Справа № 127/7029/15-ц
Провадження 4-с/127/94/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

у складі: головуючого судді Волошина С.В.,

за участі секретаря судового засідання Волхової М.А.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

головного державного виконавця відділу

примусового виконання рішень Управління

забезпечення примусового виконання рішень

у Вінницькій області Центрально-Західного

міжрегіонального управління Міністерства юстиції

(м. Хмельницький) Паламарчука В.В.,

представника стягувача Гринчук І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області з винесення постанови про опис та арешт майна боржника,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Люлик Р.І., звернувся до суду із скаргою, в якій просить визнати дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Паламарчука В.В. з винесення постанови про опис та арешт майна боржника за виконавчим провадженням №59143044 від 15.11.2019 року, неправомірними, зобов`язати державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Паламарчука В.В. скасувати постанову про опис та арешт майна боржника за виконавчим провадженням №59143044 від 15.11.2019 року, зобов`язати державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Паламарчука В.В. зняти арешт з майна ОСОБА_1 , що накладений на підставі постанови про опис та арешт майна боржника за виконавчим провадженням №59143044 від 15.11.2019 року.

В обґрунтуванні заявлених вимог, заявник посилається на те, що 22.11.2019 року скаржник отримав постанову про опис та арешт майна боржника від 15.11.2019 року (ВП №59143044), якою на належну скаржнику на праві власності 1/2 частку від 39/100 частин квартири АДРЕСА_1 накладено арешт та встановлено обмеження права користування ним: заборона відчуження, не псувати, не проводити демонтажних робіт та перепланування конструктивних елементів, призначено відповідальним зберігачем ОСОБА_3 , яка являється стягувачем в даному виконавчому провадженні. Скаржник, посилаючись на ч.3 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» вказує на те, що оцінка належної йому 1/2 частки від 39/100 частин квартири АДРЕСА_1 взагалі не проводилася, а в такому випадку, на його думку, неможливо встановити співмірність суми стягнення з урахуванням всіх витрат виконавчого провадження з вартістю квартири. Крім того, в оскаржуваній постанові відсутні дані про належне повідомлення скаржника про виконавчі дії, вчинені виконавцем, постанова не містить підпису боржника, не містить відмінних ознак майна, яке арештоване. Окрім того, скаржник вважає, що оскільки частка квартири, що належить йому, не може бути виділа, опис та арешт квартири є незаконним, як і передача її на зберігання заінтересованій особі стягувачу ОСОБА_3

Головний державний виконавець Паламарчук В.В. надав до суду «відзив» на скаргу, в якому просив відмовити ОСОБА_1 в задоволенні скарги. Свою позицію мотивував тим, що в постанові про опис та арешт майна від 15.11.2019 року зазначено склад приміщень, їх стан, площа, адреса розташування майна, поверх на якому вони знаходяться, кількість поверхів будинку, зазначено особу, якій передано майно на зберігання, попереджено її про кримінальну відповідальність, при винесенні постанови від 15.11.2019 року державним виконавцем дотримано всіх вимог, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень. З приводу того, що державним виконавцем не було проведено оцінку майна у відзиві зазначено, що згідно аб. 2 ч.2 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна. Постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні державним виконавцем винесено 27.11.2019 року, а тому вжито заходи для визначення вартості описаного та арештованого майна боржника відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень. Щодо того, що постанова не підписана боржником у відзиві зазначено, що боржник при проведенні виконавчих дій присутнім не був, копію оскаржуваної постанови він отримав 21.11.2019 року. Вважає твердження скаржника, викладені в скарзі, надуманими та такими, що не підтверджуються жодними доказами. Крім того, державний виконавець вважає строк звернення скаржника до суду з скаргою пропущеним, оскільки поданий після спливу десятиденного строку з дня отримання копії постанови.

В судовому засіданні скаржник підтримав вимоги скарги, просив скаргу задовольнити.

Представник ОСОБА_1 адвокат Люлик Р.І. в судовому засіданні підтримав вимоги скарги, зауважив, що оскаржувана постанова не містить підпису боржника, що є підставою для її оскарження, вказав, що скаржник не проживає в квартирі, на належну йому частку в якій накладено арешт, 4 роки, майно скаржника в квартирі наявне, яке саме, уточнити не зміг.

