УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2020 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючої судді Слюсарчук Н.Ф.

за участі секретаря Давиденко Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до Комунального підприємства «Спеціалізований комбінат комунально- побутового обслуговування Житомирської міської ради, третя особа: ОСОБА_2

про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі, визнання дисциплінарних стягнень незаконними, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та компенсації заподіяної матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

З матеріалів даної справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства «Спеціалізований комбінат комунально - побутового обслуговування Житомирської міської ради, третя особа: ОСОБА_2 про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі, визнання дисциплінарних стягнень незаконними, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та компенсації заподіяної матеріальної та моральної шкоди

В судовому засіданні 22.01.2020 року від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про відвід головуючого по справі судді Слюсарчук Н.Ф., який викладений в письмовій формі, підтриманий та оголошений особисто позивачем.

Інші учасники справи вважали заяву про відвід необґрунтованою та, такою, яка не підлягає до задоволення.

Суд, ознайомившись зі змістом поданої заяви, враховуючи думку інших сторін, вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви про відвід головуючому судді, виходячи з наступного.

Статтею 36, 37 ЦПК України визначено підстави для відводу судді, п. 5 ч. 1 якої зокрема передбачено, що суддя не може брати участь в розгляді справи і підлягає відводу, якщо є обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Доказів на підтвердження обставин, які можуть свідчити про необ`єктивність та упередженість головуючої судді позивачем не надано, та зазначені ним обставини не свідчать про наявність підстав для відводу судді в розгляді справи. Незгода сторони з процесуальним рішенням судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою відводу, що чітко передбачено положеннями ч. 4 ст. 36 ЦПК України. Окрім того, відвід повинен бути вмотивованим у відповідності до вимог ч.3 ст. 39 ЦПК України.

Однак, враховуючи висловлену позивачем недовіру судді, та з метою недопущення виникнення у нього сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді під час розгляду справи та ухвалення рішення у справі, вважаю неможливим подальший розгляд справи під моїм головуванням і заявляю самовідвід.

З метою запобігання у подальшому нарікань на необ`єктивність та упередженість головуючого, а також звинувачень у заінтересованості у результаті розгляду справи, суддя дійшов висновку за необхідне заявити самовідвід у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 39 ЦПК України, з підстав, зазначених у статтях 36 - 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

У відповідності ч. 1 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у відповідній частині передбачено: «Кожен має право на справедливий розгляд його справи…незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру…».

Вимога «безсторонності», згідно з судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Білуха проти України», «Салов проти України», «Мироненко проти України», «Фельдман проти України») характеризується двома критеріями: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другий - у з`ясуванні того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін.

Відповідно до п. 2.5. другого показнику «Об`єктивність» Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 № 2006/23, які враховані при прийняті Кодексу суддівської етики, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Підставою заявлення самовідводу є намір уникнути сумнівів у осіб, які приймають участь у справі, стороннього спостерігача у неупередженості судді Слюсарчук Н.Ф.

З метою запобігання можливих безпідставних звинувачень у необ`єктивному розгляді справи, усунення в подальшому можливих сумнівів щодо неупередженості судді та з метою зняття напруженості у стосунках сторін з приводу зацікавленості судді у розгляді справи, з метою уникнення потенційної підозри певної моєї особистої заінтересованості в результатах розгляду справи, запобігання у подальшому негативного ставлення учасників справи до судді, з морально-етичних міркувань, вважаю доцільним і необхідним в інтересах правосуддя та сторін по справі заявити собі самовідвід, який задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 36, 39, 40, 41 ЦПК України, п.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року -

постановив:

Заявити самовідвід по справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Спеціалізований комбінат комунально - побутового обслуговування Житомирської міської ради, третя особа: ОСОБА_2 про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі, визнання дисциплінарних стягнень незаконними, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та компенсації заподіяної матеріальної та моральної шкоди.

Матеріали цивільної справи № 295/13495/19 передати для розподілу іншому судді, який визначається у порядку, встановленому статтею 33 ЦПК України.

Відповідно до положень ч.2 ст. 353 Цивільного процесуального кодексу України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо, скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду. (п.4 ч. 5 ст. 357 ЦПК України).

Ухвала оскарженню на підлягає.

Суддя Слюсарчук Н.Ф.