Провадження № 4-с/522/126/20
УХВАЛА

07 грудня 2020 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Науменко А.В.,

за участю секретаря судового засідання Звонецької І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Пахомова І.Ю. на бездіяльність начальника Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо скасування арешту нерухомого майна,-

В С Т А Н О В И В:

Представника ОСОБА_1 - адвокат Пахомов І.Ю. звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність начальника Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо скасування арешту нерухомого майна.

Скаржник зазначає, що 05.02.2020 року ОСОБА_1 стало відомо про існування арешту, накладеного на все нерухоме майно, відповідно до постанови АА261339 від 23.04.2009 року. Скарга мотивована тим, що до Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було подано заяву з проханням скасувати арешт нерухомого майна реєстраційний номер обтяження 9081345 від 23.09.2009 року накладений в 11:06:15 на підставі постанови АА261339 від 23.04.2009 року. При цьому, Скаржник зазначив, що станом на 05.02.2020 року відносно ОСОБА_1 відсутні відкриті виконавчі провадження.

Зазначає, що виконавча служба своїм листом - відповіддю від 02.03.2020 року № 8298 відмовлено у скасуванні арешту.

Вказує, що з такою відмовою не погодився, у зв`язку з чим був вимушений звернутися за захистом до Одеського окружного адміністративного суду в порядку статті 287 КАС України з проханням:

1. Визнати бездіяльність Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції по відмові у скасуванні арешту нерухомого майна реєстраційний номер обтяження 9081345 від 23.09.2009 року накладений в 11:06:15 на підставі постанови АА261339 від 23.04.2009 року (об`єкт обтяження: квартира, А, адреса: АДРЕСА_1 ; власник: ОСОБА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) - противоправною, та такою, ще порушує законні права та інтереси ОСОБА_1 .

2. Скасувати арешт нерухомого майна реєстраційний номер обтяження 9081345 від 23.09.2009 року накладений в 11:06:15 на підставі постанови АА261339 від 23.04.2009 року (об`єкт обтяження: квартира, А, адреса: АДРЕСА_1 ; власник: ОСОБА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

20.05.2020 року Рішенням Одеського окружного адміністративного суду по справі N2 420/3015/20 адміністративний позов ОСОБА_1 до Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання бездіяльності протиправною та скасування арешту нерухомого майна - задоволено частково, а саме зобов`язано Перший Київський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції скасувати арешт нерухомого майна реєстраційний номер обтяження 9081345 від 23.09.2009 року, накладений в 11:06:15 на підставі постанови АА261339 від 23.04.2009року (об`єкт обтяження: квартира, У*, адреса: АДРЕСА_1 ; власник: ОСОБА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

21.07.2020 року Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду по справі Ко 420/3015/20 Рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі № 420/3015/20 від 20.05.2020 року, а провадження по справі закрито. Скаржник зазначає, що вказаною постановою також роз`яснено, що спір може бути вирішений в порядку цивільного судочинства.

У зв`язку із наведеним, звернувся за відновлення порушеного права із вказаною скаргою, в якій просили зобов`язати Перший Київський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції скасувати арешт нерухомого майна, який накладений на підставі постанови АА261339 від 23 квітня 2009 року.

Також суд враховує при розгляді скарги, письмові доповнення до скарги, які надійшли до суду 23 жовтня 2020 року, та в яких зазначено про виявлення інформації про особу стягувача за виконавчим документом.

27 жовтня 2020 року до суду надійшов відзив на скаргу Начальника Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якому зазначено про невизнання скарги, вважає її необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

В судове засідання скаржник та його представник не з`явились, повідомлені належним чином.

Начальник Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, подав заяву, згідно якої просив розглядати скаргу за його відсутності, просив відмовити у повному обсязі, враховуючи факти, викладені у відзиві.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що Першим Київським відділом державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) накладено арешт на 1/4 квартири АДРЕСА_2 , шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 23.04.2009р. АА261339 в ході проведення виконавчих дій по примусовому виконанню судового наказу №2-н-6018/08, виданого 01.09.2008р. Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ЗАТ «УМЗ» грошової суми в розмірі 962,66 грн.

24.12.2009 року державним виконавцем Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), керуючись п.4 ч.1 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» №606-ХІV від 21.04.1999р., по вказаному виконавчому провадженню винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу.

05.02.2020р. ОСОБА_1 звернувся до Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) із заявою про скасування арешту нерухомого майна.

Листом від 02.03.2020р. орган ДВС повідомив ОСОБА_1 про неможливість скасування арешту майна у зв`язку з відсутністю підстав, передбачених ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» та п.15 Розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012р. №512/5.

В матеріалах справи наявна копія постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2020 року, при дослідженні якої вбачається, що в квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), в якому просив суд визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови у скасуванні арешту нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 9081345 від 23.09.2009р., накладеного о 11:06:15 на підставі постанови АА261339 від 23.04.2009р. та скасувати арешт нерухомого майна реєстраційний номер обтяження 9081345 від 23.09.2009р., накладений в 11:06:15 на підставі постанови АА261339 від 23.04.2009р..

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20 травня 2020 року позов задоволено частково, - зобов`язано Перший Київський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції скасувати арешт нерухомого майна реєстраційний номер обтяження 9081345 від 23.09.2009р., накладений в 11:06:15 на підставі постанови АА261339 від 23.04.2009р.

Не погоджуючись з вказаним рішенням в частині задоволених позовних вимог, Перший Київський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не повне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, не правильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення від 20.05.2020р. та закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 .

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2020 року по справі №420/3015/20 апеляційну скаргу Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) задоволено. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 травня 2020 року скасовано. Провадження по справі №420/3015/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання бездіяльності протиправною та скасування арешту нерухомого майна закрито.

Суд апеляційної інстанції у своїй постанові зазначив, що «учасниками справи не заперечується, що ОСОБА_1 є боржником у виконавчому провадженні по примусовому виконанню судового наказу №2-н-6018/08, виданого 01.09.2008р. Приморським районним судом м.Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ЗАТ «УМЗ» грошової суми в розмірі 962,66 грн.».

«В той же час, предметом даного позову не є законність постанови державного виконавця про накладення арешту на майно ОСОБА_1 , як боржника у виконавчому провадженні, а вирішення судом питання про зняття арешту з майна боржника у виконавчому провадженні з виконання наказу №2-н-6018/08, виданого 01.09.2008р. Приморським районним судом м.Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ЗАТ «УМЗ» грошової суми в розмірі 962,66 грн.».

«Згідно із частинами третьою - п`ятою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Таким чином зняття арешту з майна здійснюється шляхом винесення виконавцем постанови. Така постанова може бути винесена на підставі постанови начальника відповідного відділу державної виконавчої служби лише у разі порушення порядку накладення арешту, в усіх інших випадках - виключно на підставі рішення суду».

Постановляючи судове рішення при розгляді даного спору, колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду прийшла до висновку: що «Для визначення юрисдикції цього спору необхідно визначити підстави позову, зміст прав, на захист яких направлено звернення до суду. Якщо підставою позову є неправомірні, на думку позивача, дії органу державної виконавчої служби при накладенні арешту на певне майно, то такий спір має розглядатися в порядку адміністративного судочинства. Якщо підставою позову є наявність спору про право та/або позивач подає його з метою захисту права власності або іншого речового права, то ці спори мають розглядатися в порядку цивільного/господарського судочинства як такі, що випливають із цивільних правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою цього позову позивач визначив наявність арешту, накладеного на належне йому нерухоме майно та не знятого при винесенні 24.12.2009р. постанови про повернення виконавчого документу стягувачу, що порушує права та законні інтереси ОСОБА_1 .

Тобто, у цій справі порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд, а тому у даному випадку порушено його цивільні права».

Далі суд апеляційної інстанції зазначив: "З огляду на вищевикладене, оскільки ОСОБА_1 був відповідачем у цивільній справі та боржником у виконавчому провадженні з виконання судового наказу як особливої форми судового рішення, то колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апелянта, що справа щодо зняття арешту з майна боржника, який накладено під час здійснення виконавчих дій у виконавчому провадженні щодо виконання судового рішення, ухваленого в порядку цивільного судочинства, також підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі №340/25/19 та постанові Верховного Суду від 06 березня 2020 року у справі №640/23588/19.»

З матеріалів справи вбачається, що на цей час відсутнє виконавче провадження.

Відповідно до вимог ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Так на підставі викладеного доводи скаржника є безпідставними та надуманими.

Суд приходить до висновку про те, що державний виконавець Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) діяв в межах своїх повноважень та у відповідності з нормами діючого законодавства, а скаржником обрано невірний спосіб захисту своїх прав, оскаржуючи законні дії державного виконавця, замість розгляду питання в порядку цивільного судочинства в позовному провадженні.

За частиною 1 статті 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність було прийнято або вчинено відповідно до закону, у межах повноважень суб`єкта оскарження і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи, той факт, що статтею 59 ЗУ «Про виконавче провадження» не передбачено випадку зняття арешту за підставами, викладеними скаржником, а викладені вище обставини, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_2 в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.4,12, 13,19, п.1, ч. 1, ст. 255, 258-261, 447,448ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 - адвоката Пахомова І.Ю. на бездіяльність начальника Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо скасування арешту нерухомого майна відмовити у повному обсязі.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги через Приморський районний суду міста Одеси протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя А.В. Науменко

Повний текст ухвали складений 14 грудня 2020 року.

Суддя А.В. Науменко