Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/3955/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.12.2020 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у складі: головуючий-суддя Рішко Г.І., секретар судового засідання Стрижак О.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду м.Виноградів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог: Виноградівська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно за законом.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати - ОСОБА_4 , після смерті якої залишилася спадщина житловий будинок з надвірними будівлями у АДРЕСА_1 . Після смерті спадкодавця позивач прийняв спадщину, оскільки на момент смерті спадкодавця проживав разом з ним. Право на оформлення спадкового майна померлої окрім позивача, належить також її чоловіку - ОСОБА_2 та сину - ОСОБА_3 , однак, вони із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталися. При зверненні в нотаріальну контору, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Відсутність реєстрації права власності на спадкове майно, в даному випадку перешкоджає оформленню спадкових прав у нотаріальному порядку. Просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 .

Сторони у підготовче судове засідання не з`явилися.

Позивач подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, та про те, що заявлені позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі задовольнити.

Відповідачі подали до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності та про те, що вимоги заявленого до них позову визнають повністю.

Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Вивчивши матеріали справи, з`ясувавши її дійсні обставини, оцінивши докази в їх сукупності, оглянувши заяви сторін, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень, викладених у ст.ст.13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами ст.55 Конституції України та ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист судом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.Веряця Виноградівського району померла мати позивача - ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 25.03.2010 року.

Після смерті спадкодавця залишилась спадщина, зокрема: житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Заповіту на випадок смерті мати не залишила.

Право на оформлення спадкового майна померлої окрім позивача, належить також її чоловіку - ОСОБА_2 та сину - ОСОБА_3 , відповідачам по справі. Однак, вони із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталися.

При зверненні в нотаріальну контору в порядку передбаченому ст. 1268 ЦК України, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове маймо.

У зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду з даним позовом.

Відповідно до довідки, виданої виконкомом Веряцької сільської ради Виноградівського району Закарпатської області від 19.10.2020 року за №02-20/630 житловий будинок, відповідно до погосподарської книги №3, номер об`єкта погосподарського обліку за №01-0240-1, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 рахується за померлою ОСОБА_4 .

Відповідно до довідки КП Виноградівське РБТІ №1022 від 05.11.2020 року будинок з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 завершений будівництвом. Згідно архівних даних КП «Виноградівське РБТІ» станом на 01.01.2013 року на житловий будинок правовстановлюючих документів не оформлено (копія довідки додається). Вартість будинку згідно цієї довідки становить 99 966 гривень.

Згідно визначення поняття спадкування у ч.1 ст.1216 ЦК України, таким є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

У відповідності до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з вимогами ч3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Отже, відсутність реєстрації права власності на спадкове майно, в даному випадку перешкоджає оформленню спадкових прав у нотаріальному порядку.

В п.3.1 узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 - що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.

Отже, застосуванню підлягає ст.392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Крім того, п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за №7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися д осуду за правилами позовного провадження.

Разом з тим, згідно п.6 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно.

Відповідно до П.37 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» 3 урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

У той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.328. ст.392 ЦК України).

Таким чином, незважаючи на те, що в порядку спадкування за законом позивач ОСОБА_1 успадкував житловий будинок, який згідно положень закону належить йому з часу відкриття спадщини, все ж не може реалізувати своє право на оформлення спадщини, від чого залежить можливість здійснення ним повноважень власника, тобто, володіння, користування та розпорядження спадковим майном.

Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, а визнання відповідачами позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позивач ОСОБА_1 як спадкоємець після смерті матері ОСОБА_4 має законне право на визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом.

Керуючись ст.ст.10, 12, 13, 43, 49, 200, 259, 263-265, 268 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцем с.Веряця Виноградівського району Закарпатської області, РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 82,8 кв.м., житлова площа 38,8 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийГ. І. Рішко