______________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-др/947/5/20
Київський районний суд м.Одеси у складі:
Головуючого - судді Куриленко О.М.,
за участю секретаря Баранової Ю.О.,
представника заявника Васильєвої К.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Одесі заяву Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний» про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 05.12.2019 року рішенням Київського районного суду міста Одеси задоволено позовну заяву Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний» до ОСОБА_1 про стягнення коштів.
Вказує на те, що судом не вирі шено питання про судові витрати, у зв`язку з чим Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Південний», користуючись своїми процесуальними правами, звернулось до суд з даною заявою.
Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.
У судове засідання з`явилась представник заявника Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний» - Васильєва Ксенія Вікторівна, яка заяву підтримала в повному обсязі та просила її задовольнити.
Відповідач у справі ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Суд, ознайомившись з матеріалами справи, вважає клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
У судовому засідання, яке відбулося 05.12.2019 року представником позивача Акціонерного банку «Південний» суду було надано заяву про відшкодування судових витрат, докази, які підтверджують здійснення витрат, які Банк вже поніс на професійну правничу допомогу були додані до позовної заяви. У заяві зазначає, що розрахунок витрат не є остаточним, оскільки Банк не може надати докази, що підтверджують розмір понесених судових витрат у повному обсязі до ухвалення рішення по суті позовних вимог, зважаючи на те, що Позивач продовжує користуватися професійною правничою допомогою.
Правнича допомога була надана Банку на підставі договору про надання правової допомоги від 18.06.2018 р. № 1/6-18, відповідно до умов якого Адвокатським об`єднанням «ЮРПРАЙМ» були надані наступні послуги: складання позовної заяви - 3000,00 грн.; участь у судовому засіданні 10.10.2019 р. - 1 000,00 грн.; участь у судовому засіданні 07.11.2019 р. - 1 000,00 грн.; участь у судовому засіданні 05.11.2019 р. - 1 000,00 грн. Разом понесені витрати складають 6 000,00 (шість тисяч) гривень 00 копійок.
Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст. 133 та ч.ч.1-3 ст. 137 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Разом з тим, ч. 2 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно з п.47 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення під 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013).
В постанові від 01 жовтня 2002 року по справі № 30/63 Верховний Суд України звернув увагу, що судові витрати за участь адвоката при розгляді справи підлягають сплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами.
Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Аналізуючи викладені вище норми права, слід зазначити, що підставою для відшкодування відповідних судових витрат є детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також відповідні докази на підтвердження таких витрат. Ці розрахунки повинні бути надані суду до закінчення судових дебатів.
Враховуючи викладене, вимоги заявника щодо стягнення витрати на професійну правничу допомогу у сумі 6 000 гривень є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст.133, 137, 261, 270 ЦПК України, суд -
Заяву Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний» про ухвалення додаткового рішення задовольнити.
Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення додаткового судового рішення можуть подати апеляційну скаргу в цей же термін з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Куриленко О. М.