КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №755/8818/18 головуючий у І інстанції: Чех Н.А.
провадження 22-ц/824/6142/2020 доповідач: Сліпченко О.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 грудня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: Сліпченка О.І. (суддя-доповідач), Іванової І.В., Сушко Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 11 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка», публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Скайд», товариство з обмеженою відповідальністю «Фінанс-Лайн», про відшкодування матеріального збитку, заподіяного внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд,-

ВСТАНОВИВ:

В червні 2018 року ОСОБА_2 звернулась з вищевказаним позовом, який обґрунтовано тим, що 09 лютого 2017 року у м. Києві на перехресті проспекту П. Тичини та вулиці Дніпровська набережна відбулась ДТП за участю автомобіля «Mazda», державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля «Lexus», державний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , та який належить їй (позивачу) на праві приватної власності.

Внаслідок даної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 23 березня 2017 року відповідача було визнано винним у ДТП і піддано адміністративному стягненню.

Відповідно до Звіту про оцінку автомобіля «Lexus», державний номер НОМЕР_2 , від 22 березня 2017 року матеріальний збиток, який завдано в наслідок пошкодження її транспортного засобу, складає 40 959,08 грн.

Оскільки її майно було пошкоджено, що призвело до неможливості користування автомобілем, та мала клопоти по його ремонту, це викликало у неї певні душевні страждання, у зв`язку з чим просила стягнути з відповідача і моральну шкоду, яку оцінила в розмірі 10 000,00 грн.

Просила стягнути з відповідача матеріальний збиток в розмірі 40 959,08 грн. та моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 11 червня 2019 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права.

Зазначає, що місцевий суд не врахував того, що його цивільно-правова відповідальність була застрахована, а тому висновок щодо стягнення спірних сум з нього вважає помилковим.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 посилається на те, що матеріали справи не містять страхового полісу та доказів, які б свідчили про те, що відповідач повідомив страховика про настання страхового випадку, тому вважає висновки місцевого суду обґрунтованими.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 369 ЦПК України з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами;

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів

3) показань свідків.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає не в повній мірі.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять доказів укладення відповідачем страхового договору, тому відповідальність по відшкодуванню матеріальної шкоди має нести саме відповідач.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 09лютого 2017 року о 09:15 годині, в м.Києві на перехресті проспекту П. Тичини та вулиці Дніпровська набережна відбулась ДТП за участю автомобіля «Mazda», державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля «Lexus», власником якого є ОСОБА_2 .

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 23 березня 2017 року винним у даній ДТП визнано ОСОБА_1 .

Згідно Звіту про оцінку колісного транспортного засобу № 187-2017 від 22 березня 2017 року, складеного ТОВ «Незалежна експертно-асистуюча компанія», вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Lexus», державний номер НОМЕР_2 , складає 40 959,08 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 981 ЦК України договір страхування укладається в письмовій формі. Договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката).

У разі недодержання письмової форми договору страхування такий договір є нікчемним.

За змістом ст. 979 ЦК України та частини 1 статті 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно зі ст. 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Відповідно до ст. 18 Закону України "Про страхування" факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування. Договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування.

Відповідно до пункту 49.1 статті 49 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності має право здійснювати страховик, який: має ліцензію на здійснення даного виду страхування; є членом МТСБУ.

Згідно із статтею 52 цього Закону передбачено:

-пунктом 52.1. Членство страховика в МТСБУ припиняється у разі виключення такого страховика із членів МТСБУ або втрати цим страховиком статусу асоційованого члена МТСБУ.

-пунктом 52.4. Страховик у разі припинення його членства в МТСБУ втрачає право укладати будь-які договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Припинення повного членства в МТСБУ позбавляє страховика права укладати договори міжнародного страхування.

-пунктом 52.5. Страховик, членство (у тому числі повне) якого припинено, зобов`язаний виконати свої зобов`язання згідно з укладеними ним договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до копії протоколу, наданої позивачем, цивільно-правова відповідальність відповідача станом на день здійснення ДТП була застрахована, що підтверджувалось полісом АЕ «9051989» (а.с. 12-14 т.1).

Відповідно до даних веб-сайту МТСБУ, щодо перевірки статусу чинності полісу внутрішнього страхування за результатами пошуку за номером полісу «АЕ 9051989» станом на 12 жовтня 2017 року (дата вчинення ДТП) поліс не являвся недійсним.

Відповідно до даних веб-сайту МТСБУ страховика ПАТ «СК «СКАЙД» було позбавлено права укладати договори страхування ОСЦПВВНТЗ з 31 травня 2016 року.

Дата початку дії полісу «АЕ 9051989» 01 травня 2016 року.

Таким чином договір страхування було укладено до моменту позбавлення ПАТ «СК «СКАЙД» права його укладення.

Поліс АЕ «9051989» являвся дійсним до 30 квітня 2017 року.

Ураховуючи, що дорожньо-транспортна пригода мала місце 09 лютого 2017 року, відповідно до статті 52 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ПАТ «СК «СКАЙД» не звільнена від зобов`язань згідно із укладеними договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Той факт, що позивачу було відомо про те, що цивільно-правова відповідальність відповідача являлась застрахованою на момент вчинення ДТП підтверджується матеріалами справи та його поясненнями, зокрема копіями повідомлення ПАТ «СК «СКАЙД» про дорожньо-транспортну пригоду та заяви на виплату відшкодування.

Враховуючи вищенаведені обставини, відсутні підстави для стягнення заподіяної шкоди з відповідача, оскільки покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплатив страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Враховуючи, що вина відповідача у заподіянні моральної шкоди позивачу не встановлена, підстави для її стягнення відсутні.

Враховуючи те, що місцевим судом було невірно з`ясовано обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір у розмірі 1057,20 грн., сплачений відповідачем, повинен бути покладений на позивача згідно із ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 11 червня 2019 року скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка», публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Скайд», товариство з обмеженою відповідальністю «Фінанс-Лайн», про відшкодування матеріального збитку, заподіяного внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) судовий збір в розмірі 1057 (одна тисяча п`ятдесят сім) грн. 20 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено «16» грудня 2020 року.

Сліпченко О.І.

Іванова І.В.

Сушко Л.П.