОСОБА_3 інформація відносно позивачки в мережі Інтернет та у зверненнях до Урядової гарячої лінії є недостовірною, яка підлягає спростуванню шляхом її спростування та вибачення, що розмір моральної шкоди становить 5 000 грн.

Повністю погодитися з такими висновками неможливо з таких підстав.

Так, між сторонамии виникли правовідносини з особистих немайнових прав фізичної особи, які регулюються главою 20 ЦК України.

За змістом ст.ст.275,280 ЦК України,фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 ЦК України (захист цивільних прав та інтересів). Якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Гідність та честь є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту.

Пленум Верховного Суду України у п. 15 постанови від 27лютого 2009 року №1«Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (далі-постанова ПВСУ від 27лютого 2009року №1) роз`яснив судам, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Згідно з ч.3 ст. 277 ЦК негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Судом встановлено, що позивачкою заявлено вимоги про те, що ОСОБА_1 поширила недостовірну інформацію про те, що :

1.у соціальній мережі Інтернет на власній сторінці facebook,

2. ОСОБА_2 на час подання анкети для участі у конкурсі на заміщення посади начальника відділу з питань надання адміністративних послуг Миколаївської районної державної адміністрації Одеської області перебувала під слідством та була судимою;

3. у зверненнях на Урядову гарячу лінію ОСОБА_2 впливає чи могла впливати на призначення її преміювання, за виконання чи не виконання своїх посадових обов`язків; не має законного права займати посаду начальника ЦНАП Миколаївської РДА Одеської області в зв`язку з неправомірними діями членів конкурсної комісії та фальсифікацією даних результатів конкурсу на заміщення посади начальника відділу з питань надання адміністративних послуг Миколаївської РДА Одеської області.

Крім того, позивачка просила визнати вказану інформацію недостовірною, зобов`язати відповідачку спростувати її в соціальній мережі Інтернет на своїй сторінці facebook та стягнути з неї на відшкодування моральної шкоди 50 000 грн.

І саме ці вимоги мав розглянути суд.

Стосовно інформації поширеної ОСОБА_1 у соціальній мережі Інтернет на власній сторінці facebook та її спростування

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 працюють у Миколаївський районній державній адміністрації Одеської області: ОСОБА_2 - на посаді начальника центру з питань надання адміністративних послуг, а ОСОБА_1 - на посаді головного спеціаліста відділу архітектури, містобудування та житлово-комунального господарства; що остання при цьому не є підлеглою першої.

26 січня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про кримінальне правопорушення по факту вчинення кримінальних правопорушень за ч.ч.2,3 ст.191, ч.1 ст.366 КК України, кримінальне провадження за № 0000046.

У квітні 2016 року ОСОБА_2 проходила конкурс на зайняття посади начальника центру з надання адміністративних послуг, який був пройдений успішно. Ніхто з учасників конкурсу результати, порядок проведення конкурсу або її перемогу не оспорював.

На час подання документів і проходження конкурсної комісії у квітні 2016 року ОСОБА_2 перебувала у статусі свідка у кримінальному провадженні за № 0000046.

Підозра у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.ч.2,3 ст.191, ч.1 ст.366 КК України ОСОБА_2 була пред`явлена 19 липня 2016 року.

На час розгляду справи обвинувальний вирок відносно ОСОБА_2 не набрав законної сили.

У вересні 2016 року ОСОБА_1 у соціальній мережі Інтернет на власній сторінці facebook, опублікувала для широкого кола читачів інформацію про те, що ОСОБА_2 на час подання документів та проходження конкурсу на посаду начальника ЦНАП Миколаївської РДА Одеської області у квітні 2016 року перебувала під слідством, а тому не мала права подавати документи та проходити конкурс.

Оскільки ОСОБА_2 на час подання документів та проходження конкурсу на посаду начальника ЦНАП Миколаївської РДА Одеської області у квітні 2016 року не перебувала під слідством, мала право подавати документи та проходити відповідний конкурс, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що зазначена вище інформація є недостовірною, яка підлягає спростуванню у тій же спосіб на підставі ч.ч.1,4, абз.3 ч.6, ч.7 ст.277 ЦК України.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 не заперечувала поширення саме нею зазначеної інформації в мережі Інтернет, сам по собі факт не притягнення до участі в якості співвідповідача власника веб-сайту не може бути підставою для скасування рішення суду.

Стосовно інформації поширеної ОСОБА_1 у зверненнях на Урядову гарячу лінію та її спростування

Встановлено, що у зверненні на Урядову гарячу лінію ОСОБА_1 у жовтні та грудні 2016 року, крім іншого, зазначила, що ОСОБА_2 впливає чи могла впливати на призначення преміювання ОСОБА_1 , за виконання останньою чи не виконання своїх посадових обов`язків; не має законного права займати посаду начальника ЦНАП Миколаївської райдержадміністрації Одеської області в зв`язку з неправомірними діями членів конкурсної комісії та фальсифікації даних результатів конкурсу на заміщення посади начальника ЦНАП Миколаївської райдержадміністрації Одеської області.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 2009 р. № 898 (із наступними змінами) затверджений Порядок взаємодії органів виконавчої влади, Секретаріату Кабінету Міністрів України та державної установи «Урядовий контактний центр» із забезпечення оперативного реагування на звернення, які надходять на урядову «гарячу лінію», Єдиний веб-портал органів виконавчої влади та Урядову телефонну довідку.

Таким чином, Урядова гаряча лінія - це механізм для взаємодії Уряду з громадянами, що дозволяє оперативно вирішувати проблемні питання, які порушуються у зверненнях громадян, в тому числі з питань діяльності посадових і службових осіб, корупції, перевищення влади, використання службового становища тощо , які своєчасно надсилаються компетентним правоохоронним органам для розгляду питань, порушених у зверненні, та належного реагування.

У п.16 постанови ПВСУ від 27лютого 2009року №1 судам роз`яснено, що відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході

перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого ст. 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації. У випадку звернення особи із заявою до правоохоронних органів судам слід враховувати висновки, викладені у Рішенні Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року N 8-рп/2003 (справа про поширення відомостей).

Разом з тим наявність у такому зверненні завідомо неправдивих відомостей, а також у разі встановлення, що для звернення особи до вказаних органів не було жодних підстав і було викликано не наміром виконати свій громадський обов`язок або захистити свої

права, свободи чи законні інтереси, тягне відповідальність, передбачену законодавством України.

Враховуючи наведене, а також те, що матеріали справи не містять дані про те, що ОСОБА_1 у вказаних зверненнях поширила завідомо неправдиві відомості відносно ОСОБА_2 , її позовні вимоги в частині визнання недостовірною інформацію, що міститься у її зверненнях до Урядової гарячої лінії, та її спростування - задоволенню не підлягає.

Крім того, згідно до п.26 постанови ПВСУ від 27лютого 2009року №1, відповідно до ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Так, суд не вправі зобов`язувати відповідачку вибачатися перед позивачкою у тій чи іншій формі, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено у ст.ст.16, 277 ЦК України.

Стосовно відшкодування моральної шкоди

Згідно з ч.1,п.4 ч.2, ч.3 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що недостовірною інформацією відносно ОСОБА_5 та її поширенням, останній завдана моральна шкода, яка принизила її гідність, честь та ділову репутацію.

Проте беручи до уваги, що апеляційний суд не погодився з об`ємом недостовірної інформації, поширеною ОСОБА_6 , який суд першої інстанції вважав доведеним, розмір відшкодування моральної шкоди, з огляду характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань ОСОБА_2 підлягає зменшенню до 3 000 (трьох тисяч) грн.

Крім того, строк спростування ОСОБА_6 поширеної недостовірної інформації має бути збільшений до одного місяця з дня набрання даного рішення законної сили.

Керуючись ст.ст.368,374,376,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Березівського районного суду Одеської області від 04 грудня 2018 року змінити, виклавши резолютивну частину рішення у такій редакції.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист гідності, честі, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати недостовірною інформацію відносно ОСОБА_2 , поширену у соціальній мережі Інтернет на власній сторінці «facebook» ОСОБА_1 , а саме, що ОСОБА_2 на час подання анкети для участі у конкурсі на заміщення посади начальника відділу з питань надання адміністративних послуг Миколаївської райдержадміністрації Одеської області перебувала під слідством та була судимою.

Зобов`язати ОСОБА_1 протягом місяця від дня набрання даною постановою суду чинності спростувати поширену нею недостовірну інформацію про ОСОБА_2 у соціальній мережі Інтернет на власній сторінці «facebook» шляхом публікації відповідної інформації про її спростування у соціальній мережі Інтернет на власній сторінці «facebook».

Стягнути з ОСОБА_1 (прож. АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 (прож. АДРЕСА_2 ) моральну шкоду у розмірі 3 000 (три тисячі) грн. та судовий збір розмірі 160 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27 січня 2020 року.

Головуючий

Судді: