Провадження №22-ц/812/207/20
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 січня 2020 року м. Миколаїв

справа № 489/5564/19

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого Коломієць В.В.

суддів Базовкіної Т.М., Данилової О.О.,

розглянувши у спрощеному провадженні без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей» (далі ТОВ «Місто для людей») про розірвання договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, за апеляційною скаргою, поданою представником ОСОБА_1 - адвокатом Павловичем Євгенієм Володимировичем - на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва, постановлену 17 жовтня 2019 року під головуванням судді Коваленко І.В. у приміщенні цього суду, повний текст ухвали складений цього ж дня,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Павловича Є.В. - звернулась до суду з позовом до ТОВ «Місто для людей Миколаїв» про розірвання договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком.

Позивач зазначала, що 16 липня 2018 року між співвласниками багатоквартирного будинку за адресою АДРЕСА_1 в особі уповноваженої особи органу відповідної місцевої ради та ТОВ «Місто для людей Миколаїв» укладено Договір № 2/156 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком. 04 грудня 2018 року Загальними зборами співвласників будинку було прийнято рішення про розірвання цього договору та укладання нового з комунальним підприємством «Дирекція єдиного замовника «Океан».

Посилаючись на те, що відповідач відмовляється розірвати даний договір в добровільному порядку, просила визнати розірваним Договір № 2/156 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 16 липня 2018 року, починаючи з 30 грудня 2018 року та стягнути витрати на правову допомогу згідно Акту наданих послуг у сумі 5000 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17 жовтня 2019 року цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 передано до Корабельного районного суду м. Миколаєва на підставі ч.1 ст. 31 ЦПК України

Не погодившись з цією ухвалою представник позивача адвокат Павлович Є.В. - подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив скасувати ухвалу та направити справу на розгляд за підсудністю до Ленінського районного суду м. Миколаєва. На думку апелянта, суд помилково вважав, що розгляд даної справи повинен відбуватися за правилами виключної підсудності, а не загальної підсудності - за місцезнаходженням відповідача.

За положеннями ч.2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду про передачу справи за підсудністю розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з огляду на нижчевикладене.

Постановляючи ухвалу про передачу до Корабельного районного суду м. Миколаєва цивільної справи за позовом ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що предметом спору є розірвання договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , яка за територіальністю відноситься до Корабельного району м. Миколаєва, а тому зважаючи на положення ч.1 ст.30 ЦПК України на вказані правовідносини розповсюджується виключна підсудність.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки він відповідає вимогам процесуального закону.

Так, за приписами п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, тобто спір, може стосуватися як правового статусу нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним; про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна; про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна; про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Оскільки між сторонами виник спір з приводу розірвання договору, предметом якого є надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території за адресою АДРЕСА_1 , то Ленінський районний суд м. Миколаєва в оскаржуваній ухвалі дійшов вірного висновку, що справа підсудна саме Корабельному районному суду м. Миколаєва.

Доводи апеляційної скарги про необхідність застосування до спірних правовідносин правил загальної підсудності за місцезнаходженням відповідача не можуть бути прийняті до уваги, оскільки ґрунтуються на помилковому тлумаченні положень діючого процесуального законодавства. Між тим, за приписами цивільного процесуального закону при конкуренції виключної підсудності з іншими видами територіальної підсудності перевага завжди надається виключній підсудності.

Оскільки порушень судом норм законодавства не встановлено, то відповідно до ст. 375 ЦПК України колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381,382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу, подану представником ОСОБА_2 - адвокатом Павловичем Євгенієм Володимировичем залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17 жовтня 2019 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та не підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду.

Головуючий В.В Коломієць

Судді Т.М. Базовкіна

О.О. Данилова

Повний текст постанови складено 23 січня 2020 року