П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 грудня 2020 року місто Київ

справа № 750/2037/20

апеляційне провадження № 22-ц/824/9644/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Головачова Я.В.,

суддів: Вербової І.М., Шахової О.В.,

за участю секретаря судового засідання Коцюрби Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Артемчука Тараса Володимировича на ухвалу Печерського районного суду міста Києва у складі судді Литвинової І.В. від 15 квітня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Артемчук Тарас Володимирович, товариство з обмеженою відповідальністю "СМЕНА", про зняття арешту,

в с т а н о в и в :

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Артемчук Т.В., ТОВ "СМЕНА", про зняття арешту.

Позовна заява мотивована тим, що в рамках примусового виконання рішення Деснянського районного суду міста Чернігова у справі № 750/2697/14, яким вирішено стягнути з ОСОБА_2 заборгованості в розмірі 7 967 868 грн. 56 коп., 28 лютого 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Артемчуком Т.В. накладено арешт на належну позивачці частку в розмірі 99 % у статутному капіталі ТОВ "СМЕНА", номінальною вартістю 31 680 000 грн.

Посилаючись на те, що 99 % у статутному капіталі ТОВ "СМЕНА" були подаровані особисто позивачці, а тому не є спільною сумісною власністю подружжя і на це майно незаконно накладено арешт, ОСОБА_1 просила суд зняти арешт з частки в розмірі 99 % у статутному капіталі ТОВ "СМЕНА".

Разом з позовом ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову, у якій просила вжити заходів забезпечення позову відповідно до статті 150 ЦПК України шляхом зупинення продажу та вчинення інших виконавчих дій стосовно частки в розмірі 99 % у статутному капіталі ТОВ "СМЕНА".

Заява мотивована тим, що невжиття заходів забезпечення позову, у випадку задоволення позовних вимог, може призвести до ускладнення виконання рішення суду.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 15 квітня 2020 року заяву ОСОБА_1 задоволено. Зупинено продаж та вчинення інших виконавчих дій стосовно частки у розмірі 99 % у статутному капіталі ТОВ "СМЕНА", номінальною вартістю 31 680 000 грн., що належить ОСОБА_1 .

Ухвала суду мотивована тим, що обраний заявником захід забезпечення позову є співмірним з позовними вимогами і доцільним на даній стадії судового розгляду.

У поданій апеляційній скарзі приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Артемчук Т.В., посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції і ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви. Скаржник зазначає, що заявником не наведено обґрунтування підстав для забезпечення позову та неможливості чи утруднення виконання можливого рішення суду в майбутньому; приватним виконавцем фактично вчиняються дії щодо примусового виконання судового рішення і суд не може заборонити виконавцеві вживати необхідні заходи щодо своєчасного його виконання.

Відзиви на апеляційну скаргу від учасників справи до суду не надходили.

Учасники справи в суд апеляційної інстанції не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Від представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому процесі, проте з урахуванням тривалості розгляду даної справи, колегія суддів не вважає доцільним відкладення слухання справи на іншу дату.

З урахуванням положень частини 2 статті 372 ЦПК України неявка учасників справи не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що у провадженні Печерського районного суду міста Києва перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Артемчук Т.В., ТОВ "СМЕНА", про зняття арешту.

Позовна заява мотивована тим, що в ході примусового виконання рішення Деснянського районного суду міста Києва у справі № 750/2697/14, яким вирішено стягнути з ОСОБА_2 заборгованості в розмірі 7 967 868 грн. 56 коп., приватним виконавцем Артемчуком Т.В. 28 лютого 2020 року накладено арешт на належну позивачці частку в розмірі 99 % у статутному капіталі ТОВ "СМЕНА", номінальною вартістю 31 680 000 грн.

ОСОБА_1 зазначає, що належна їй частка у статутному капіталі ТОВ "СМЕНА" є її особистою власністю, набутою на підставі договорів дарування, а тому не вважається спільним майном подружжя.

Посилаючись на викладене, позивач просила суд зняти арешт з належної їй частки в розмірі 99 % у статутному капіталі ТОВ "СМЕНА".

Враховуючи, що приватним виконавцем здійснюється дії щодо примусової реалізації частки у статутному капіталі ТОВ "СМЕНА", ОСОБА_1 просила суд в якості забезпечення позову зупинити продаж та вчинення інших виконавчих дій стосовно частки в розмірі 99 % у статутному капіталі ТОВ "СМЕНА".

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень.

Відповідно до частини 2 статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини 3 статті 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Крім того, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати іншим особам здійснювати покладені на них згідно із законодавством повноваження.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Визначений статтею 152 ЦПК України перелік видів забезпечення позову не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані інші його види.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову та забороняючи приватному виконавцю вчиняти виконавчі дії стосовно частки у розмірі 99 % у статутному капіталі ТОВ "СМЕНА", що належить ОСОБА_1 , суд не звернув уваги на права і обов`язки приватного виконавця визначені у статті 18 Закону України "Про виконавче провадження". За змістом цієї норми виконавець зобов`язаний здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного у документі на його виконання, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Суд першої інстанції вищезазначених норм права не врахував і дійшов необґрунтованого висновку про можливість заборони приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Артемчуку Т.В. виконувати виконавчі дії, що по суті є зупиненням виконання рішення Деснянського районного суду міста Києва у справі № 750/2697/14.

Доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржуване судове рішення ухвалене без додержання норм процесуального права.

Таким чином ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

При цьому колегія суддів зазначає, що вирішення питання про забезпечення позову є дискреційними повноваженнями суду і відмова у задоволенні такої заяви не являється порушенням права на справедливий судовий розгляд у розумінні статті 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Артемчука Тараса Володимировича задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 15 квітня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 11 грудня 2020 року.

Головуючий

Судді: