Справа №461/3890/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2020 року м.Львів

Галицький районний суд міста Львова

в складі:

головуючого судді Юрківа О.Р.,

за участю:

секретаря судового засідання Цибулько О.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , за участю третьої особи: ОСОБА_6 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , за участю третьої особи: ОСОБА_6 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням квартироюАДРЕСА_1 .

Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 та його батькові, ОСОБА_6 , на підставі свідоцтва про право власності на квартиру № НОМЕР_1 від 10 січня 2008 року на праві спільної сумісної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_2 . Між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 25 березня 2008 року був укладений шлюб. До моменту реєстрації шлюбу ОСОБА_4 вже мала доньку - ОСОБА_5 , 2001 року народження, що не є їх спільною дитиною. Рішенням Галицького районного суду міста Львова від 03 лютого 2020 року у справі № 461/7603/19 шлюб між позивачем та відповідачем ОСОБА_4 було розірвано. Після розірвання шлюбу в добровільному порядку ОСОБА_4 та ОСОБА_5 дану квартиру покидати відмовились, тим самим створюють перешкоди позивачу як власнику житла у здійсненні права користування його майном. Просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 14.05.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

02.07.2020 року до суду надійшла заява позивача про залучення до участі в справі третьої особи ОСОБА_6

03.07.2020 року до суду подано представником відповідачів відзив на позовну заяву.

03.07.2020 року до участі в справі залучено третю особу ОСОБА_6 .

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить позов задовольнити. Пояснив суду, що в половині травня 2020 року відповідачі покинули житло в добровільному порядку. Він в той час знаходився на роботі, йому передзвонив сусід і сказав, що відповідачі на автомобілі вивозять речі. Відповідачі вивезли особисті речі, посуд, меблі, техніку, залишили голі стіни і деякі речі. Проживають в селі Буців Мостиського району Львівської області. З моменту розірвання шлюбу відповідачі комунальні послуги не оплачують.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить позов задовольнити. Пояснив суду, що відповідачами у даній справі є колишня дружина та її донька, на разі вони не проживають у квартиріАДРЕСА_1 та забезпечені іншим житлом. Поведінка відповідачів спрямована на виникнення житлових конфліктів міжусобних. Квартиру відповідачі покинули добровільно квартиру та забрали свої речі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги заперечив, просить відмовити в задоволенні позову. Пояснив суду, що відповідачі не чинять позивачу перешкод у користуванні квартирою. Відповідачка стверджує, що їй вчиняють перешкоди у користуванні, тривають постійні сварки. Де проживають відповідачі на даний час представнику не відомо. Влітку вони поїхали проживати в село до бабусі. В середині липня та в серпні вони були змушені переїхати до бабусі. Діти ОСОБА_7 та ОСОБА_8 навчаються у м. Львові. Відповідачі мають намір повернутися в квартиру.

Третя особа ОСОБА_6 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить позов задовольнити. Пояснив суду, що відповідачам не чинили перешкод у користуванні квартирою. Відповідачі користувались кімнатою розміром 18 кв. м. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проживали в квартирі до літа. Потім приїхали на автомобілі та вивезли речі і майно, залишили в квартирі тільки деякі речі. Вивозили речі за два підходи.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на квартиру № НОМЕР_1 від 10.01.2008 року виданого Управлінням комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради , квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та члену його сім`ї ОСОБА_6 /а. с. 7/.

З рішення Галицького районного суду м. Львова від 03.02.2020 року у справі №461/7603/19 вбачається, що шлюб, укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 ( дівоче прізвище ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 25.03.2008 року, Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції міського відділу реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, відповідний актовий запис №424 розірвано /а. с. 8/.

З довідки від 01.07.2020 року виданої Львівським комунальним підприємством «Старий Львів» вбачається, що в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають п`ятеро осіб: ОСОБА_1 , ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 /а. с. 64/.

Згідно акту фактичного проживання від 02.07.2020 року складеного комісією ЛПК «Старий Львів», вбачається. що в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані, але не проживають: ОСОБА_10 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 /а. с. 65/.

Згідно акту фактичного проживання від 02.07.2020 року складеного комісією ЛПК «Старий Львів», вбачається, що в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані, але не проживають: ОСОБА_10 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 /а. с. 65/.

Відповідно до акту фактичного проживання від 04.08.2020 року складеного комісією ЛПК «Старий Львів», вбачається, що в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані, але не проживають: ОСОБА_10 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 /а. с. 77/.

Згідно довідки від 23.09.2020 року №01-19/84 та довідки від 29.10.2020 року №01-19/96 виданої Закладом загальної середньої освіти №87 Львівської міської ради імені Ірини Калинець вбачається, що ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , навчається в шостому класі даного закладу і перебуває кожного дня в навчальному закладі /а. с. 96, 98 /.

З довідки №1179/2020 від 27.10.2020 року виданої Національним університетом «Львівська політехніка» вбачається, що ОСОБА_5 є студенткою другого курсу денної форми навчання, закінчує навчання в червні 2023 року /а. с. 99/.

Згідно акту фактичного проживання від 29.09.2020 року складеного комісією ЛПК «Старий Львів», вбачається, що в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані, але не проживають: ОСОБА_10 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 /а. с. 101/.

Відповідно до акту фактичного проживання від 29.10.2020 року складеного комісією ЛПК «Старий Львів», вбачається, що в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані, але не проживають: ОСОБА_10 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 /а. с. 100/.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 379 Цивільного кодексу України передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання у них.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно ст. 64 Кодексу, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.

Згідно ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Підстави, умови, порядок укладення та припинення договору найму житла, що є об`єктом права державної або комунальної власності, встановлюються законом. До договору найму житла, крім найму житла, що є об`єктом права державної або комунальної власності, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 825 ЦК України наймач житла має право за згодою інших осіб, які постійно проживають разом з ним, у будь-який час відмовитися від договору найму, письмово попередивши про це наймодавця за три місяці. Якщо наймач звільнив помешкання без попередження, наймодавець має право вимагати від нього плату за користування житлом за три місяці, якщо наймодавець доведе, що він не міг укласти договір найму житла на таких самих умовах з іншою особою. Наймач має право відмовитися від договору найму житла, якщо житло стало непридатним для постійного проживання у ньому. Дострокове розірвання договору оренди житла з викупом до моменту набуття орендодавцем права на житло здійснюється у порядку, визначеному законом. Договір оренди житла з викупом може бути розірвано у випадках, визначених законом. Договір найму житла може бути розірваний за рішенням суду на вимогу наймодавця у разі: 1) невнесення наймачем плати за житло за шість місяців, якщо договором не встановлений більш тривалий строк, а при короткостроковому наймі - понад два рази; 2) руйнування або псування житла наймачем або іншими особами, за дії яких він відповідає. За рішенням суду наймачеві може бути наданий строк не більше одного року для відновлення житла. Якщо протягом строку, визначеного судом, наймач не усуне допущених порушень, суд за повторним позовом наймодавця постановляє рішення про розірвання договору найму житла. На прохання наймача суд може відстрочити виконання рішення не більше ніж на один рік. Договір найму частини будинку, квартири, кімнати (частини кімнати) може бути розірваний на вимогу наймодавця у разі необхідності використання житла для проживання самого наймодавця та членів його сім`ї. Наймодавець повинен попередити наймача про розірвання договору не пізніше ніж за два місяці. Якщо наймач житла або інші особи, за дії яких він відповідає, використовують житло не за призначенням або систематично порушують права та інтереси сусідів, наймодавець може попередити наймача про необхідність усунення цих порушень. Якщо наймач або інші особи, за дії яких він відповідає, після попередження продовжують використовувати житло не за призначенням або порушувати права та інтереси сусідів, наймодавець має право вимагати розірвання договору найму житла.

Згідно ст. 826 ЦК України у разі розірвання договору найму житла наймач та інші особи, які проживали у помешканні, підлягають виселенню з житла на підставі рішення суду, без надання їм іншого житла.

Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ст. 72 ЖК України порядок визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно ст. 168 ЖК України укладений на визначений строк договір найму жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, припиняється після закінчення цього строку, і його може бути продовжено лише за угодою між наймачем і наймодавцем. Дострокове розірвання договору найму жилого приміщення з ініціативи наймодавця можливе лише за згодою наймача. Договір найму жилого приміщення, укладений на невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо жиле приміщення, займане наймачем, необхідне для проживання йому та членам його сім`ї. У цьому випадку власник будинку (квартири) повинен попередити наймача про наступне розірвання договору за три місяці. Договір найму жилого приміщення, укладений як на визначений так і на невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо наймач або особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи одному будинку, а також у разі систематичного невнесення наймачем квартирної плати і плати за комунальні послуги.

Відповідно до ст. 169 ЖК України у разі припинення договору найму жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, наймач і особи, які проживають разом з ним, зобов`язані звільнити жиле приміщення, а в разі відмовлення - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до чинного житлового законодавства (ст. 71 ЖК України) при відсутності без поважних причин наймача або членів його сім`ї, в тому числі колишніх, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ст.72 цього Кодексу, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

В п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України від 12 квітня 198 5року №2«Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз`яснив судам, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК) необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Судом встановлено, що на час подання позову до суду відповідачі проживали в квартирі АДРЕСА_1 . Суд не бере до уваги акти фактичного проживання від 02.07.2020 року, 04.08.2020 року, 29.09.2020 року, 29.10.2020 року з яких вбачається, що відповідачі зареєстровані, але не проживають квартирі АДРЕСА_1 , оскільки дані акти не підтверджують відсутність відповідачів за місцем реєстрації до подання позову та не є підставою для визнання осіб, такими, що втратили право на користування квартирою, оскільки не підтверджують їх відсутність більше ніж півроку за місцем реєстрації.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 , який є сусідом позивача, показав суду, що відповідачка ОСОБА_4 знаходиться на заробітках за кордоном. Її дочка ОСОБА_5 проживала в квартирі позивача близько року. Позивач не чинить перешкод у користуванні квартирою. Відповідачка ОСОБА_4 постійно провокувала конфлікти, за місцем реєстрації бачив її тільки на свята. Відповідачі з`їхали з квартири позивача та забрали свої речі. З того часу він їх не бачив.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 , який є сусідом ОСОБА_1 , показав суду, що відповідачі не проживають за місцем реєстрації більше трьох місяців, свої речі вони вивезли з квартири. Відповідачка ОСОБА_4 рідко бувала за місцем своєї реєстрації, оскільки більшість часу перебуває за кордоном. Скандалів між позивачем та відповідачами він не чув. Квартиру відповідачі покинули добровільно.

Однак суд не приймає до уваги надані показання свідків в судовому засіданні, оскільки вони також не підтверджують обставини на які посилається позивач.

З ст. 64 ЖК України випливає, що відповідачі набули прав наймача, договору найму розірвано не було. Позивач не попереджав відповідачів про намір розірвати договір найму у строк передбачений законодавством.

Позивач посилається на норми законодавства, що регулюють відносини, які виникають з сервітуту, однак суд вважає, що в даному випадку застосування норм Цивільного кодексу України про сервітут є недостатнім виходячи із гарантій, що випливають із житлового законодавства та інших норм ЦК України.

Згідно ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 406 ЦК України сервітут припиняється у разі:1) поєднання в одній особі особи, в інтересах якої встановлений сервітут, і власника майна, обтяженого сервітутом; 2) відмови від нього особи, в інтересах якої встановлений сервітут; 3) спливу строку, на який було встановлено сервітут; 4) припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту; 5) невикористання сервітуту протягом трьох років підряд; 6) смерті особи, на користь якої було встановлено особистий сервітут. Сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Власник земельної ділянки має право вимагати припинення сервітуту, якщо він перешкоджає використанню цієї земельної ділянки за її цільовим призначенням. Сервітут може бути припинений в інших випадках, встановлених законом.

До матеріалів справи не долучено документів, які б підтверджували укладення сервітуту між позивачем та відповідачами, не визначалось умов сервітуту, тому, відповідно, суд не може оцінювати сервітутних відносин, оскільки вони не виникли у законом встановленому порядку.

Згідно з ч. 3 ст. 1 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до вимог ст. 76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За приписами ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З долучених до матеріалів справи документів, не вбачається, що між сторонами було укладено договір сервітуту та визначено умови сервітуту. У відповідачів виникли права наймачів відповідно до норм законодавства. Позивачем не долучено до матеріалів справи доказів на підтвердження того, що він не попереджав відповідачів, у встановлений відповідно до норм законодавства строк, про розірвання договору найму. До матеріалів справи не долучено доказів, що підтверджують відсутність відповідачів понад 6 місяців за місцем реєстрації. ОСОБА_1 не звертався до суду з позовом про виселення відповідачів з квартири АДРЕСА_1 . Враховуючи наведене суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, обраний позивачем спосіб захисту своїх прав суперечить обставинам, на які він посилається як на підставу позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 258, 259, 263-265, 351 355 ЦПК України, ст.ст. 16, 319, 321, 369, 379, 382, 383, 391, 405, 406, 810, 825, 826 ЦК України, ст.ст.71,72, 168, 169 ЖК України, ст.41 Конституції України, ст. ст.3, 7 Закону України «Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання в Україні» суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , за участю третьої особи: ОСОБА_6 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Повний текст рішення проголошено 14.12.2020 року о 16 год. 00 хв.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова. Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.Р. Юрків.