Житомирський апеляційний суд
Справа №285/2165/19 Головуючий у 1-й інст. Літвин О. О.
Категорія 48 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого - судді: Миніч Т.І.

суддів: Григорусь Н.Й.,

Павицької Т.М.

секретаря

судового засідання Кучерявого О.В.

з участю відповідача

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 30 жовтня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Літвин О.О.

у цивільній справі №285/2165/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: орган опіки та піклування Новоград-Волинської районної державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та участі у її вихованні, -

в с т а н о в и в:

У червні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом. Просив зобов`язати відповідачку не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні із сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визначити йому наступні способи участі у вихованні сина: шляхом вільного спілкування та побачення з ним без присутності матері та членів її сім`ї за місцем проживання позивача в АДРЕСА_1 кожну суботу та неділю з 9 до 14 години та в святкові дні з 9 до 14 години; зобов`язати відповідачку за день до зустрічі із сином повідомляти про місце перебування дитини, а у разі настання будь-яких змін,- повідомляти про це особисто. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначав, що з відповідачкою знаходився у зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду від 19.02.2019 було розірвано. В період шлюбу у них народилась дитина -син ОСОБА_3 , який проживає з відповідачкою. З моменту розірвання шлюбу у них почались непорозуміння щодо його участі у вихованні сина, його відвідувань. Відповідачка почала створювати перешкоди стосовно неможливості нормального спілкування з дитиною. У позасудовому порядку вирішити питання участі у вихованні дитини неможливо. У зв`язку з цим позивач звернувся з даним позовом про визначення порядку спілкування з дитиною.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 30 жовтня 2019 року позов задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_2 у вихованні та вільному спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визначено ОСОБА_2 наступний спосіб участі у вихованні та особистому спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: встановлено дні побачення із сином кожну суботу та неділю з 10 по 13 години за місцем проживання ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 .

Зобов`язано ОСОБА_1 за один день до дня зустрічі батька з сином, надати ОСОБА_2 точну інформацію щодо фактичного місця проживання, перебування дитини ОСОБА_3 , а у разі настання будь-яких змін - повідомляти про це особисто ОСОБА_2 не пізніше наступного дня.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

У поданій через свого представника ОСОБА_5 апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить зазначене рішення суду змінити, позов задовольнити частково, а саме: визначити для ОСОБА_2 графік спілкування та побачень з малолітнім сином з 10.00 год. по 13.00 год. або з 17.00 год. по 20.00 год. у будь-які два дні тижня за місцем проживання матері ОСОБА_1 з попереднім повідомленням матері за 1 день, а також у дні народження сина, під час релігійних свят, за попередньою домовленістю з матір`ю. В решті позовних вимог відмовити. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом невірно викладені обставини справи. Вважає, що суд мав врахувати її заперечення, викладені у відзиві на позовну заяву. Третьою особою у справі була визначена позивачем з питань захисту прав дитини Новоград-Волинської державної районної адміністрації, а не Служба у справах дітей Новоград-Волинської державної районної адміністрації. На неодноразові зауваження представника відповідача щодо можливості залучення Служби у справах дітей до розгляду справи, суд зауважив, що Служба та Комісія це один і той же орган, хоча остання не уповноважена на здійснення представництва інтересів дітей або державних органів в судах. Крім того, суд не врахував, що син досяг віку лише 2-х років, постійно проживає з матір`ю, звик до неї, лише 4 рази за рік бачив батька, батько має нову сім`ю, дитина не може повністю обходити сама свої потреби, а тому в інтересах дитини необхідно обумовити побачення позивача з сином в присутності матері і за її місцем проживання до моменту досягнення дитиною хоча б трирічного віку. Постановляючи оскаржуване рішення, на думку апелянта, суд першої інстанції не врахував інтереси малолітнього ОСОБА_3 , його вік, стан здоров`я, прихильність до матері.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позивач та відповідачка мають малолітнього сина ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 19.02.2019 шлюб між сторонами був розірваний, місце проживання спільного сина визначено з матір`ю.

18 березня 2019 року комісією з питань захисту прав дитини Новоград-Волинської районної державної адміністрації було прийнято рішення №3, відповідно до якого позивачу було визначено дні та години побачень із сином: субота, неділя з 10 до 13 години за місцем проживання батька.

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 не у повному обсязі виконує встановлений даним рішенням порядок участі батька у вихованні сина, оскільки заперечувала проти їх побачень без її участі.

Підставою звернення ОСОБА_2 до суду стало порушення його права як батька на участь у вихованні малолітнього сина без присутності матері чи інших осіб, оскільки мати чинить перешкоди у спілкуванні батька з дитиною.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , матері сторін, пояснили суду, що між їхніми дітьми існує ворожнеча після розлучення. Мати позивача підтвердила, що її колишня невістка не дає її онука батьку та влаштовує скандали при дитині. Мати ж відповідачки - підтримала позицію своєї доньки та вважає, що хлопчику краще бачитись із батьком за місцем проживання матері.

Згідно висновку органу опіки та піклування Новоград-Волинської районної державної адміністрації №02-25/1656 від 25.10.2019 р. визначено для ОСОБА_2 , який проживає в АДРЕСА_1 , дні побачення із сином ОСОБА_3 , який проживає разом із матір`ю ОСОБА_1 по АДРЕСА_2 , а саме: кожні субота, неділя з 10 до 13 години за місцем проживання батька.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про надання можливості батькові дитини спілкуватися нею.

При цьому судом враховано, що відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Спілкування дитини і батьків є неодмінним елементом належного розвитку і виховання дитини. Таке спілкування не може носити формальний характер, воно повинно приносити користь дитині, бути джерелом його повноцінного розвитку та виховання, слугує задоволенню життєво важливих потреб як дитини, так і дорослих членів сім`ї.

Дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та рівними правами батьків щодо спілкування з дитиною, особлива увага має бути приділена найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України»).

У положеннях частини другої, третьої статті 157 СК України зазначено, що той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно зі статтею 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання.

Відповідно до статті 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Аналіз наведених вище положень закону та встановлених судом обставин справи дає підстави вважати, що судом обгрунтовано визначено позивачеві час для спілкування з малолітнім сином.

Разом з тим, апеляційний суд вважає не достатньо вмотивованим висновок суду про надання можливості позивачеві забирати дитину до місця свого проживання.

Так, із матеріалів справи вбачається, що сторони проживають у різних населених пунктах, відстань між якими становить близько 10 км. Позивачем не надано доказів про способи перевезення дитини (особистим чи громадським транспортом). Крім того, поза увагою суду залишилася та обставина, що дитина протягом тривалого часу з позивачем не проживає, оскільки батьки розлучилися, не враховано малолітній вік дитини.

За наведених обставин, апеляційний суд із врахуванням інтересів саме дитини, вважає, що рішення суду в частині визначення місця спілкування батька з дитиною слід змінити та визначити його за місцем проживання самої дитини та матері у звичних для дитини умовах.

Доводи апеляційної скарги щодо неналежного висновку органу опіки та піклування апеляційний суд відхиляє.

Так, згідно з роз`ясненнями, наданими у постанові Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року № 20 «Про внесення змін до постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення і поновлення батьківських прав» висновок органу опіки та піклування має бути оформлений на бланку державних адміністрацій районів, районів міст Києва та Севастополя, виконавчих органів міських чи районних у містах, сільських селищних рад, підписаний головою (заступником голови) та скріплений печаткою. Також до висновку органу опіки та піклування повинні бути додані документи, які підтверджують викладені у ньому обставини.

Таким вимогам висновок, що міститься в матеріалах справи, відповідає (а.с.60-61). Крім того, суд виходить із того, що правові наслідки для батьків виникають виключно в результаті прийняття рішення судом, в ході якого і відбувається оцінка всіх доказів в сукупності, в тому числі і висновку та рішення органу опіки та піклування, який не має наперед встановленої сили для суду, що розглядає спір.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Керуючись ст.ст.258,259,367,374,376,381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 30 жовтня 2019 року змінити в частині визначення місця спілкування батька з дитиною.

В четвертому абзаці резолютивної частини рішення суду вислів «за місцем проживання ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 » замінити на «за місцем проживання матері ОСОБА_1 в АДРЕСА_2 .

В решті рішення залишити без змін.

Повернути ОСОБА_1 2305,20 грн. зайво сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги, сплаченого за квитанцією №49069 від 04.12.2019 року через АТ «Ощадбанк», МФО 300465, код авторизації 618512, ID транзакції , номер терміналу 20010031.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий: Судді:

Повний текст постанови складений 23.01.2020 року.