Головний державний виконавець Паламарчук В.В. в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні скарги, послався на відзив, наданий до суду, вказав, що в Законі України «Про виконавче провадження» та в Інструкції з організації примусового виконання рішень відсутні норми, які б зобов`язували державного виконавця повідомляти сторони виконавчого провадження (зокрема боржника) про вчинення виконавчих дій. Підпис боржник ставить в постанові за умови його присутності під час виконавчої дії. Поняті, за участі яких було проведено виконавчу дію випадкові перехожі.

В судовому засіданні представник стягувача ОСОБА_3 адвокат Гринчук І.В. проти задоволення скарги заперечила, оскільки оскаржувана постанова, на її думку, є законною.

Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали цивільної справи №127/7029/15-ц, дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Вінницьким міським судом Вінницької області від 24.05.2016 року у справі №127/7029/15-ц первісний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про розподіл майна подружжя задоволено частково, визнано за ОСОБА_3 право особистої приватної власності на Ѕ частину від 39/100 часток квартири під АДРЕСА_1 , стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 компенсацію за належну частку у майні, яке є сумісною власністю подружжя та відчужене без згоди ОСОБА_3 в сумі 79 073 (сімдесят дев`ять тисяч сімдесят три) грн. 50 коп, в решті позовних вимог відмовлено, в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності відмовлено (т.3 а.с. 87-88).

Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 19.09.2016 року у справі №127/7029/15-ц апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково, рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 24.05.2016 року змінено в частині компенсації, а саме: стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 150 000 грн. (сто п`ятдесят тисяч гривень) в рахунок компенсації від вартості продажу автомобілів, в решті рішення залишено без змін (т.3 а.с.171-173).

Постановою Верховного Суду від 03.10.2018 року рішення Апеляційного суду Вінницької області від 19 вересня 2016 року залишено без змін (т.3 а.с.231-235).

Вінницьким міським судом Вінницької області 14.05.2019 року у справі №127/7029/15-ц видано дублікат виконавчого листа (аркуш матеріалів скарги 32).

Постановою головного державного виконавця Староміського відділу ДВС міста Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області відкрито виконавче провадження №59143044 з примусового виконання виконавчого листа №127/7029/15-ц (аркуш матеріалів скарги 33).

В ході виконавчого провадження під час встановлення інформації щодо наявності у боржника ОСОБА_1 майна державним виконавцем від відповідних органів було отримано відомості про відсутність інформації щодо реєстрації за ОСОБА_1 транспортних засобів, відсутність відомостей про реєстрацію земельних ділянок за ОСОБА_1 , на обліку в органах ДФС ОСОБА_1 не перебуває (аркуші матеріалів скарги 34-39).

Згідно відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно власниками квартири АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (по 39/200 часток кожен) (аркуші матеріалів скарги 42-43).

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Паламарчука В.В. від 15.11.2019 року в ході виконавчого провадження №59143044 за участю понятих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 здійснено опис та арешт майна боржника ОСОБА_1 , а саме на 1/2 частину від 39/100 часток квартири АДРЕСА_1 , встановлено обмеження права користування майном (не відчужувати, не псувати, не проводити демонтаж та перепланування конструктивних елементів), відповідальним зберігачем призначено співвласника квартири ОСОБА_3 , яку попереджено про кримінальну відповідальність за розтрату, відчуження, приховування чи підміну описаного майна (аркуші матеріалів скарги 6-8).

Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Паламарчуком В.В. від 27.11.2019 року винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні для оцінки описаного та арештованого майна, а саме 1/2 частини від 39/100 часток квартири АДРЕСА_1 , для подальшої реалізації майна (аркуш матеріалів скарги 41).

Згідно звіту про незалежну оцінку 1/2 частини від 39/100 часток квартири АДРЕСА_1 , виконаного на виконання постанови від 27.11.2019 року (ВП №59143044) ринкова вартість об`єкта оцінки становить 137 110 гривень (аркуші матеріалів скарги 44-45).

Згідно з вимогами ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно п.а ч.1 ст. 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Як вбачається з матеріалів скарги скаржник ОСОБА_1 дізнався про порушення його права (отримав копію оскаржуваної постанови) 21.11.2049 року, а отже пропустив строк для звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця, подавши скаргу до суду 09.12.2019 року.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом (ч.2 ст.449).

Представник скаржника адвокат Люлик Р.І. у скарзі клопоче про поновлення ОСОБА_1 строку звернення до суду з цією скаргою, яке мотивував тим, що ОСОБА_1 звернувся до нього як адвоката для надання правової допомоги 01.12.2019 року (у вихідний день), договір про надання правової допомоги між ними було укладено 02.12.2019 року. Адвокату для належної підготовки позиції захисту клієнта потрібен був час, що і стало причиною пропуску звернення скаржником до суду зі скаргою.

Як відомо суду, 04.12.2019 року адвокат Люлик Р.І. звернувся до суду з позовною заявою від імені ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, предметом якої було визнання протиправною та скасування постанови про опис та арешт майна боржника від 15.11.2019 року.

Згідно автоматичного розподілу справ між суддями матеріали вищезазначеної позовної заяви розподілено судді Волошину С.В., який ухвалою від 06.12.2019 року повернув позовну заяву позивачу на підставі п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України (№127/32731/19).

Отже скаржник, реалізовуючи своє право на захист, забезпечене Конституцією України, в межах строку звернення до суду зі скаргою, звернувся до адвоката Люлика Р.І., який, визначаючись з правовою позицією представництва ОСОБА_1 , подав до суду позов, будучи не наділеним повноваженням на підписання від імені свого клієнта відповідних заяв, що обумовлено поспіхом, спрямованим на подання скарги у відповідний, визначений законом строк.

Суд вважає, що ставити в залежність від зазначених обставин право скаржника на звернення до суду за захистом, буде прямо суперечити законодавчо закріпленим правам людини та громадянина.

Враховуючи викладене та доводи, зазначені в скарзі, суд вважає, що скаржником пропущено строк для подання скарги з поважних причин, а тому, відповідно до ч.2 ст. 449 ЦПК України вважає за необхідне поновити заявнику пропущений з поважних причин строк для звернення до суду зі скаргою.

Відповідно до ст. 1 Закону України „Про виконавче провадження, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 6 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Згідно ч.1,ч. 2, ч. 5 ст. 48 Закону, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Згідно ч.ч. 3,4 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом. Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам. У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Згідно ч.5 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника. У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов`язково зазначаються: якщо опису підлягає земельна ділянка - її розмір, цільове призначення, наявність комунікацій тощо; якщо опису підлягає будівля, споруда, приміщення, квартира - загальна площа, кількість кімнат (приміщень), їх площа та призначення, матеріали стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди; якщо опису підлягає транспортний засіб - марка, модель, рік випуску, об`єм двигуна, вид пального, пробіг, комплектація, потреба у ремонті, колір тощо.

Як вбачається зі змісту постанови про опис та арешт майна від 15.11.2019 року державний виконавець здійснив докладний опис майна, на яке накладається арешт (1/2 частини 39/100 квартири АДРЕСА_2 ), яке належить на праві власності боржнику ОСОБА_1 , зазначивши загальну площу 39/100 квартири, приміщення, які входять до складу квартири (частина коридору, кімната з кухнею-нішею), їх площу, призначення, матеріали стін («відвалюється штукатурка»), детально описав стан приміщень («приміщення перебувають в незадовільному стані, відрізані від електро -, газо та водопостачання, пічне опалення зруйноване»), кількість поверхів та поверх або, на яких розташоване приміщення («приміщення знаходяться на 2-му поверсі двоповерхового будинку»).

Згідно п.10 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за № 489/20802, після виявлення майна (коштів) боржника виконавець проводить опис та арешт цього майна (коштів), про що виносить постанову. У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника повинні бути вказані: назва кожного внесеного в постанову предмета і його відмінні ознаки (вага, метраж, розмір, форма, вид, колір, товарний знак, проби, виробнича марка, дата випуску, ступінь зносу тощо); якщо вилучені предмети мають ознаки дорогоцінних металів, каменів органічного та неорганічного утворення, перлів тощо, то вони ретельно описуються з визначенням усіх особливих ознак, відповідним чином пакуються в конверт, прошиваються, підписуються виконавцем та іншими учасниками, які були присутніми під час опису; якщо проводилось опечатування предмета, зазначається, які предмети, приміщення, сховища були опечатані, кількість накладених печаток та спосіб опечатування; прізвище, ім`я та по батькові особи, якій передано майно на зберігання, а якщо майно передано на зберігання не боржнику, а іншій особі, - паспортні дані, її місце проживання (далі - зберігач); відмітка про роз`яснення зберігачеві майна обов`язків із збереження майна, попередження про кримінальну та іншу відповідальність, встановлену законодавством, за його розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт; якщо виконавець установив зберігачеві обмеження права користуватися майном, зазначаються вид, обсяги і строки обмеження; відмітка про роз`яснення сторонам виконавчого провадження або заставодержателю про можливість у 10-денний строк з дня винесення постанови досягти згоди щодо вартості майна та необхідність письмово повідомити про це виконавця; зауваження або заяви стягувача, боржника, осіб, що були присутні при описі.

Постанова про опис та арешт майна (коштів) підписується виконавцем, понятими, зберігачем майна, боржником та стягувачем, їх представниками, а також іншими особами, які були присутні при проведенні опису майна (коштів). У разі відмови від підпису осіб, що були присутні при виконанні, про це робиться відмітка в постанові.

Як вбачається з постанови про опис та арешт майна від 15.11.2019 року підпис боржника в постанові дійсно відсутній, однак інформації про те, що боржник був присутній під час проведення виконавчої дії вона також не містить.

Боржник посилаючись на те, що постанова не містить підпису боржника або відмітки про те, що він від підпису відмовився, також не зазначення того, що він був присутній під час проведення виконавчої дії, вказує на її незаконність, разом з тим закон не пов`язує відсутність боржника під час вчинення виконавчої дії з її незаконністю.

Крім того, Закон України «Про виконавче провадження» не містить норми, яка б зобов`язувала державного виконавця повідомляти учасників виконавчого провадження про намір вчинити виконавчу дію.

Згідно ч.1 ст.22 Закону України «Про виконавче провадження», присутність понятих є обов`язковою у випадку, передбаченому частиною третьою статті 53 цього Закону, а також у разі відсутності боржника або його представника під час вчинення виконавчих дій, пов`язаних з примусовим входженням на земельні ділянки, до нежитлових приміщень і сховищ, де зберігається майно боржника, на яке звернено стягнення, або майно стягувача, яке має бути повернуто йому в натурі, до житла, іншого володіння особи для забезпечення примусового виселення з нього та вселення в нього, під час проведення опису, арешту, вилучення і передачі майна.

Враховуючи те, що виконавча дія з опису та арешту майна боржника була здійснена за участі понятих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , суд приходить до висновку, що боржник був відсутній під час виконавчої дії, а тому його підпис відсутній в постанові від 15.11.2019 року з об`єктивних причин, його відсутність, згідно ст.22 Закону, компенсовано присутністю понятих.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження, у разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна.

Відповідно до ч.4 цієї статті у разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, державний виконавець після винесення постанови про опис та арешт майна боржника від 15.11.2019 року виконав зазначену вимогу Закону, залучивши постановою від 27.11.2019 року суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна, який провів оцінку майна, що належить боржнику, про що склав відповідний звіт.

Щодо доводів скаржника про неможливість передачі майна на зберігання іншим особам, то на думку суду таке спростовується нормами ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої майно, на яке накладено арешт, крім майна, зазначеного у ч. 8 ст. 56 цього Закону, передається на зберігання боржникові або іншим особам (далі - зберігач), що призначені виконавцем у постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника, під розписку.

Описане майно державним виконавцем передано на зберігання під розписку стягувачу ОСОБА_3 , що не заборонено Законом.

За ст.448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ст.451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали скарги та виконавчого провадження, не вбачає порушень зі сторони державного виконавця при вчиненні виконавчої дії, що полягала в описі та арешті майна норм Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень № 512/5 від 02.04.2012 р.

Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, враховуючи, що виконавчі дії, вчинені державним виконавцем в ході примусового виконання рішення суду здійснені з додержанням чинного законодавства, суд приходить до висновку, що доводи скарги не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, а тому не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст.354, 450, 451, 452, 453 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання представника скаржника ОСОБА_1 адвоката Люлика Романа Івановича про поновлення строку звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області з винесення постанови про опис та арешт майна боржника від 15.11.2019 року та зобов`язання скасувати арешт - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області з винесення постанови про опис та арешт майна боржника від 15.11.2019 року та зобов`язання скасувати арешт.

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області з винесення постанови про опис та арешт майна боржника від 15.11.2019 року та зобов`язання скасувати арешт відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 23.01.2020 року.

Суддя: