Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/925/19

Провадження №2-о/377/1/20

20 січня 2020 року Славутицький міський суд Київської області у складі головуючої - судді Теремецької Н.Ф., за участю секретаря судового засідання - Прядко Н.М.,

заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Славутичі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , заінтересована особа Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

УСТАНОВИВ:

02 грудня 2019 року до суду надійшла заява, в якій заявник просить встановити факт того, що її рідний батько ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження , уродженець ст. Тобол Таранівського району Кустанайської області Республіка Казахстан, дід її дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Славутичі Київської області, Україна, постійно проживав до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», - у м. Славутичі Київської області, Україна.

Заява обґрунтована тим, що вона, ОСОБА_1 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Атбасар Республіки Казахстан, її батьками є - ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 . 09 жовтня 2004 року нею було укладено шлюб з ОСОБА_5 , на підставі чого було змінено її прізвище на ОСОБА_6 . За час їх спільного проживання у них народилася дочка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В 1989 році мати заявниці - ОСОБА_4 померла. Її батько ОСОБА_3 у 1989 році переїхав до м. Славутича Київської області та з 16 листопада 1989 року працевлаштувався на роботу у ВО «Чорнобильська АЕС», де йому за місцем його роботи було виділено житлове приміщення у вигляді двокімнатної квартири № АДРЕСА_2 , яка в подальшому була ним приватизована. В 2006 році заявниця разом зі своєю дочкою переїхала на постійне проживання до свого батька у м. Славутич Київської області, де з часом отримала посвідку на постійне проживання в Україні та разом з дитиною була зареєстрована за місцем проживання батька. ІНФОРМАЦІЯ_3 батько заявниці - ОСОБА_3 помер у м. Славутичі Київської області. Після досягнення дочкою заявниці 14-ти річного віку у вересні 2019 року нею в інтересах її дочки ОСОБА_2 було подано до Славутицького РВ ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області заяву про набуття нею громадянства України за територіальним походженням на підставі ст. 8 Закону України «Про громадянство України» як особою, дід якої постійно проживав до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України». У листопаді 2019 року заявницею було отримано лист Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області від 17.10.2019 року, адресованого на Славутицький РВ ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області, для усунення недоліків з посиланням на те, що відповідно до п. 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215, у разі відсутності, зокрема документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24.08.1991 року на території України (паспорт громадянина України зі штампом про місце реєстрації), подається відповідне рішення суду. Надані заявницею довідки про реєстрацію місця проживання її батька ОСОБА_3 у м. Славутичі Київської області постійно з 08.05.1990 року по 31.07.2019 року, не були визнані достатнім документальним підтвердженням факту його постійного проживання на території України до 24.08.1991 року, оскільки зазначені форми карток не є документами, які в установленому порядку передаються на зберігання до Державного архіву. Надати до міграційної служби оригінал паспорта громадянина України батька ОСОБА_3 з штампом про місце його реєстрації заявниця не має можливості, оскільки після його смерті даний документ був вилучений під час видачі свідоцтва про його смерть органом державної реєстрації актів цивільного стану та знищений. Тому, для встановлення факту постійного проживання батька заявниці ОСОБА_3 до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «про правонаступництво України, з метою набуття неповнолітньою дочкою заявниці ОСОБА_2 громадянства України за територіальним походженням, на підставі ст. 8 Закону України «Про громадянство України», вона змушена звернутися до суду з даною заявою.

Ухвалою судді від 06 грудня 2019 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні заявниця просила задовольнити заяву, посилаючись на те, що її батько ОСОБА_3 у 1989 році переїхав до м.Славутича Київської області на постійне місце проживання, влаштувався на роботу на ДСП ЧАЕС, одружився із ОСОБА_7 у травні 1991 році та постійно проживав у м.Славутичі до своєї смерті. Вона приїхали до батька разом із своєю дочкою ОСОБА_2 в 2006 році. І з того часу стала проживати з дочкою постійно в місті Славутичі. Дочка в 2011 році пішла до першого класу школи № 1 м.Славутича, де і навчається по даний час. ІНФОРМАЦІЯ_3 її батько помер. Після досягнення дочкою 14 років вона звернулася до міграційної служби в м.Славутичі із заявою про набуття дочкою громадянства за територіальним походженням, оскільки дід дочки постійно проживав на території України до 24.08.1991 року, та відповідними документами, які підтверджували факт постійного проживання її батька на території України до 24 серпня 1991 року . Проте, їй було роз`яснено, що наданих документів недостатньо для підтвердження факту проживання її батька на території України до 24 серпня 1991 року і рекомендовано звернутися до суду із заявою про встановлення такого факту.

Свідок ОСОБА_7 суду показала, що вона є дружиною ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у м.Славутичі. Із ОСОБА_3 вона перебувала у шлюбі з 11 травня 1991 року та постійно проживала разом з ним в м.Славутичі Київської області. Він приїхав до м.Славутича в 1989 році та з 16 листопада 1989 року він влаштувався на роботу на ДСП ЧАЕС. За місцем його роботи йому було виділено двохкімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , де вони мешкали сім`єю. В 2006 році до них приїхала дочка ОСОБА_3 з дитиною, і з того часу вони стали проживати разом з ними в м.Славутичі. Дочка заявника ОСОБА_2 ходить до школи в м.Славутичі з 2011 року, і їй необхідно отримати паспорт громадянина України, інакше її не допустять до здачі екзаменів в школі.

Заінтересована особа свого представника в судове засідання не направила, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомила. 03 січня 2020 року на адресу суду надійшли письмові пояснення від представника ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, в яких вона просила заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, залишити без задоволення. Письмові пояснення обґрунтовані тим, що згідно з п. 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України «Питання організації виконання Закону України «Про громадянства України», № 215, у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24.08.1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу УНР, ЗНР, Української Держави, УСРР, Закарпатської України, УРСР, або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Так, згідно наданої копії паспорта громадянина України ОСОБА_3 серії НОМЕР_1 , в ньому міститься відмітка про реєстрацію місця проживання - з 14.01.1992 року. Згідно з даних копії витягу з трудової книжки серії НОМЕР_2 ОСОБА_3 з 16.11.1989 року працював на ДСП «Чорнобильська АЕС», однак, трудова книжка не є документом, який підтверджує факт постійного проживання. Довідки про реєстрацію місця проживання не є документами, які в установленому порядку передаються на зберігання до Державного архіву, а отже не можуть слугувати документальним підтвердженням факту постійного проживання тієї чи іншої особи. Крім того, у зазначених довідках відсутній відбиток печатки установи, що його видала. Законодавством на сьогодні не визначено орган, який зберігає дані про зареєстрованих (прописаних) на 1991 рік осіб та відповідає за їх збереження. Наявні архівні документи не передавались на постійне зберігання до державних архівів України або територіальних органів ДМС. Жоден документ, наданий заявником не підтверджує факт постійного проживання ОСОБА_3 до 24.08.1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України».

Вислухавши пояснення заявниці, показання свідка, перевіривши письмові докази, суд вважає необхідним задовольнити заяву з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_9 , заявниця у справі, народилася у м. Атбасар Целіноградської області, Республіка Казахстан, її батьками записані: ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим повторно 10.05.1990 року міським ЗАГС м. Атбасар Целіноградської області Республіки Казахстан (а. с. 10).

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 , виданого 09 жовтня 2004 року відділом ЗАГС Куртамиша Курганської області, ОСОБА_5 та ОСОБА_10 09 жовтня 2004 року зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 132. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку ОСОБА_6 , дружині ОСОБА_6 (а. с. 11).

Відповідно до закордонного паспорту ОСОБА_1 , заявника у справі, вона є громадянкою Російської Федерації ( а.с. 9).

05 червня 2013 року ОСОБА_1 видана посвідка на постійне проживання в Україні, в якій зазначено, що заявник зареєстрована з 19.01.2007 року за адресою: АДРЕСА_3 ( а.с. 6-7).

07 лютого 2007 року Державної податковою інспекцією в м.Славутичі ОСОБА_1 видана картка фізичної особи - платника податків ( а.с. 8).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , виданого 15 лютого 2005 року Куртамишським відділом ЗАГС Курганської області, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народилася ОСОБА_2 , батьками записані: ОСОБА_5 та ОСОБА_1 (а. с. 12).

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження , навчається у Славутицькій загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 1 Славутицької міської ради Київської області в 9-А класі з 01.09.2011 року і по теперішній час, що підтверджено довідкою зі школи № 01-38/05 від 20.01.202 року ( а.с. 45).

Відповідно до довідки з Управління адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області від 08.01.2020 року ОСОБА_2 з 19.01.2007 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ( а.с. 44).

17 січня 2020 року ОСОБА_2 видана ЧУ ГУ ДПС в Чернігівській області картка платника податків ( а.с. 46).

13 вересня 2013 року ОСОБА_2 видано закордонний паспорт Російської Федерації ( а.с. 13).

Згідно з паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 19 жовтня 1996 року на ім`я ОСОБА_3 Славутицьким МВ ГУ МВС України в Київській області, копія якого долучена до заяви, ОСОБА_3 з 14.01.1992 року був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 14-15).

Як вбачається з запису № 18 трудової книжки серії НОМЕР_2 , ОСОБА_3 16 листопада 1989 року прийнято на роботу на посаду електрослюсаря по ремонту та обслуговуванню автоматики та засобів вимірювання електростанцій 3 розряду в цех теплової автоматики та вимірювань ВО «Чорнобильська АЕС». Відповідно до записів 19, 20, 21 трудової книжки ОСОБА_3 він продовжував працювати на Чорнобильській АЕС до 2000 року, що підтверджено копією витягу з трудової книжки (а. с. 17-18).

Згідно із свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_6 , виданого 11 травня 1991 року міським відділом ЗАГС Київської області, ОСОБА_3 та ОСОБА_11 11 травня 1991 року зареєстрували шлюб, про що був здійснений актовий запис № 87. Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку ОСОБА_3, дружині ОСОБА_4 ( а.с. 47).

Згідно довідки, виданої 26 листопада 2019 року Управлінням адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області, ОСОБА_3 з 08.05.1990 року по 19.04.1991 року був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 (а. с. 20).

З 19.04.1991 року по 14.01.1992 року ОСОБА_3 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , що підтверджується довідкою Управління адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області від 26.11.2019 року (а. с. 21).

Відповідно до довідки, виданої 26.11.2019 року Управлінням адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області, ОСОБА_3 з 14.01.1992 року по 31.07.2019 року був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 19).

Згідно свідоцтва про смерть, виданого 27 липня Славутицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Київській області, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у м.Славутичі, про що здійснено актовий запис № 138 ( а.с. 16).

Як вбачається з листа Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області № 94/81.3218.1-19 від 09.11.2019 року, адресованого Славутицькому РВ ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області, матеріали справи про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження , повернуто, оскільки за результатами розгляду вставлено, що відповідно до п. 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215, у разі відсутності, зокрема, документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24.08.1991 року на території України (паспорт громадянина України зі штампом про місце реєстрації), подається відповідне рішення суду. Враховуючи, що зазначені форми карток прописки не є документами, які в установленому порядку передаються на зберігання до Державного архіву, вони не можуть слугувати документальним підтвердженням факту постійного проживання тієї чи іншої особи на території України до 24.08.1991 року (а. с. 22).

Вирішуючи заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, суд виходить з наступного.

Закон України «Про громадянство України» відповідно до Конституції України визначає правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб.

Підстави набуття громадянства України визначені в статті 6 Закону України «Про громадянство України», зокрема, відповідно до п.2 вказаної статті громадянство України набувається за територіальним походженням.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства. Іноземці із числа осіб, зазначених у частині двадцятій статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову від іноземного громадянства особи, яка отримала посвідку на тимчасове проживання на підставі частини двадцятої статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Частиною 2 статті 8 Закону України «Про громадянство України» визначено, що дитина, яка народилася чи постійно проживала на території УРСР (або хоча б один з її батьків, дід чи баба народилися чи постійно проживали на територіях, зазначених у частині першій цієї статті) і є особою без громадянства або іноземцем, щодо якого подано зобов`язання припинити іноземне громадянство, реєструється громадянином України за заявою одного з батьків або опікуна чи піклувальника.

Аналіз наведених положень Закону України «Про громадянство України» свідчить про те, що однією з умов набуття громадянства України за територіальним походженням є факт народження або постійного проживання до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», самого заявника або близького родича, зокрема, його діда.

Згідно з п. 29 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215, для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, дід чи баба якої постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами «а» - «в» пункту 24 цього Порядку, а також: а) документ, що підтверджує факт постійного проживання діда чи баби заявника на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту; б) документи, що засвідчують родинні стосунки заявника відповідно з дідом чи бабою, які постійно проживали на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту.

Відповідно до п. 44 Порядку, у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

За змістом ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності або відсутності неоспорюваних прав (частина 1).

Згідно пункту 5 частини 2 цієї статті суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ст. 259 цього Кодексу у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт (частина 1).

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Досліджені в судовому засіданні докази: копія свідоцтва про народження заявника ОСОБА_1 , свідоцтво про укладення шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , копія свідоцтва про народження ОСОБА_2 , копія паспорта ОСОБА_3 підтверджують той факт, що громадянин України ОСОБА_3 є дідом дочки заявника ОСОБА_2 .

Наведені докази: довідки Управління адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області про реєстрацію місця проживання ОСОБА_3 , на яких міститься печатка вказаної установи, копія витягу з трудової книжки ОСОБА_3 , копія паспорту громадянина України ОСОБА_3 , копія свідоцтва про укладення шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_12 , показання свідка ОСОБА_12 у їх сукупності та взаємозв`язку свідчать про той факт, що ОСОБА_3 постійно проживав до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», - у м. Славутичі Київської області і спростовують доводи, наведені у письмових поясненнях представника Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області .

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про доведеність того факту, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження , уродженець ст. Тобол Таранівського району Кустанайської області Республіка Казахстан, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Славутичі Київської області, Україна, рідний батько заявниці ОСОБА_1 , та дід ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно проживав до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», - у м. Славутичі Київської області, Україна. Встановлення вказаного факту необхідно для набуття громадянства України за територіальним походженням неповнолітньою дочкою заявника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За правилом частини ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішень у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

На підставі викладеного, керуючись статтями 258-259, 263-265, 319 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт того, що батько ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження , уродженець ст. Тобол Таранівського району Кустанайської області Республіка Казахстан, дід ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Славутичі Київської області, Україна, постійно проживав до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», - у м. Славутичі Київської області, Україна.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Славутицький міський суд. Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Заявник - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 року народження , РНОКПП НОМЕР_7 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Заінтересована особа - Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, , юридична адреса: м. Київ, вул. Березняківська, 4-а.

Повне рішення виготовлено 25 січня 2020 року.

Суддя Н. Ф. Теремецька