провадження № 22-ц/824/1880/2020 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 січня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Гасюк В.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Консанта Інвест Плюс» на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 23 серпня 2019 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстратор» Нікітіної Юлії Володимирівни, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чорнєй Віти Володимирівни, приватного нотаріуса Мойсика Романа Володимировича, Товариства з обмеженою відповідальністю «Консанта Інвест Плюс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артфінброк», третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, про визнання незаконним та скасування договору про відступлення прав та реєстраційних дій, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просив визнати незаконним та скасувати:

1. договір відступлення прав за іпотечним договором, серія та номер 1030, виданий 24 жовтня 2018 року, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лісіцина Я.Б.;

2. реєстраційні дії щодо внесення запису про право власності: 30418932 став Акт приймання - передачі та оцінки внеску до статутного капіталу серія та номер: 27.28, виданий 25 січня 2019 року, видавник: приватний нотаріус Київського нотаріального округу Мойсик Р.В.;

3. реєстраційні дії щодо внесення запису про право власності 29868078, підстава виникнення - договір відступлення прав за іпотечним договором, серія та номер 1030, виданий 24 жовтня 2018 року, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лісіцина Я.Б., договір іпотеки, серія та номер 2314у, виданий 14 вересня 2006 року, видавник: приватний нотаріус Київського нотаріального округу Кравченко І.В.. Підстава внесення - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 45067108 від 16 січня 2019 року. Власник Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артфінброк»;

4. реєстраційні дії щодо внесення запису про право власності: 30418932 від 19 лютого 2019 року, підстава внесення - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 45661695 від 22 лютого 2019 року, приватний нотаріус Чорнєй В.В. власник Товариство з обмеженою відповідальністю «Консанта Інвест Плюс».

У вересні 2019 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 та заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаної квартири.

Заява обґрунтована тим, що предметом спору є незаконне відчуження та реєстрація права власності на зазначену квартиру. Є підстави вважати, що квартира, яка належить позивачу, може бути відчужена на користь третіх осіб, що у разі невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Відповідачі вже двічі здійснили перереєстрацію права власності даної квартири на користь третіх осіб.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 23 серпня 2019 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.

В апеляційній скарзі ТОВ «Консанта Інвест Плюс» просить скасувати ухвалу суду першої інстанції через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що суд першої інстанції не вжив жодних заходів для з`ясування обставин, передбачених ч. 4 ст. 153 ЦПК України, оскільки наданих заявником пояснень та доказів було недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову. Суд не мотивував яким чином ймовірне рішення суду про можливе задоволення позовних вимог впливатиме на права та обов`язки заявника. Матеріали справи не містять доказів щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову. Обраний позивачем спосіб забезпечення позову не є співмірним із предметом спору. При вирішенні питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не лише позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів. За оспорюваним договором та іпотечним договором ОСОБА_1 є боржником/іпотекодавцем, який не виконав своїх зобов`язань. Суд порушив норми ч. 4 ст. 153 ЦПК України. Наклавши арешт на квартиру та заборонивши укладати всі види угод, пов`язані з відчуженням нерухомого майна, суд порушив права третіх осіб, а саме засновника та учасника ТОВ «Консанта Інвест Плюс» - ТОВ ФК «Артфінброк». Суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та/або обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи характер майна, на яке позивач просить накласти арешт, предмет спору, їх співмірність, а також те, що для вжиття заходів забезпечення позову є наявність достатніх підстав, які дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, зокрема, його подальше відчуження відповідачем, правомірність набуття якого оспорюється.

Однак, апеляційний суд не може погодитися з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до вимог ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року роз`яснено судам, що при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконанню чи утрудненню виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 оскаржує договір відступлення прав за іпотечним договором та реєстраційні дії щодо внесення запису про право власності на квартиру АДРЕСА_1 . Вказана квартира була набута у власність на підставі договору купівлі-продажу від 14 вересня 2006 року та є предметом іпотеки. Після відступлення прав за іпотечним договором право власності на квартиру перейшло до ТОВ ФК «Артфінброк», яке передало її до статутного капіталу ТОВ «Консанта Інвест Плюс».

Вважаючи, що нерухоме майно може бути відчужено, що у свою чергу утруднить або зробить неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову, позивач просив суд накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 та заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаної квартири.

Однак, способи забезпечення позову, які просить застосувати ОСОБА_1 , не є співмірними з заявленими позовними вимогами, оскільки у разі задоволення позову накладений на квартиру арешт та заборона вчиняти дії щодо квартири жодним чином не забезпечать виконання рішення суду. Позивачем оскаржуються реєстраційні дії щодо внесення запису про право власності, саме рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру чи записи про право власності на квартиру ОСОБА_1 не оскаржує.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

У пункті 51 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1141 від 26 жовтня 2011 року, зазначено, що внесення записів про скасування державної реєстрації прав здійснюється за заявою особи, заінтересованої у внесенні відповідних записів, а також у порядку, передбаченому статтею 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». У Державному реєстрі прав під час внесення записів про скасування державної реєстрації прав за допомогою програмних засобів його ведення автоматично поновлюються записи про речові права, їх обтяження, що існували до проведення державної реєстрації прав, що скасована, у разі їх наявності в Державному реєстрі прав.

Отже, поновлення записів про право власності на нерухоме майно за позивачем може мати місце виключно у разі скасування судом рішення про державну реєстрацію чи запису про право власності. Таких вимог позивач не заявляв. За таких обставин, визнання незаконними реєстраційних дій щодо внесення записів про право власності не тягне за собою поновлення права власності позивача на квартиру, на яку він просив накласти арешт та заборона вчиняти дії відносно неї, а, відтак, обраний позивачем спосіб забезпечення позову є не співмірним з заявленими вимогами і жодним чином не забезпечує виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову.

Крім того, в даному випадку апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що чинним законодавством України не передбачено можливості скасування укладеного договору, в тому числі, і договору про відступлення права вимоги. За наявності до того відповідних підстав укладений між певними особами договір може бути розірвано чи визнано недійсним. За таких обставин, забезпечення позову в цій частині шляхом накладення арешту на квартиру та заборони вчиняти дії щодо квартири, яка не є ні предметом спору, ні предметом договору про відступлення прав за іпотечним договором не буде співмірним з заявленими позовними вимогами і ніяким чином не буде забезпечувати виконання можливого рішення суду в цій частині у разі задоволення позову.

Разом з тим, не можуть бути прийняті до уваги доводи апеляційної скарги щодо невиконання позивачем своїх зобов`язань за оспорюваним договором та іпотечним договором, оскільки зазначені обставини не є предметом даного спору.

В апеляційній скарзі відповідач також зазначає, що суд першої інстанції порушив вимоги ч. 4 ст. 153 ЦПК України, згідно з якою у виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін. Однак, норми статті 153 ЦПК України передбачають розгляд заяви без повідомлення учасників справи та наділяють суд правом, а не обов`язком у виняткових випадках викликати сторін у судове засідання.

Відповідач також вказує на те, що суд порушив права засновника та учасника ТОВ «Консанта Інвест Плюс» - ТОВ ФК «Артфінброк». Однак, ТОВ ФК «Артфінброк» не оскаржував ухвалу про забезпечення позову в апеляційному порядку і в матеріалах справи відсутні докази того, що він уповноважував ТОВ «Консанта Інвест Плюс»представляти його інтереси у суді.

Враховуючи те, що способи забезпечення позову, які просить застосувати позивач, не є співмірними з заявленими позовними вимогами, висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру та заборони вчиняти певні дії не відповідають фактичним обставинам справи, що у відповідності до вимог ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення з прийняттям постанови по суті вимог заявника.

На підставі викладеного та керуючись статтями 149-153, 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Консанта Інвест Плюс» задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 23 серпня 2019 року скасувати та прийняти постанову.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстратор» Нікітіної Юлії Володимирівни, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чорнєй Віти Володимирівни, приватного нотаріуса Мойсика Романа Володимировича, Товариства з обмеженою відповідальністю «Консанта Інвест Плюс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артфінброк», третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, про визнання незаконним та скасування договору про відступлення прав та реєстраційних дій.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повне судове рішення складено 23 січня 2020 року.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.