Справа № 576/148/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2020 року м. Глухів

Глухівський міськрайонний суд Сумської області у складі:

Головуючого - судді Мазура С.А.,

за участі:

секретаря Пугач В.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глухів цивільну справу за поданням Глухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України,-

В С Т А Н О В И В:

До Глухівського міськрайонного суду Сумської області надійшло вказане подання про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобов`язань, покладених на нього рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 01.12.2016 № 1-кп/576/86/16 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу на загальну суму 100 000 грн.

Подання мотивоване тим, що на виконанні у Глухівському міськрайонному відділі державної виконавчої служби знаходиться виконавчий лист Глухівського міськрайонного суду від 01.12.2016 № 1-кп/576/86/16 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу на загальну суму 100 000 грн.

В поданні зазначає, що 07.12.2017 відкрито виконавче провадження, винесено постанови про відкриття виконавчого провадження, копії якої направлено сторонам замовленою кореспонденцією. Боржник до відділу не з`явився, підтвердження щодо самостійного виконання рішення не надав. На виконання зазначеного у поданні рішення суду вчинялись заходи примусового виконання: виклик боржника до відділу державної виконавчої служби, направлені запити про наявність майна боржника на яке може бути звернено стягнення. Боржник частково погашав заборгованість по 100 грн. та залишок заборгованості складає 91 675,87 грн.

15.03.2018 для перевірки майнового стану боржника, здійснено вихід за місцем його проживання та було встановлено, що останній за вказаною адресою не проживає, майна та коштів не виявлено, з відповіді ДПС України останній неодноразово виїжджає до РФ. Оскільки за боржником існує заборгованість, яку останній не сплачує, тому просить суд тимчасово обмежити боржника у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобов`язань, покладених на нього рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 01.12.2016 № 1-кп/576/86/16.

Відповідно до частини 4 статті 441 ЦПК України суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Державний виконавець на розгляд справи не з`явився, подавши заяву про слухання справи без його участі, підтримавши подане клопотання, у зв`язку з чим суд вирішив розглянути справу без його участі та на підставі поданих документів.

Суд, дослідивши матеріали подання, вважає його слід задовольнити частково.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом. Пунктом 5 частини 1 статті 6 цього ж Закону передбачено, що підставою для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон є наявність невиконаних зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.

У відповідності із частинами 1, 3 статті 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

З матеріалів справи слідує, що за судовими рішеннями з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягується значна сума заборгованості, яка станом на дату звернення з поданням складає 91 675,87 грн. і яка боржником не сплачується, останній виїздить до території РФ, за зареєстрованим місцем проживання не проживає. Як вбачається з довідки Держприкордонслужби 14.11.2019 боржник постійно виїжджає до РФ. В матеріалах подання відсутні відомості про наявність у боржника паспорту громадянина України для виїзду за кордон.

Також з матеріалів справи слідує, що виконавча служба вживала різних заходів для забезпечення виплати боргу. Тим не менш, всі ці заходи виявились недостатніми для виконання судового рішення.

Враховуючи, що судове рішення не виконано, то за правилами частин 1, 3 статті 441 ЦПК України цього достатньо, щоб прийняти рішення про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України. При цьому, суд враховує суму боргу, яка існує і до цього часу, боржник знаючи про наявність у нього заборгованості не вживає заходів на її повернення. Отже суд визнає, що обмеження боржнику у виїзді з України у чітко, передбачений ЦПК України спосіб за невиплату боргу стягувачу, націлене на захист його інтересу і буде ефективним механізмом для виконання судового рішення і захисту прав стягувача. Водночас, враховуючи відсутність даних про наявність в боржника паспортного документу, що дає право виїзду за кордон, то в цій частині подання слід відмовити.

Разом з цим, Європейський суд з прав людини у п. 49-50 свого рішення по справі «Гочев проти Болгарії» (Gochev v. Bulgaria), № 34383/03, від 26.11.2009 р. сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, гарантованого ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції, і зазначив, що відносно пропорційності обмеження, накладеного через несплату боргів, Суд нагадує, що воно обґрунтоване тільки поки переслідує законну мету забезпечення виплати зазначених. Більш того, навіть будучи обґрунтованою на початку, міра обмеження свободи пересування особи може стати невідповідною і порушувати право особи, якщо автоматично поширюється на довгий термін. У будь-якому випадку, національні влади зобов`язані забезпечити, щоб втручання в право особи на виїзд з країни, спочатку і в ході його продовження, було виправдано і пропорційно з урахуванням обставин. Вони не повинні продовжувати заходи, що обмежують свободу пересування особи, на довгі терміни без регулярного перегляду їх обґрунтованості.

Чинне законодавство не встановлює строку дії обмежень, що суперечить наведеним стандартам щодо права на свободу пересування, а тому з урахуванням приведеної практики Європейського суду з прав людини, суд вирішує встановити строк дії таких обмежень, що буде дорівнювати строку пред`явлення виконавчого листа на виконання.

На підставі викладеного й у відповідності з п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», керуючись ст. 441 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Подання задовольнити частково.

Тимчасово, строком на один рік, без вилученням паспортного документу, обмежити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 у праві виїзду за межі України - до виконання зобов`язань, покладених рішеннями Глухівського міськрайонного суду № 1-кп/576/86/16 від 01.12.2016 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 майнової шкоди у розмірі 100 000 грн.

В іншій частині подання відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду Сумської області через Глухівський міськрайонний суд в 15-денний строк з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя С.А. Мазур