КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №361/7848/18 Головуючий у І інстанції Сердинський В.С.
Провадження №22-ц/824/885/2020 Головуючий у 2 інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020року колегія суддів судової палати у цивільних справах Київського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача Голуб С.А.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Таргоній Д.О.,

за участі секретаря судового засідання Сакалоша Б.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 жовтня 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на постанову головного державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Диких Олексія Олександровича, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Печерський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання неправомірною та скасування постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з названою скаргою посилаючись на те, що рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 серпня 2013 року в справі №361/4307/13-ц було частково задоволено позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у вихованні та спілкуванні з їх онуком ОСОБА_4 . Визначено порядок участі у вихованні та спілкуванні бабусі ОСОБА_2 та дідуся ОСОБА_3 з їхнім неповнолітнім онуком ОСОБА_4 , встановивши такі дні та години побачень з дитиною: перша та третя п`ятниця та субота щомісяця, з 10.00 год. п`ятниці до 19.00 год. суботи, а також можливість побачень у день народження дитини і святкові дні та три тижні протягом літнього періоду для проведення спільного відпочинку з дитиною за попереднім узгодженням такого відпочинку з батьком дитини.

06 грудня 2013 року Броварським міськрайонним судом Київської області було видано виконавчий лист у цивільній справі №361/4307/13-ц.

Постановою головного державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Диких О.О. від 24.11.2016 р. було відкрито виконавче провадження №52966416 із примусового виконання виконавчого листа Броварського міськрайонного суду Київської області від 06.12.2013 р. у цивільній справі №361/4307/13-ц.

09 листопада 2018 року представник ОСОБА_4 - адвокат Бойко М.М. подав до Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві клопотання з проханням надати для ознайомлення та зняття копій матеріали виконавчого провадження №52966416 із примусового виконання виконавчого листа Броварського міськрайонного суду Київської області від 06.12.2013 р. у справі №361/4307/13-ц.

Під час ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження №52966416 представник заявника довідався про винесення головним державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Диких О.О. постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 27.09.2018 р. у виконавчому провадженні №52966416, яким було встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_4 у праві керування транспортними засобами.

ОСОБА_4 в скарзі зазначав, що вищезазначену постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 27 вересня 2018 року він до 09 листопада 2018 року не отримував та про її існування нічого не знав.

Постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 27 вересня 2018 року у виконавчому провадженні №52966416 вважає незаконною.

Головним державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Диких О.О. прийнято постанову від 07 вересня 2018 року у виконавчому провадженні №52966416, якою на ОСОБА_4 було накладено штраф та встановлено зобов`язання боржнику виконати судове рішення упродовж 10 робочих днів.

Разом з тим, вищезазначену постанову державного виконавця Марон І.І. не отримував, а матеріали виконавчого провадження №52966416 не містять доказів її надсилання боржнику. Крім того, повідомлення державного виконавця про проведення побачення 21 та 22 вересня 2018 року боржник також не отримував, а матеріали виконавчого провадження №52966416 не містять доказів його надсилання боржнику.

Вважає, що при прийнятті постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 27 вересня 2018 року у виконавчому провадженні №52966416, головним державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Диких О.О. було порушено Закон України «Про виконавче провадження».

Більше того, безумовний примус державного виконавця, застосований до боржника у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, призвело до порушення прав не лише боржника, а і вкрай негативно вплинуло і на його сина - ОСОБА_4 , оскільки в такий спосіб державний виконавець обмежив можливість вільного пересування сина із своїм батьком на автомобілі. При цьому, навчається дитина в школі у м. Києві, а проживає за Києвом у с. Пухівка, Броварському районі, Київської області, а відтак тимчасове позбавлення батька у праві керування транспортним засобом призводить до безумовного обмеження права дитини на вільне пересування та ставить під загрозу можливість відвідувати дитиною школи у м. Києві.

Посилаючись на викладене, просив суд визнати поважною причину пропуску строку для подання скарги та поновити строк для подання скарги. Визнати неправомірною та скасувати постанову головного державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Диких Олексія Олександровича про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 27 вересня 2018 року у виконавчому провадженні №52966416.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 жовтня 2019 року в задоволенні скарги відмовлено.

ОСОБА_4 не погодився із рішенням суду і оскаржив його в апеляційному порядку.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що постанова від 27 вересня 2018 року про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_4 у праві керування транспортними засобами (далі - оскаржувана постанова), була винесена державним виконавцем Диких О.О. на підставі постанови про накладення штрафу від 09 березня 2017 року, акту виходу від 17 березня 2017 року, за яким боржником повторно не було виконано рішення суду та постанови про накладення штрафу в подвійному розмірі від 24 березня 2017 року.

Такий висновок суду не відповідає дійсності, оскільки із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що підставою для її прийняття були лише постанова про накладення штрафу від 09 березня 2017 року та акт від 24 березня 2017 року (зовсім інший акт, який судом не досліджувався і в матеріалах справи відсутній).

Отже має місце невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Оскаржувана постанова не є вмотивованою, оскільки в ній зазначена лише одна постанова про накладення штрафу від 09 березня 2017 року та акт від 24 березня 2017 року, який, як вже зазначалось, судом не досліджувався і в матеріалах справи відсутній.

Оскільки суд першої інстанції дійшов висновку про законність оскаржуваної постанови, яка в порушення закону не є вмотивованою, він допустив невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Крім того зазначає, що стаття 64-1 була внесена в Закон України «Про виконавче провадження» 28 серпня 2018 року, згідно із Законом № 2475-УПІ від 03 липня 2018 року, який набрав чинності 28 серпня 2018 року.

До 28 серпня 2018 року в Законі України «Про виконавче провадження» не було такого заходу примусового виконання рішення про встановлення побачення з дитиною як обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце (абзац 2 частини 2 Рішення Конституційного суду України від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99).

Як вже зазначалось, документом, що підтверджує певні встановлені факти або події у виконавчому провадженні є акт.

В оскаржуваній постанові державний виконавець застосовує статтю 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» до подій, що були зафіксовані в акті від 24 березня 2017 року, тобто які відбулися до набрання чинності Законом № 2475-VIIІ від 03 липня 2018 року, що є прямим порушенням Конституції України.

Оскільки суд першої інстанції погодився з таким застосуванням державним виконавцем норми статті 64-1 Закону України «Про виконавче провадження», він допустив неправильне застосування норм матеріального права.

Просить ухвалу суду скасувати і постановити нову ухвалу про задоволення скарги.

В порядку визначеному ст. 360 ЦПК України, на адресу апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_2 .

У відзиві зазначено, що апеляційна скарга ОСОБА_4 , є безпідставною та надуманою, а доводи викладені в ній необґрунтованими .

Боржником не надано жодного доказу, який підтверджує незаконність оскаржуваної ухвали та постанови від 27 вересня 2018 року.

Так, в апеляційній скарзі не вказано доказів, які б підтверджували обставини на які посилається скаржник, а твердження які містяться в ній спростовуються матеріалами справи.

За відсутністю інших доводів та доказів незаконності оскаржуваної ухвали та постанови від 27 вересня 2018 року, така ухвала відповідає всім законним вимогам.

Наголошує, що всі судові рішення є обов`язкові до виконання, а невиконання таких рішень тягне за собою покладення на таку особу заходів примусу, зокрема обмеження у праві керування транспортними засобами.

ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився.

Предсавник ОСОБА_4 адвокат Бондар І.Г., апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

ОСОБА_2 в судове засідання з`явилась, проти задоволення апеляційної скарги позивача заперечувала.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши учасників справи, які з`явилися в судове засідання, доходить висновку що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 серпня 2013 року визначено порядок участі у вихованні та спілкуванні бабусі ОСОБА_2 та дідуся ОСОБА_3 з їхнім неповнолітнім онуком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановивши такі дні та години побачень з дитиною: перша та третя п`ятниця та субота щомісяця, з 10.00 год. п`ятниці до 19.00 год. суботи, а також можливість побачень у день народження дитини і святкові дні та три тижні протягом літнього періоду для проведення спільного відпочинку з дитиною за попереднім узгодженням такого відпочинку з батьком дитини.

