Справа № 199/322/19
РІШЕННЯ

Іменем України

15.01.2020 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

У складі: головуючого судді Якименко Л.Г.

за участю секретаря Гасанової М.Ю.,

позивача (відповідача за зустрічним позовом) ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , відповідача (позивача за зустрічним позовом) ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визначення частки у спільній сумісній власності, усунення перешкод у користуванні власністю та визначення порядку користування квартирою, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення порядку користування квартирою, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визначення частки у спільній сумісній власності, усунення перешкод у користуванні власністю та визначення порядку користування квартирою АДРЕСА_2 .

В обгрунтуванні своїх позовних вимог посилалася на те, що відповідно свідоцтва про право власності на житло від 14.04.1999 року, квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , знаходилася у спільній сумісній власності ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Частки у квартирі свідоцтвом про право власності на житло визначені не були та належна позивачці у спірній квартирі частина відповідачем ОСОБА_3 не визнається.

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 03.04.2018 року, виданого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Насобіною Т.В., позивачці належить 1/12 частина зазначеної квартири, а відповідачці 3/12 частини квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

03.04.2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Насобіною Т.В. було внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та видано Витяг про реєстрацію права власності за позивачем ОСОБА_1 на 1/12 частину. Таким чином, позивачці у вказаній квартирі належить 5/12 частин.

На теперішній час у вказаній квартирі окрім відповідачки ОСОБА_3 також проживає їх батько ОСОБА_4 , який разом із сестрою ОСОБА_3 чинять їй перешкоди у користуванні квартирою, тому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог ОСОБА_1 просила суд визначити, що їй на підставі свідоцтва про право власності на житло від 14.04.1999 року, належить 1/3 частина квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 ; зобов`язати ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом надання їй ключів від квартири та вільного доступу до неї; зобов`язати ОСОБА_4 усунути перешкоди у користуванні квартирою шляхом звільнення житлової площі квартири; виділити ОСОБА_1 у користування 1/3 частину та 1/12 частину квартири, а саме житлові кімнати площею 11,6 кв.м та 7,6 кв.м з лоджією 3,0 кв.м, усі допоміжні приміщення залишити у спільному користуванні співвласників.

Відповідачка ОСОБА_3 звернулася із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визначення порядку користування квартирою, в обґрунтуванні якого зазначила наступне.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 14.04.1999 року, квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , знаходиться у спільній сумісній власності ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Вищезгаданим свідоцтвом не було визнано часток кожного співвласника.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 належну їй 1/3 частку квартири успадкували її доньки: ОСОБА_3 - 3/12 частини на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 03.04.2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Насобіною Т.В., та ОСОБА_1 - 1/12 частину на підставі Свідоцтва про право власності за законом, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Насобіною Т.В..

Позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_3 не заперечувала проти позовних вимог стосовно визначення частки ОСОБА_1 за свідоцтвом про право власності на житло від 14.04.1999 року, яка становить 1/3 частину всієї квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .

Стосовно спору в іншій частині позову ОСОБА_1 та обґрунтування своїх позовних вимог позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_3 зазначила, що на теперішній час у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 разом з нею проживають однією сім`єю її син ОСОБА_9 , не одружений, є студентом 2 курсу Дніпропетровського державного коледжу будівельно-монтажних технологій та архітектури, та займає житлову кімнату № 6 площею 10 м.кв, а також спільний батько сторін ОСОБА_4 , якому 75 років, він є людиною похилого віку, має ішемічну хворобу серця, кардіосклероз, гіпертонічну хворобу II ступеня та інші захворювання, та який займає найменшу житлову кімнату №5 площею 7.6 м.кв.

Таким чином, враховуючи, що позивачка ОСОБА_3 та члени її сім`ї є особами різної статі та різного віку, тому просила визначити наступний порядок користування квартирою: виділити у користування ОСОБА_3 житлову кімнату №5 площею 7,6 кв.м, житлову кімнату №6 площею 10,0 кв.м, житлову кімнату №7 площею 11,6 кв.м із лоджією 3 кв.м, вбудовану шафу №9 площею 1,2 кв.м; виділити у користування ОСОБА_1 житлову кімнату №11 площею 19,2 кв.м, вбудовану шафу №8 площею 2,3 кв.м; у спільному користуванні співвласників залишити коридор №1 площею 6,6 кв.м та коридор №2 площею 7,6 кв.м, туалет №3 площею 1,0 кв.м, ванну кімнату №4 площею 2,5 кв.м, кухню №10 площею 10,2 кв.м..

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 , яка є відповідачем за зустрічним позовом, свої позовні вимоги підтримала та суду пояснила, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 14.04.1999 року, квартира за адресою: АДРЕСА_2 знаходилася у спільній сумісній власності ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Частки у квартирі свідоцтвом про право власності на житло визначені не були та належна їй у даній квартирі частина відповідачем ОСОБА_3 не визнається.

Мати сторін ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 03.04.2018 року, виданого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Насобіною Т.В., їй належить 1/12 частина зазначеної квартири, а відповідачці 3/12 частини квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

03.04.2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Насобіною Т.В. було внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та видано Витяг про реєстрацію права власності за позивачем ОСОБА_1 на 1/12 частину. Таким чином, ОСОБА_1 у вказаній квартирі належить 5/12 частин, однак її сестра ОСОБА_3 не визнає, що на підставі свідоцтва про право власності на житло ОСОБА_1 належить 1/3 частина квартири, тому просила суд визначити її частку у судовому порядку.

Більше 10 років вона не має ключів від квартири по АДРЕСА_2 , оскільки її сестра позбавила її права користування квартирою, тому просила зобов`язати ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом надання їй ключів від квартири та вільного доступу до неї.

Також позивачка зазначила, що у вищевказаній квартирі також проживає їх спільний батько ОСОБА_4 , який має у власності квартиру за адресою: АДРЕСА_4 . Незважаючи на те, що у даній квартирі більше десяти років проживає позивачка ОСОБА_1 , яка зареєстрована за даною адресою, на її думку, ОСОБА_4 має звільнити житлову площу у квартирі по АДРЕСА_2 , оскільки вона просить виділити їй у користуванні саме ту житлову кімнату, яку він займає тривалий час, та заселитися у належну йому квартиру по АДРЕСА_4 .

У той же час ОСОБА_1 пояснила, що між нею та батьком ОСОБА_4 існують неприязні стосунки, батько приходив до неї, погрожував та ображав її, однак вона не заперечує проти того, аби він повернувся у належну йому квартиру по АДРЕСА_4 .

Стосовно встановлення порядку користування квартирою по АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 виділити їй у користування 1/3 частину та 1/12 частину квартири (разом 5/12 частини), а саме житлові кімнати площею 11,6 кв.м та 7,6 кв.м з лоджією 3,0 кв.м, усі допоміжні приміщення залишити у спільному користуванні співвласників.

Вважає що її частка за розміром буде відповідати саме вказаним житловим кімнатам, де вона проживатиме почергово, а інші житлові кімнати виділити у користування ОСОБА_3 та її сину. В той же час ОСОБА_1 пояснила, що вона не має наміру звільняти належну батькові квартиру по АДРЕСА_4 , бо вона там проживала останні декілька років та має там постійну реєстрацію.

Представник позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 позов ОСОБА_1 підтримав у повному обсязі та зазначив, що вона має право на виділення їй у користування двох житлових кімнат у чотирикімнатній квартирі по АДРЕСА_2 , бо це її право. У даній квартирі немає у власності частки їх батька ОСОБА_4 , а тому для нього не може бути виділена окрема кімната. Він має право повернутися проживати у належну йому двокімнатну квартиру по АДРЕСА_4 , незважаючи на те, що у ній проживає ОСОБА_1 , яка хоча й не має у власності частки у цій квартирі, однак є інвалідом 3 групи і зареєстрована у ній. ОСОБА_1 , незважаючи на неприязні стосунки, згодна проживати разом із батьком та доглядати його.

Проти зустрічного позову ОСОБА_3 заперечував, оскільки зазначений нею порядок користування ущемляє права ОСОБА_1 , яка хоче аби їй були виділені дві житлові кімнати.

Відповідачка за основним позовом ОСОБА_3 , яка є позивачкою за зустрічним позовом, свій позов підтримала та суду пояснила, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 14.04.1999 року, квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , знаходиться у спільній сумісній власності ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 їх матері ОСОБА_5 належну їй 1/3 частку квартири успадкували сторони по справі її доньки: ОСОБА_3 - 3/12 частини на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, та ОСОБА_1 - 1/12 частину на підставі Свідоцтва про право власності за законом.

Іще за життя матері ОСОБА_3 разом із сином та батьками проживали разом у квартирі АДРЕСА_2 .

Відповідачка ОСОБА_1 з батьками та сім`єю не спілкувалася, була членом релігійної організації, не мала та не має сім`ї, та більше 10 років проживає окремо у квартирі по АДРЕСА_4 , яка на праві власності належала їх батьку ОСОБА_4 .. ОСОБА_1 зареєстрована у даній квартирі та її право на проживання ніхто не оспорює.

Після смерті матері ОСОБА_5 у чотирикімнатній квартирі по АДРЕСА_2 , залишилися проживати батько ОСОБА_4 , якому 75 років, він є людиною похилого віку та має наступні діагнози: ішемічну хворобу серця, кардіосклероз, постійну форму фібриляції передсердь, гіпертонічну хворобу II ступеня, 3 ст.. гіпертензивне серце, гіпертрофію лівого шлуночка (ГЛШ), двосторонню нейросенсорну туговухість, дисциркуляторну енцефалопатію II ступеня. За станом здоров`я батько погребує постійного стороннього догляду. Батько займає окрему житлову кімнату №5 площею 7,6 м.кв.

Також у квартирі проживає син позивачки за зустрічним позовом ОСОБА_3 - ОСОБА_9 , 2001 року народження, який є студентом 2 курсу Дніпропетровського державного коледжу будівельно-монтажних технологій та архітектури, йому необхідна окрема кімната для плідного навчання, підготовки до іспитів тощо. Крім того син за станом здоров`я у зв`язку із хворобою нирок потребує для проживання окремої кімнати. Тривалий час її син займає житлову кімнату №6 площею 10 м.кв.

Посилаючись на дані обставини ОСОБА_3 просила виділити ОСОБА_1 найбільшу житлову кімнату площею 19,2 м.кв. разом із вбудованою шафою площею 2,3 м.кв., кухню, коридори, ванну та туалетну кімнати залишити у спільному користуванні осіб, які проживатимуть у квартирі.

Стосовно виселення батька із квартири по АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 пояснила, що ОСОБА_4 за станом здоров`я потребує постійного догляду та 05.12.2017 року вони уклади договір довічного утримання. Вона доглядає за батьком у своїй квартирі по АДРЕСА_2 , оскільки у квартирі по АДРЕСА_4 , яка належала батькові та за договором довічного утримання належить їй, постійно тривалий час проживає ОСОБА_1 , яка зареєстрована у цій квартирі та не бажає з неї виселятися.

У судовому засіданні 15.01.2020 року ОСОБА_3 передала ОСОБА_1 ключі від квартири по АДРЕСА_2 .

Вислухавши пояснення сторін та представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягаю частковому задоволенню, а зустрічний позов ОСОБА_3 підлягаю задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 14.04.1999 року, квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , знаходиться у спільній сумісній власності ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 належну їй 1/3 частку квартири успадкували сторони по справі її доньки: ОСОБА_3 - 3/12 частини на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, та ОСОБА_1 - 1/12 частину на підставі Свідоцтва про право власності за законом.

Відповідно ч.1 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Оскільки у свідоцтві про право власності від 14.04.1999 року, не визначені частки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , та сторони не заперечували про те, що вони є рівними і інший порядок між співвласниками не визначався, тому суд вважає в цій частині позов ОСОБА_1 задовольнити та визначити, що ОСОБА_1 належить на праві власності 1/3 частина квартири АДРЕСА_2 , відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 14.04.1999 року.

Що стосується визначення порядку користування квартирою по АДРЕСА_2 , суд вважає зазначити наступне.

Відповідно до технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_2 (а.с.62), вона має наступні технічні характеристики та складається із 4-х кімнат житловою площею 48,4 кв.м: у тому числі: житлова кімната № 11 площею 19,2 кв.м; житлова кімната №7 площею 11,6 кв.м; житлова кімната №6 площею 10,0 кв.м; житлова кімната №5 площею 7,6 кв.м; кухня №10 площею 10,2 кв.м; ванна кімната №4 площею 2,5 кв.м; вбиральня №3 площею 1,0 кв.м; коридор №1 площею 6,6 кв.м та коридор №2 площею 7,6 кв.м; лоджія площею 3 кв.м, загальна площа квартири становить 82,8 кв.м.

На теперішній час у квартирі по АДРЕСА_2 зареєстровані та проживають ОСОБА_3 , 1972 року народження, ОСОБА_9 , 2001 року народження, що підтверджується довідкою №027365 від 01.04.2019 року, виданою ЦНАП м.Дніпра (а.с.77).

Також у даній квартирі без реєстрації проживає ОСОБА_4 , 1944 року народження, що підтверджується відміткою про реєстрацію у його паспорті (а.с.71) та довідкою ОСББ про проживання (а.с.74).

Згідно з договором довічного утримання від 05.12.2017 року посвідченим державним нотаріусом Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Циганко О.В., зареєстровано в реєстрі за №4-590, ОСОБА_4 передав у власність ОСОБА_3 належну йому квартиру АДРЕСА_4 . Вищевказана квартира належала відчужувачу на підставі договору купівлі-продажу від 20.11.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Ковальовою Є.Є. (а.с.78-79).

Згідно із п.4 вказаного договору ОСОБА_3 зобов`язалася надати ОСОБА_4 всі види матеріального забезпечення та догляду, медичного обслуговування, керуючись засадами розумності та справедливості (забезпечувати його медикаментами, харчуванням, одягом, доглядом, іншою необхідною допомогою), та інше.

ОСОБА_1 , 1976 року народження, зареєстрована та тривалий час проживає за адресою: АДРЕСА_4 , що підтверджується витягом із ЄДДР щодо реєстрації місця проживання (а.с.10), та визнається сторонами, тому відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, дана обставина щодо постійного місця проживання позивачки доказуванню не підлягає.

Таким чином, у ході розгляду справи встановлено, що ОСОБА_4 тривалий час проживав у квартирі по АДРЕСА_2 , разом із донькою ОСОБА_3 та дружиною ОСОБА_5 , а після її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжує проживати однією сім`єю із донькою ОСОБА_3 та онуком ОСОБА_9 , 2001 року народження, та, відповідно є членом сім`ї ОСОБА_3 ..

Згідно із медичними документами, копії яких знаходяться в матеріалах справи на а.с.90-98, ОСОБА_4 , 1944 року народження, має наступні діагнози: ішемічну хворобу серця, кардіосклероз, постійну форму фібриляції передсердь, гіпертонічну хворобу II ступеня, 3 ст., гіпертензивне серце, гіпертрофію лівого шлуночка (ГЛШ), двосторонню нейросенсорну туговухість, дисциркуляторну енцефалопатію (ДЕП) II ступеня. За станом здоров`я погребує постійного стороннього догляду, про що свідчить довідка №47/3 від 17.04.2019 року, видана ДЦПМСД №8.

У квартирі по АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 окрему житлову кімнату №5 площею 7,6 м.кв.

Також у квартирі проживає син позивачки за зустрічним позовом ОСОБА_3 - ОСОБА_9 , 2001 року народження, який є студентом 2 курсу Дніпропетровського державного коледжу будівельно-монтажних технологій та архітектури, йому необхідна окрема кімната для плідного навчання, підготовки до іспитів тощо. Крім того син за станом здоров`я у зв`язку із хворобою нирок потребує для проживання окремої кімнати. Він займає житлову кімнату №6 площею 10 м.кв., як пояснила позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_3 , та дані обставини не спростовані іншою стороною.

У той же час, при наданні пояснень у суді позивачка ОСОБА_1 зазначила, що вона зареєстрована та тривалий час проживає одна у двокімнатній квартирі АДРЕСА_4 , яка належала її батькові та на теперішній час на підставі договору довічного утримання належить її сестрі ОСОБА_3 , з якою у них неприязні стосунки. Із даної квартири виїжджати не має наміру, бо вона є інвалідом та має постійну реєстрацію за даною адресою, а тому і має право на проживання у цій квартирі. Також просить виділити їй дві житлові кімнати у чотирикімнатній квартирі по АДРЕСА_2 , бо її частка становить 5/12 і вона бажає аби їй були виділені як північна так і сонячна сторони квартири, бо за станом здоров`я вона потребує комфортного клімату, у всіх житлових приміщеннях вона має намір проживати почергово.

Також із пояснень сторін вбачається, що між позивакою за основним позовом ОСОБА_1 та її батьком ОСОБА_4 існують неприязні стосунки, що виключає можливість проживання ОСОБА_4 у квартирі по АДРЕСА_4 , разом із донькою ОСОБА_1 ..

У судовому засіданні не встановлено обставин, на підтвердження вчинення будь-яких дій та перешкод ОСОБА_1 у користуванні квартирою по АДРЕСА_2 , з боку батька сторін ОСОБА_4 .. Так, 7/12 частини квартири на праві власної належать ОСОБА_3 , яка зобов`язана за договором довічного утримання доглядати за батьком ОСОБА_4 , та помилковим є твердження ОСОБА_1 про те, що такий догляд ОСОБА_3 повинна надавати йому виключно у квартирі по АДРЕСА_4 . Забезпечення права користування квартирою, що відчужена за договором довічного утримання, не свідчить про те, що дане житло є єдиним місцем здійснення обов`язків по догляду ОСОБА_4 ..

Враховуючи відсутність обґрунтування позовної вимоги та правових підстав, через недоведеність у ході розгляду справи, суд вважає відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову в частині зобов`язання ОСОБА_4 усунути перешкоди у користуванні квартирою по АДРЕСА_2 , шляхом звільнення житлової площі зазначеної квартири.

Що стосується позовної вимоги про зобов`язання ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні квартирою по АДРЕСА_2 , шляхом надання ключів від даної квартири та надання вільного доступу до неї, то в цій частині позову суд також вважає відмовити, оскільки у судовому засідання не доведено, що ОСОБА_3 будь-коли та у будь-який спосіб чинила перешкоди своїй сестрі у вільному доступі до квартири, та у судовому засіданні 15.01.2020 року вона особисто передала ОСОБА_1 ключі від вказаної квартири.

Статтею 41 Конституції України гарантовано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За змістом права власності, що регламентований ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Власність зобов`язує.

Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Держава не втручається у здійснення власником права власності.

Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

Відповідно до ст.356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Згідно зі ст.47 Житлового Кодексу України, норма жилої площі в Українській РСР встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метру на одну особу.

За ст.191 Житлового Кодексу України, житлові спори вирішуються відповідно до закону.

Згідно з вимогами ст.183 ЦК України, подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення.

Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Частиною 3 ст.9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно з вимогами ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частині у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього, він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спірним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно зі ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

В силу ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У пункті 14 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності» роз`яснено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщенням квартири, якщо про це заявлено позов.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 року відповідно до Закону N 475/97-ВР від 17.07.97 "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК.

Дослідивши спірні правовідносини в ході судового розгляду та застосовуючи діючі норми права, надаючи оцінку поясненням сторін та усім доказам у їх сукупності, суд вважає визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_2 , а саме: виділити у користування ОСОБА_3 житлову кімнату №5 площею 7,6 кв.м, житлову кімнату №6 площею 10,0 кв.м, житлову кімнату №7 площею 11,6 кв.м із лоджією 3 кв.м, вбудовану шафу №9 площею 1,2 кв.м; виділити у користування ОСОБА_1 житлову кімнату №11 площею 19,2 кв.м, вбудовану шафу №8 площею 2,3 кв.м; у спільному користуванні співвласників залишити коридор №1 площею 6,6 кв.м та коридор №2 площею 7,6 кв.м, туалет №3 площею 1,0 кв.м, ванну кімнату №4 площею 2,5 кв.м, кухню №10 площею 10,2 кв.м.

На думку суду, такий порядок користування квартирою по АДРЕСА_2 відповідає інтересам як співвласника ОСОБА_1 , яка зареєстрована та одна постійно проживає у двокімнатній квартирі по АДРЕСА_4 , так і співвласника ОСОБА_3 , яка зареєстрована та постійно проживає у цій квартирі разом із членами сім`ї: батьком ОСОБА_4 та сином ОСОБА_9 ..

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України суд вважає витрати по справі віднести на рахунок сторони, яка їх понесла.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 13, 81, 89, 258, 263, 264, ЦПК України, ст. 9, 191, ЖК України, 15, 16, 319, 355, 356, 358, 383, 386, 391 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності», Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод», суд, -

у Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визначення частки у спільній сумісній власності, усунення перешкод у користуванні власністю та визначення порядку користування квартирою, - задовольнити частково.

Визначити, що ОСОБА_1 належить на праві власності 1/3 частина квартири АДРЕСА_2 , відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 14.04.1999 року.

В іншій частині позову, - відмовити.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення порядку користування квартирою, - задовольнити.

Визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_2 , а саме: виділити у користування ОСОБА_3 житлову кімнату №5 площею 7,6 кв.м, житлову кімнату №6 площею 10,0 кв.м, житлову кімнату №7 площею 11,6 кв.м із лоджією 3 кв.м, вбудовану шафу №9 площею 1,2 кв.м; виділити у користування ОСОБА_1 житлову кімнату №11 площею 19,2 кв.м, вбудовану шафу №8 площею 2,3 кв.м; у спільному користуванні співвласників залишити коридор №1 площею 6,6 кв.м та коридор №2 площею 7,6 кв.м, туалет №3 площею 1,0 кв.м, ванну кімнату №4 площею 2,5 кв.м, кухню №10 площею 10,2 кв.м.

Витрати по справі віднести на рахунок сторони, яка їх понесла.

Позивач: ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІПН НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частину рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений 24.01.2020 року.

Суддя: