Справа № 2-584/11
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2020 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Струс Т.В. ,

за участю секретаря Коваль Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії та рішення старшого державного виконавця Радехівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області Левицького Юрія Вікторовича,

в с т а н о в и в:

Представник скаржника звернулася зі скаргою на незаконність дій державного виконавця, покликаючись на те, що рішенням Сокальського районного суду в справі №2-584 задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 та вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь позивачки аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 600грн. щомісячно, починаючи з 28.03.2011р. і до досягнення дітьми повноліття. На виконання даного рішення 20.04.2011р. районним судом видано виконавчий лист, який перебуває на виконанні у Радехівському РВ ДВС. З часу ухвалення рішення ОСОБА_1 щомісячно сплачує аліменти у визначеному судом розмірі та не допускає заборгованості. Стягувач ОСОБА_2 з позовом до суду про зміну розміру чи порядку стягнення аліментів не зверталася. 18.10.2019р. до скаржника зателефонував державний виконавець Левицький Ю.В. з проханням з`явитися до нього для вирішення питання врегулювання аліментних зобов`язань. Зважаючи на те, що ОСОБА_1 немає заборгованості за аліментами, він цього дня звернувся на гарячу урядову лінію з тим, щоб отримати роз`яснення. Після даного звернення на адресу скаржника надійшло повідомлення від 22.10.2019р. за підписом начальника Радехівського РВ ДВС, яким повідомлено, що при здійсненні відрахувань аліментів із боржника з 29.08.2018р. відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконавче провадження» стягнення аліментів проводиться в розмірі визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України, тобто відрахування не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто 1059грн. на одну дитину від 6 до 18 років. Разом з цим надіслано розрахунок заборгованості за аліментами від 01.11.2019р., згідно якого боржником сплачено 48801,86грн., заборгованості із сплати аліментів немає, переплата становить 1006,20грн. 15.11.2019р. на адресу скаржника надійшло повідомлення із Радехівського РВ ДВС та надано відповідні постанови про встановлення щодо нього тимчасових обмежень у праві виїду за межі України, у праві полювання, у праві користування вогнепальною мисливською зброєю та у праві керування транспортним засобом від 12.11.2019р. Згідно змісту постанови такі обмеження вжито відповідно до розрахунку заборгованості від 12.11.2019р., згідно із яким після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження у ОСОБА_1 утворилася заборгованість із сплати аліментів сукупний розмір якої, згідно розрахунку від 12.11.2019р. за період з 28.03.2011р. по 01.11.2019р. складає 19086,79грн. Відтак, зазначає, що державний виконавець вийшов за межі наданих йому повноважень та всупереч вимогам закону самостійно змінив визначений судом розмір аліментів. Просить визнати неправомірними дії державного виконавця по нарахуванню заборгованості по сплаті аліментів в розмірі 19086,79грн. та скасувати як незаконні постанови від 12.11.2019р. про встановлення тимчасових обмежень у праві виїду за межі України, у праві полювання, у праві користування вогнепальною мисливською зброєю та у праві керування транспортним засобом.

Представник скаржника ОСОБА_1 адвокат Матвійчук Г.М. в судове засідання не прибула, надала суду заяву про розгляд скарги у її та скаржника участі, скаргу підтримує та просить задовольнити.

Представник Радехівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області в судове засідання не прибув, надав суду клопотання про розгляд скарги у його відсутності.

Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши скаргу та вивчивши додані до неї матеріали, суд встановив наступне.

Згідно рішення Сокальського районного суду від 05.04.2011р. в справі №2-584/11, встановлено, що таким вирішено стягувати із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 600грн. щомісячно, починаючи з 28.03.2011р. і до досягнення дітьми повноліття.

Виконавчий лист з приводу виконання вказаного рішення суду перебуває на виконанні у Радехівському РВ ДВС.

Згідно ЗУ від 17.05.2017 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», частину 2 статті 182 СК України було викладено у новій редакції, згідно якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Дана норма вступила в силу 08.07.2017 року.

Таким чином, як вбачається з вищевикладеного, сума стягуваних з скаржника аліментів на утримання двох дітей починаючи з 28.03.2011р. становила 600грн. щомісячно, а з 08.07.2017 року - не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.

Про здійснення відрахування аліментів у вищевказаному розмірі скаржника повідомлено листом начальника Радехівського РВ ДВС від 22.10.2019р.

Згідно розрахунку заборгованості аліменти нараховуються з врахуванням даних змін в законодавство та станом на 12.11.2019 року - заборгованість становить 19086,79 гривень.

Згідно пункту 1 частини 2статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і Законом.

Статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено порядок стягнення аліментів.

Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Згідно частини 2статті 182 СК України, (станом на 15.10.2005 року) мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.(Частинадругастатті182в редакції Закону N 2901-IV( 2901-15 ) від 22.09.2005).

Відповідно до частини 2статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. (Абзац другий частини другої статті 182 із змінами, внесеними згідно із Законом № 2475-VIII від 03.07.2018)(Частина друга статті 182 в редакції Законів № 2901-IV від 22.09.2005, № 2037-VIII від 17.05.2017).

Згідно абзацу 4 пункту 17 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині 2статті 182 СК( 2947-14 ). При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Таким чином, законодавцем визначено, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині 2статті 182 СК, а зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Тобто, державний виконавець, будучи особою, яка зобов`язана здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом та Законом, перерахував та визначив розмір аліментів у відповідності до чинного законодавства.

Враховуючи все вищезазначене, суд вважає, що скарга ОСОБА_1 на незаконність дій державного виконавця Левицького Ю.В., щодо нарахування заборгованості по сплаті аліментів задоволенню не підлягає.

Разом з тим, з досліджених матеріалів скарги встановлено, що у зв`язку із наявністю у ОСОБА_1 заборгованості із сплати аліментів, 12.11.2019р. державним виконавцем винесено постанови про встановлення щодо нього тимчасових обмежень у праві виїду за межі України, у праві полювання, у праві користування вогнепальною мисливською зброєю та у праві керування транспортним засобом.

В свою чергу, державним виконавцем не надано суду жодного підтвердження щодо виклику боржника у відділ ДВС з приводу необхідності погашення заборгованості, ознайомлення його із розрахунком заборгованості тощо. На противагу згідно долученого до скарги розрахунку державного виконавця від 01.11.2019р., заборгованість із сплати аліментів у ОСОБА_1 відсутня.

Відтак, рішення державного виконавця, щодо винесення відносно ОСОБА_1 тимчасових обмежень було передчасним, а тому постанови від 12.11.2019р. про встановлення таких підлягають до скасування.

Керуючись статтями 447-451 ЦПК України, частиною 2статті 182 СК України, пунктом 1 частини 2 статті18, статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», абзацом 4 пункту 17 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд,

у х в а л и в:

Скаргу задовольнити частково.

Скасувати постанови старшого державного виконавця Радехівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області Левицького Ю.В. від 12.11.2019р. у виконавчому провадженні №39217708 про встановлення щодо ОСОБА_1 тимчасових обмежень у праві виїду за межі України, у праві полювання, у праві користування вогнепальною мисливською зброєю та у праві керування транспортним засобом.

У задоволенні вимоги щодо визнання неправомірними дій старшого державного виконавця Радехівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області Левицького Ю.В. щодо нарахування ОСОБА_1 заборгованості по сплаті аліментів у виконавчому провадженні №39217708 в розмірі 19086,79грн. відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Головуючий: Т. В. Струс