06 грудня 2013 року Броварським міськрайонним судом Київської області було видано виконавчий лист у цивільній справі №361/4307/13-ц (а.с.7).

Постановою головного державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Диких О.О. від 24 листопада 2016 року було відкрито виконавче провадження №52966416 із примусового виконання виконавчого листа Броварського міськрайонного суду Київської області від 06.12.2013 р. у цивільній справі №361/4307/13-ц (а.с.8).

Постановою головного державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Диких О.О. від 07 вересня 2018 року за невиконання рішення суду на боржника ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , накладено штраф на користь держави в розмірі 1700 грн., зобов`язано виконати рішення протягом 10 робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення (а.с.10).

Відповідно до акту державного виконавця від 21 вересня 2018 року, при здійснені виходу державного виконавця за адресою проживання боржника: АДРЕСА_1 , з метою забезпечення побачення бабусі ОСОБА_2 з їх неповнолітнім онуком ОСОБА_4 з 21 вересня 2018 року по 22 вересня 2018 року, встановлено, боржник ОСОБА_4 на вимогу державного виконавця не з`явився, двері квартири не відчинив, не забезпечив побачення ОСОБА_2 з її онуком ОСОБА_4 . Тобто рішення суду боржником не виконується (а.с.13).

Постановою головного державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Диких О.О. від 27 вересня 2018 року встановлено тимчасове обмеження боржника ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , у праві керування транспортними засобами (а.с.11).

На підставі заяв представника заявника адвоката Бойка М.М., останній ознайомився з матеріалами виконавчого провадження та отримав копію вищезазначеної постанови головного державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Диких О.О. 09 листопада 2018 року.

З огляду на викладене, у відсутність інших доказів отримання боржником оскаржуваної постанови, суд дійшов висновку про визнання причин пропуску строку поважними та поновлення заявнику ОСОБА_4 строку на оскарження постанови.

Також судом було встановлено, що постановою головного державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Диких О.О. від 09 березня 2017 року за невиконання рішення суду на боржника ОСОБА_4 , накладено штраф на користь держави в розмірі 1700 грн., зобов`язано виконати рішення протягом 10 робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення (а.с.43-44).

09 березня 2017 року головним державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Диких О.О. винесено вимогу державного виконавця боржнику ОСОБА_4 виконати рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 грудня 2013 року в справі №361/4307/13-ц, а саме: забезпечити побачення бабусі ОСОБА_2 з їхнім неповнолітнім онуком ОСОБА_4 з 17 березня 2017 року по 18 березня 2017 року, відповідно до вимог вищезазначеного виконавчого документа (а.с.45-46).

Відповідно до акту державного виконавця від 17 березня 2017 року, при здійснені виходу державного виконавця за адресою проживання боржника: АДРЕСА_1 , з метою забезпечення побачення бабусі ОСОБА_2 з їх неповнолітнім онуком ОСОБА_4 з 17 березня 2017 року по 18 березня 2017 року, встановлено, боржник ОСОБА_4 на вимогу державного виконавця не з`явився, двері квартири не відчинив, не забезпечив побачення ОСОБА_2 з її онуком ОСОБА_4 . Тобто рішення суду боржником не виконується (а.с.47).

Постановою головного державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Диких О.О. від 24 березня 2017 року за невиконання рішення суду на боржника ОСОБА_4 накладено штраф на користь держави в розмірі 3400 грн., зобов`язано забезпечити побачення бабусі ОСОБА_2 з їхнім неповнолітнім онуком ОСОБА_4 з 31 березня 2017 року по 01 квітня 2017 року, відповідно до вимог вищезазначеного виконавчого документа та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення (а.с.48-49).

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ч.1 ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Частина друга ст.18 ЦПК України визначає, що невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова від 27 вересня 2018 року про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_4 у праві керування транспортними засобами була винесена державним виконавцем Диких О.О. відповідно до вимог ч.3,4 ст. 641 ЗУ «Про виконавче провадження».

Судова колегія погоджується із такими висновками суду виходячи з такого.

Статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження» визначений порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення. Зокрема за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Як встановлено судом першої інстанції і ці обставини не спростовані доводами апеляційної скарги, ОСОБА_4 не виконував рішення суду, а тому 9 березня 2017 року на ОСОБА_4 державним виконавцем на підставі ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» накладався штраф у розмірі 1700 грн. (а.с. 43-44).

09 березня 2017 року ОСОБА_4 також була направлена вимога державного виконавця про виконання рішення суду, а саме 17 березня 2017 року забезпечити побачення ОСОБА_2 з онуком ОСОБА_4 (а.с. 45-46)

Оскільки рішення суду не було виконано ОСОБА_4 також і 17 березня 2017 року (а.с.47), 24 березня 2017 року державним виконавцем був накладений штраф у подвійному розмірі (а.с.48-49).

Тобто державним виконавцем були виконані вимоги ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження».

Разом із тим, Законом № 2475-VIII від 03 липня 2018 року Закон України «Про виконавче провадження» був доповнений статтею 64-1 «Виконання рішення про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною» наступного змісту:

1. Виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

2. Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

3. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.

4. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт, виносить постанову про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі, надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, звертається з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби, виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (із врахуванням обмежень, передбачених частиною десятою статті 71 цього Закону) та вживає інші заходи примусового виконання рішення, передбачені цим Законом.

5. У разі виконання рішення боржником виконавець складає акт та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

6. Якщо боржник у подальшому перешкоджає побаченням стягувача з дитиною, стягувач має право звернутися до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження. Після відновлення виконавчого провадження державний виконавець повторно здійснює заходи, передбачені цією статтею.

7. Рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною виконується у порядку, встановленому статтею 63 цього Закону.

Вказана стаття набрала чинності з 28 серпня 2018 року.

Тобто, починаючи з 28 серпня 2018 року в Законі України «Про виконавче провадження» з`явилась спеціальна стаття, яка регулює виконання рішень суду про встановлення побачень з дитиною. І саме цією нормою передбачений алгоритм дій сторін виконавчого провадження щодо виконання таких рішень, а також відповідальність і порядок притягнення до такої відповідальності за невиконання рішення суду. Вказаною статтею встановлені додаткові повноваження державного виконавця щодо притягнення боржника до відповідальності, зокрема тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами. Разом із тим, ч.7 ст. 64-1 передбачено, що рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною виконується у порядку, встановленому статтею 63 цього Закону. З наведеного випливає, що стаття 63 і ст. 64-1 не конкурують між собою, а застосовуються державним виконавцем одночасно.

Як вбачається із матеріалів справи, після набуття чинності Законом № 2475-VIII від 03 липня 2018 року, а саме статі 64-1, на виконання вимог ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець 07.09.2018 року виніс постанову про накладення на ОСОБА_4 штрафу за невиконання рішення суду, зобов`язав боржника виконати рішення суду і попередив про кримінальну відповідальність за його невиконання.

Керуючись ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» 21 вересня 2019 року державним виконавцем був складений акт про повторне невиконання рішення суду (а.с.18)

Таким чином у державного виконавця виникло право на підставі ч.4 ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» на встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами і 27 серпня 2018 року внесена постанова про таке обмеження.

Тобто державний виконавець діяв в межах наданих йому повноважень і порушень при винесені постанови вимог Закону України «Про виконавче провадження» ним не було допущено.

Та обставина, що підставою для винесення цієї постанови ним також були зазначені постанови про накладення штрафу, які були винесені в березні 2017 року, не можуть бути підставами для скасування цієї постанови. Постанова може бути скасована лише у випадку, якщо виконавець діяв не в порядку і не у спосіб передбачений законом, поза межами повноважень державного виконавця.

Оскільки судом були встановлені факти невиконання боржником рішення суду, а також факти реагування державним виконавцем на такі порушення відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що оскаржувана постанова державного виконавця прийнята відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця і право заявника не було порушено.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявним в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З врахуванням наведеного, судова колегія дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду м. Києва від 02 жовтня 2019 року в даній справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення в порядку та з підстав, що визначені ст. 389 ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 24 січня 2020 року.

Суддя-доповідач

Судді: