Справа № 585/611/20
Номер провадження 2-о/585/68/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2020 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі головуючого судді В.О. Шульги, з участю секретаря Ю.В. Кириленко, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ромни цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Управління державної міграційної служби у Сумській області, Державна установа «Виправна колонія ( № 56)», про встановлення факту проживання на території України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою в якій просить встановити факт його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. В обґрунтування заяви вказує, що він ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Стаханів (місто Кадіївка), Луганської області, Ворошиловградської (нині - Луганської) області колишньої Української УРСР. За вироком Харцизського райнарсуду Донецької області від 25.08.1989 року його як неповнолітнього, було засуджено за ст. 101 ч. 1 КК України (чинного на момент засудження) до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 років. Рішенням Донецького обласного суду від 29.09.1989 року покарання пом`якшено до 5 років позбавлення волі. Після засудження, станом на серпень 1991 року він відбував покарання в Курязькій виправно-виховній колонії №24 для неповнолітніх, яка розташована в селі Подвірки Харківської області. 20.04.1992 року вироком Дергачівського районного суду Харківської області ОСОБА_1 засуджено за ст. 17 ч.2, ст.183 ч. 2 КК УРСР до двох років позбавлення волі, та у відповідності зі ст.43 КК УРСР до призначеного покарання частково приєднано не відбуту частину покарання за попереднім вироком Харцизського райнарсуду Донецької області від 25.08.1989 року 1 рік 6 місяців позбавлення волі і остаточно призначено покарання 3 роки 6 місяців позбавлення волі, яке відбував у Торезькій виправній колонії №28, м. Торез Донецької області, вул. Широка, 30. Таким чином, станом на час винесення вищевказаного вироку він проживав за адресою: АДРЕСА_1 , тобто на території України, що підтверджується вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 20.04.1992 року. 19.05.1998 року вироком Котелевського районного суду Полтавської області його засуджено за ст. 81 ч.3, 17, 81 ч.3, 140 ч.2 КК України до 5 років позбавлення волі. 15.05.2003 року Апеляційним судом Донецької області за ст. 115 ч.2 п.п. 6,12, ст. 187 ч. 2, ст. 70, 71 КК України ОСОБА_1 , було засуджено до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна. У вказаному вироку апеляційного суду від 15.05.2003 року зазначено, зокрема, що ОСОБА_1 є українцем, громадянином України та вчинив ряд злочинів на території України, а саме в місті Єнакієве Донецької області. 30.07.2004 року Єнакієвським міським судом Донецької області ОСОБА_1 , засуджено за ст. 187 ч.3, 70 ч.4 КК України до довічного позбавлення волі. Згідно вказаного вироку суду ОСОБА_1 вчинив злочин 27.12.2002 року на території міста Єнакієве. Крім цього, 19.05.2005 року Апеляційним судом Полтавської області ОСОБА_1 , засуджено за ч. 3 ст. 187, ч. 4 ст. 70 КК України до 8 років позбавлення волі та за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного за даним вироком, більш суворим - призначеним вироком Єнакієвським міським судом Донецької області від 30.07.2003 року, засуджено до остаточного покарання у вигляді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. У вищевказаному вироку зазначено, зокрема, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець міста Стаханів Луганської області є громадянином України, що є доказом того, що він дійсно являється громадянином України, так як вказаний факт неодноразово перевірявся під час проведеного досудового слідства по декільком кримінальним справам, і під час розгляду цих справ в судах різних інстанцій, та не був спростований. Під час відбування покарання у різних виправних колоніях, він неодноразово приймав участь у виборах Президента України та народних депутатів України, так як був включений як громадянин України до списку виборців України, які надавалися відповідними Відділами ведення Державного реєстру виборців. Встановлення факту постійного проживання на території України впродовж життя та, зокрема, станом на 24 серпня 1991 року необхідно йому, для отримання паспорту громадянина України, який він до даного часу не міг отримати, так як відбував покарання в місцях позбавлення волі, а паспорт громадянина колишнього СРСР був втрачений.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Суду пояснив, що з 1989 року він жодного разу не покидав Україну, паспорт йому потрібен для відновлення шлюбу укладено в 1995 році та для влаштування на роботу. В нього є лише свідоцтво про народження. Коли проводяться вибори він завжди голосує і керівництво установи не заперечувало проти його участі в виборах. Шлюб він укладав в м. Єнакієво Донецької обл. в нього тоді був тимчасовий паспорт і довідка про звільнення. Тимчасовий паспорт виданий йому був на 6 місяців, він отримував його в м. Єнакієво на підставі справики про звільнення. Постійного паспорта він потім не отримав, а коли був в колонії документи йому не оформляли.

Представник заявника ОСОБА_2 в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав, викладених в заяві та пояснив, що ОСОБА_1 був засуджений і станом на 24.08.1991 рік відбував покарання в Курязькій виправно-виховній колонії в Харківській області по 1992 рік. Дана колонія розташована на території України. Після звільнення ОСОБА_1 був засуджений вдруге, за злочин вчинений в період відбування прокарання, а потім проживав на території України. ОСОБА_1 весь час перебував на території України.

Представник заінтересованої особи - Управління Державної міграційної служби України в Сумській області Жураховська М.О., суду пояснила, що заявлені вимоги заявника визнають частково, проте не зрозуміло, як саме ОСОБА_1 могли включити до реєстру виборців, якщо він не є громадянином України. Вважає, що заявником не надано документа, що підтверджує його факт його перебування 24 серпня і 13 листопада 1991 року на території України. На час розгляду кримінальних справ не підтверджувалася обставина громадянства.

Представник ДУ «Роменська ВК(№ 56)» - в судовому засіданні заявлені вимоги визнала та вважала що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню, так як в справі мається достатньо доказів на підтвердження факту про встановлення якого звернувся засуджений.

Згідно довідки, виданої Роменським міським відділом УДМС України в Сумській області від 18.11.2016 року №28/3759, довідка видана ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю (м. Стаханов) місто Кадіївка Луганської області, не зареєстрованому, в тому, що останній звертався до Роменського MB УДМС України в Сумській області з приводу видачі паспорту замість втраченого, однак у зв`язку з проведенням антитерористичної операції в Донецькій області, доступ до будь-яких архівних обліків осіб, які проживають або проживали на території проведення АТО в Донецькій області, ДМС не має, здійснити перевірку його щодо громадянства не можливо.

Зі свідоцтва про народження НОМЕР_1 виданого 05.01.1988 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 вбачається, що останній народився в м. Стаханів, Ворошиловоградської області УССР.

Згідно вироку від 20.04.1992 року вироком Дергачівського районного суду Харківської області ОСОБА_1 засуджено за ст. 17 ч.2, ст.183 ч. 2 КК УРСР до двох років позбавлення волі, та у відповідності зі ст.43 КК УРСР до призначеного покарання частково приєднано не відбуту частину покарання за попереднім вироком Харцизського райнарсуду Донецької області від 25.08.1989 року 1 рік 6 місяців позбавлення волі і остаточно призначено покарання 3 роки 6 місяців позбавлення волі, яке відбував у Торезькій виправній колонії № 28, м. Торез Донецької області, вул. Широка, 30.(а.с.14-25). У вступній частині вироку вказано, що ОСОБА_1 відбував покарання в Куряжській ВТК. В описовій частині вироку вказано, що ОСОБА_1 вчинив злочині в період перебування в Куряжській ВТК в грудні 1991 року.

15.05.2003 року Апеляційним судом Донецької області за ст. 115 ч.2 п.п. 6,12, ст. 187 ч. 2, ст. 70, 71 КК України ОСОБА_1 , було засуджено до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна. У вказаному вироку апеляційного суду від 15.05.2003 року зазначено, зокрема, що ОСОБА_1 є українцем, громадянином України та вчинив ряд злочинів на території України, а саме в місті Єнакієве Донецької області.(а.с. 8).

30.7.2004 року Єнакієвським міським судом Донецької області, ОСОБА_1 , засуджено за ст. 187 ч.3, 70 ч.4 КК України до довічного позбавлення волі. Згідно вказаного вироку суду ОСОБА_1 вчинив злочин 27.12.2002 року на території міста Єнакієве. (а.с.9)

Крім цього, 19.05.2005 року Апеляційним судом Полтавської області, ОСОБА_1 , засуджено за ч. 3 ст. 187, ч. 4 ст. 70 КК України до 8 років позбавлення волі та за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного за даним вироком, більш суворим - призначеним вироком Єнакієвським міським судом Донецької області від 30.07.2003 року, засуджено до остаточного покарання у вигляді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. (а.с.10-11).

З копії картки засудженого ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , вбачається, що він має громадянство України та засуджений 19.05.2005 року Апеляційним судом Полтавської області за ст. 187 ч.3, ст.70 ч.4 КК України до довічного позбавлення волі та початок строку покарання 08.01.2003 рік. ( а.с. 12).

З довідки Роменської районної державної адміністрації Сумської області відділу ведення Державного реєстру виборців апарату Роменської районної державної адміністрації вбачається, що громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 був внесений до державного реєстру виборців в липні 2009 року при первинному формуванні бази даних Державного реєстру виборців на підставі відомостей, поданих державною установою «Роменська виправна колонія №56», так як на той час він вже відбував покарання і перебував в даній установі. (а.с.119).

Згідно довідки за особовою справою №20-Д-09 від 24.07.2014 року відносно засудженого ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , був засуджений: 28.08.1989 року Харцизським міським судом Донецької області, ст.101 ч.1 КК України до 5 років позбавлення волі, ІНФОРМАЦІЯ_3 . Дергачівським районним судом Харківської області за ст. 17 ч.2, 183, ч.2, 43 КК України до 3 років 6 міс. позбавлення волі. 19.05.1998 р. Котелевським районним судом Полтавської обл. ст.ст.81ч.3, 17-81ч.3, 140ч.2, 42 КК Укр. до 5 років позбавлення волі. 15.05.2003 року Донецьким апеляційним судом ст.ст.115ч.2 п.п.6,12, 187ч.4, 187ч.2, 70, 71 КК Укр. до довічного п/волі. Вирок вступив в законну силу 15.04.2004 р. 30.07.2004 р. Єнакієвським міським судом Донецької обл. ст.ст.187ч.3, 70ч.4 КК Укр. до довічного позбавлення волі. По даній справі засуджений 19.05.2005 р. апеляційним судом Полтавської області за ст.187чЗ КК України до 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, на підставі ст.70 ч.4 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання за даним вироком більш суворим призначеним за вироком Єнакієвського м/с Донецької області від 30.07.2004 року, остаточно призначити довічне позбавлення волі з конфіскацією всього майна. (о/с а.с.6).

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст.293ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Питання встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедури подання цих документів та провадження за ними врегульовано Законом України "Про громадянство України", Указом Президента України від 27 березня 2001 р. № 215/2001 "Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України", яким затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України» - громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Закону України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Згідно п.п. а, б п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27березня 2001р.№ 215/2001 (в ред. від 27.06.2006)- встановлення належності до громадянства України стосується: а) громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року, в тому числі: осіб, які за станом на 13 листопада 1991 року проходили строкову військову службу на території України і після її проходження залишилися проживати на території України; осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або за станом на 13 листопада 1991 року відбували покарання в місцях позбавлення волі на території України та перебували у громадянстві колишнього СРСР і до набрання вироком суду законної сили постійно проживали відповідно на території УРСР або проживали на території України; б) осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягли повноліття і батьки яких належать до категорій, зазначених у підпункті "а" цього пункту.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема, постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року.

Оскільки з досліджених судом письмових доказів, пояснень заявника та його представника які надали суду докази того, що ОСОБА_1 народився на території колишньої УРСР та станом на 24.08.1991 рік ОСОБА_1 був засуджений та відбував покарання в Курязькій виправно-виховній колонії в Харківській області по 1992 рік., тобто на території України, враховуючи позицію представника заінтересованої особи, а також те, що встановлення даного факту має для заявника юридичне значення - отримання ним паспорту громадянина України, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 5, 12, 13, 19, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 293-294, 315, 354 - 355 Цивільного процесуального кодексу України, Суд,-

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Управління державної міграційної служби у Сумській області, Державна установа «Виправна колонія ( № 56), про встановлення факту проживання на території України - задоволити.

Встановити факт постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Стаханів Луганської області, засудженого до довічного позбавлення волі, який відбуває покарання у ДУ «Роменська виправна колонія № 56».

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення в порядку передбаченому п. 15.5.) Перехідних положень ЦПК України. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 14 грудня 2020 року.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ В. О. Шульга