Справа № 310/8810/19
РІШЕННЯ

Іменем України

13 січня 2020 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Вірченко О.М.,

при секретарі Мельніченко А.Д.,

за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представника відповідача Мастерова О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державного підприємства «Бердянський морський торговельний порт» про визнання незаконними та скасування трудових наказів,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до ДП «БМТП» про визнання незаконними та скасування трудових наказів, мотивуючи свої вимоги наступним. 18 жовтня 2004 року ОСОБА_1 було прийнято на роботу на посаді інженера з безпеки руху в службу безпеки руху управління Бердянського морського порту, 01 серпня 2009 року його переведено провідним інженером з безпеки руху, 08 лютого 2018 року - інженером з безпеки руху І категорії служби безпеки року, 10 травня 2018 року - інженером з безпеки руху І категорії фахівців індивідуальної роботи Бердянського міського порту. 07 серпня 2019 року позивача було ознайомлено з наказами ДП «БМТП» від 24 липня 2019 року № 210 «Про зміни до штатного розпису структурного підрозділу «Управління» (фахівців індивідуальної роботи) та від 31 липня 2019 року № 237 «Про повідомлення працівника структурного підрозділу «Управління» (фахівці індивідуальної роботи) ОСОБА_1 про зміну істотних умов праці. Наказом № 210 було виключено зі штатного розпису структурного підрозділу «Управління» (фахівці індивідуальної дії) 0,5 одиниці інженера з безпеки руху І категорії. Підставою таких змін зазначено рішення засідання комісії по реорганізації штатної структури ДП «БМТП». Наказом № 237 позивача попереджено про те, що у випадку незгоди на продовження роботи в нових умовах трудовий договір з ним буде припинено за п. 6 ст. 36 КЗпП України з 24 жовтня 2019 року. Незважаючи на те, що ОСОБА_1 вважає вищевказані накази незаконними, про що ним було письмово зазначено на їх зворотній стороні, з метою запобігання його незаконного звільнення з роботи та залишення без коштів для існування він вимушений був погодитися на зміну істотних умов праці, про що повідомив відповідача своєю заявою від 21 жовтня 2019 року та підписав наказ від 23 жовтня 2019 року № 1117/к про його переведення на іншу роботу з 25 жовтня 2019 року. Оскільки ОСОБА_1 вважає, що підстави для зміни істотних умов праці відсутні через відсутність змін в організації виробництва та праці на ДП «БМТП», при видачі наказу від 24 липня 2019 року № 210 відповідачем порушено норми ст. 11 Закону України «Про дорожній рух» та підзаконні акти у цій сфері, відповідно накази від 24 липня 2019 року № 210 та від 23 жовтня 2019 року № 1117/к є незаконними. Зі змісту ч. 3 ст. 32 КЗпП України, якою врегульовано можливість зміни істотних умов праці при продовженні роботи за тією є спеціальністю, кваліфікацією чи посадою, вбачається, що зміна істотних умов праці може бути визнана законною тільки в тому випадку, якщо буде доведена наявність змін в організації виробництва і праці. Якщо такі зміни не вводяться, власник не має права змінити істотні умови праці. За приписами ч. 2 ст. 11 Закону України «Про дорожній рух» у підприємствах, що мають транспортні засоби, при чисельності зайнятих експлуатацією транспортних засобів понад 50 чоловік вводиться посада фахівця з безпеки руху, а понад 500 чоловік - створюється служба безпеки дорожнього руху. Згідно Постанови КМУ від 05 квітня 1994 року № 227 «Про затвердження Положення про службу безпеки дорожнього руху міністерств, інших центральних органів державної виконавчої влади, підприємств, установ і організацій» чисельний склад фахівців з безпеки дорожнього руху при кількості водії від 51 до 250 чоловік становить 1 (одиницю). Станом на 01 червня 2019 року чисельний склад водіїв у структурних підрозділах ДП «БМТП» становив 255 чоловік, станом на 01 вересня 2019 року - 293 особи. На підставі наказу від 05 жовтня 2017 року № 221 з метою забезпечення ефективної завантаженості працівників порту, у рамках проведення робіт з вивчення трудових процесів, використання робочого часу були проведені роботи з вивчення використання робочого часу - фотографій робочого дня, в тому числі і робочого дня позивача. 07 лютого 2018 року наказом ДП «БМТП» № 46 з метою виконання Типового положення про службу безпеки дорожнього руху винесені зміни до штатного розпису відповідача - виключено 0,5 одиниці провідного інженера з безпеки руху, введено 1,0 одиниці інженера з безпеки руху І категорії. Вказані накази свідчать про те, що для належного виконання посадових обов`язків позивача необхідно працювати повний робочий день. На підставі висновку в.о. начальника юридичного відділу ДП «БМТП» стосовно застосування Закону України «Про дорожній рух» і Положення про службу безпеки дорожнього руху міністерств, інших центральних органів державної виконавчої влади, підприємств, установ і організацій та враховуючи об`єм навантаження на посаду інженера з безпеки руху наказом від 08 травня 2018 року № 208 були внесені зміни до штатного розпису управління порту - переміщено 1 одиницю інженера з безпеки руху І категорії до складу «фахівці індивідуальної роботи» та змінено коефіцієнт штатного розпису з «3,22» на «3,56». На підприємстві не відбулись зміни в організації виробництва і праці, в результаті яких виникла би необхідність виключення зі штатного розпису 0,5 одиниці інженера з безпеки руху І категорії та переведення позивача на нові умови праці, а саме - на 0,5 ставки. Просив визнати незаконними та скасувати накази ДП «БМТП» від 24 липня 2019 року № 210 «Про зміни штатного розпису структурного підрозділу «Управління» (фахівці індивідуальної роботи)» та від 23 жовтня 2019 року № 1117/к про переведення ОСОБА_1 на іншу роботу.

Відповідачем було надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого ДП «БМТП» позовні вимоги не визнав з огляду на наступне. Наказ підприємства від 24 липня 2019 року № 210, згідно якого, зокрема було виключено зі штатного розпису управління ДП «БМТП» з 25 жовтня 2019 року 0,5 одиниці інженера з безпеки руху І категорії, був прийнятий на виконання рішення комісії по реорганізації штатної структури ДП «БМТП», оформленого протоколом № 4 від 10 липня 2019 року, та на підставі рапорту головного інженера ДП «БМТП» від 17 липня 2019 року. На засіданні вказаної комісії вирішувалось питання виходу підприємства з фінансово-економічної кризи шляхом реорганізації штатної структури ДП «БМТП», обговорення пропозицій заступників директора та начальників структурних підрозділів, відділів щодо внесення змін в штатну структуру підприємства. На підставі вказаних документів видано наказ від 31 липня 2019 року № 237, яким позивача було персонально повідомлено про зміну істотних умов праці з 25 жовтня 2019 року. Оскаржувані позивачем накази стосуються зміни для ОСОБА_1 двох обставин - зміни режиму роботи та, як наслідок, зміни розміру оплати праці. На сьогодні практика Верховного Суду України та Верховного Суду свідчать про те, що зміни, які відбуваються стосовно одного конкретного працівника обов`язково мають бути викликані наявністю змін в організації виробництва та праці на підприємстві. Протягом останніх 1,5 років відповідач є збитковим підприємством в зв`язку зі зменшенням обсягу вантажопереробки. З метою стабілізації фінансово-економічного стану наказом по ДП «БМТП» від 16 квітня 2019 року було створено комісію по реорганізації штатної структури підприємства, наказом від 11 грудня 2018 року № 657 на підприємстві були введені в дію Заходи, направлені на оптимізацію операційних витрат. В межах даних заходів було, зокрема оптимізовано роботу автогосподарства. Серед них оптимізація кількості автотранспорту, що обслуговує відділи, які розміщені в адміністративній будівлі, списання 10 одиниць автотехніки, скорочення використання автотранспорту СМТЗ до 2-х разів на тиждень для перевезення ТМЦ та інші. Оскільки посадові обов`язки позивача стосуються безпеки дорожнього руху та автомобільного транспорту, наведені вище зміни викликали зміни обсягу посадових обов`язків ОСОБА_1 . Значний обсяг роботи позивача було втрачено після передачі всіх автомобільних доріг на території Бердянського порту на баланс Бердянської філії ДП «Адміністрація морських портів України». Переважна частина посадових обов`язків позивача стосується роботи з водіями. Зі штатного розділу структурного підрозділу «Автогосподарство» було виключено 3 одиниці водіїв. Скрутне фінансове становище та, як наслідок, скорочення посад, переведення на неповний робочий день вже є свідченням того, що на підприємстві відбуваються зміни в організації виробництва і праці. Інформація позивача про те, що на підприємстві кількість водіїв станом на 01 вересня 2019 року становить 293 особи є непідтвердженою та невірною. Фактична кількість водіїв на підприємстві станом на 10 липня 2019 року становила 29 осіб, станом на 24 жовтня 2019 року - 28 осіб. Оскільки в ДП «БМТП» відбулись зміни в організації виробництва і праці, при прийнятті оскаржуваних наказів не було допущено порушень законодавства про працю, підстави для задоволення позовних вимог відсутні, в зв`язку з чим просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

У відповіді на відзив представником позивача було зазначено, що обов`язки інженера з безпеки руху полягають у проведенні заходів, спрямованих на забезпечення безпеки дорожнього руху, здійсненні контролю за додержанням працівниками вимог актів законодавства та інших нормативних документів з безпеки дорожнього руху, аналіз стану аварійності та фактів порушення вимог з безпеки дорожнього руху, розроблення разом з відповідними структурними підрозділами заходів щодо запобігання їм і контроль за проведенням цих заходів, облік і подання в установленому порядку органам державної виконавчої влади і організаціям звітної інформації про дорожньо-транспортні пригоди та їх наслідки. Відповідно до ч. 3 ст. 16 Закону України «Про транспорт» частини території підприємств, вокзалів, станцій, портів, пристаней, аеродромів і шляхів сполучення, де здійснюється рух транспортних засобів, проводяться маневрові а вантажно-розвантажувальні роботи, є зонами підвищеної небезпеки. Згідно специфіки роботи відповідача на території порту надаються послуги з обслуговування суден, здійснення операцій з вантажами, у тому числі проведення вантажно-розвантажуваотних робіт, послуги з обслуговування пасажирів та інші послуги, передбачені законодавством. Отже, для здійснення господарської діяльності відповідач має на балансі відповідні транспортні засоби: технологічні, легкові, вантажні, автобуси та інші види. Згідно оперативної інформації про дорожньо-транспортні пригоди на відомчому автомобільному транспорті за червень-жовтень 2019 року загальна кількість автомобілів, належних відповідачу, становить 112 одиниць. Докери, які керують навантажувачами, працюють в чотири зміни, при кількості на підприємстві транспортних засобів 112 одиниць не може бути водіїв (осіб, що здійснюють експлуатацію транспортних засобів) 27,5 осіб. Відповідачем не доведено, що вказані ним в обґрунтування змін в організації виробництва і праці, заходи, направлені на оптимізацію операційних витрат, потягли зміни суттєвих умов праці інженера з безпеки руху ОСОБА_1 . Крім зазначеного, відповідачем не надано жодного документу на підтвердження передачі всіх автомобільних доріг на території Бердянського порту на баланс Бердянської філії ДП «АМПУ». Звільнення 3 водіїв з 293 також не може бути підставою для зміни суттєвих умов праці позивача шляхом переведення його з повного окладу на 0,5 окладу. Той факт, що на підприємстві в цілому відбуваються зміни в організації виробництва і праці, не свідчить про законність та обґрунтованість змін суттєвих умов інженера з безпеки руху ОСОБА_1 , оскільки у позивача не відбулось жодних змін в організації праці. Вважає, що доводи відповідача не спростовують підстави позовних вимог, а тому не заслуговують на увагу.

У запереченнях, наданих суду, відповідач зазначив, що на підприємстві затверджений і діє штатний розпис, згідно якого загальна кількість водіїв складає 27,5 осіб. Перейменування докерів-механізаторів на водіїв є самовільною, нічим не підтвердженою точкою зору позивача, яка не може змінити відповідні відомості у штатному розписі підприємства. Позивач перекручує фактичну зайнятість працівників у виробничому процесі, в тому числі щодо нібито праці докерів-механізаторів у чотири зміни. Крім зазначеного, позивач спочатку просив суд надати певні докази, а потім спеціально вніс до них відомості, яких не існувало ні на дату подачі позову, ні взагалі у 3 та 4 кварталах 2019 року, що підтверджено поясненнями начальника відділу організації праці і зарплати ОСОБА_3 . Вбачається, що вказаними доказами позивач намагається довести свою зайнятість і виконання ним певних обов`язків протягом 3 та 4 кварталів 2019 року. Разом з тим, вказаних обов`язків у даний проміжок часу ОСОБА_1 не виконував, записів у журналах не робив. Згідно ч. 3 ст. 64 ГК України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис. Відповідач вважає, що позивач втручається у виключну компетенцію ДП «АМТП» як самостійного суб`єкта господарювання щодо визначення шляхів виходу з фінансово-економічної кризи, в тому числі через оптимізацію штатної кількості працівників. Вказані обставини вже є свідченням того, що на підприємстві відбуваються зміни в організації виробництва і праці.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити.

Представник позивача надала пояснення, аналогічні викладеним у позові та відповіді на відзив, зазначила, що позовні вимоги ОСОБА_1 ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав з підстав, зазначених у відзиві та запереченнях, просив в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Судом в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів встановлено наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 ОСОБА_1 було прийнято на посаду інженера з безпеки руху в службу безпеки руху управління Бердянського морського порту з 18 жовтня 2004 року на підставі наказу № 196-К від 14 жовтня 2004 року; 01 серпня 2009 року позивача переведено провідним інженером з безпеки руху служби безпеки руху управління Бердянського морського порту; 08 лютого 2018 року - інженером з безпеки руху І категорії служби безпеки руху Бердянського морського порту; 10 травня 2018 року - інженером з безпеки руху І категорії фахівців індивідуальної роботи Бердянського морського порту.

У відповідності з наказом від 11 грудня 2018 року № 657 на підприємстві були введені в дію Заходи, направлені на оптимізацію операційних витрат. В межах даних заходів було, зокрема оптимізовано роботу автогосподарства. Серед них оптимізація кількості автотранспорту, що обслуговує відділи, які розміщені в адміністративній будівлі, списання 10 одиниць автотехніки, скорочення використання автотранспорту СМТЗ до 2-х разів на тиждень для перевезення ТМЦ та інші.

Наказом відповідача від 16 квітня 2019 року № 118 «Про створення комісії по реорганізації штатної структури ДП «АМТП» було створено вказану комісію.

У відповідності з протоколом № 4 засідання комісії по реорганізації штатної структури ДП «АМТП» від 10 липня 2019 року з метою виходу підприємства з фінансово-економічної кризи шляхом реорганізації штатної структури ДП «АМТП» було вирішено, в тому числі - зменшити зайнятість на посаді інженера з безпеки руху І категорії з повної ставки на 0,5 одиниць.

Відповідно до наказу від 24 липня 2019 року № 209 «Про зміни до штатного розпису структурного підрозділу «Автогосподарство» із штатного розпису структурного підрозділу «Автогосподарство» було виключено 21 одиниці водія а/м ВАЗ 2121 «Нива» легкова, 1 одиницю водія автотранспортних засобів.

Згідно наказу ДП «БМТП» від 24 липня 2019 року № 210 «Про зміни до штатного розпису структурного підрозділу «Управління» (фахівці індивідуальної роботи)» з 25 жовтня 2019 року виключається зі штатного розпису структурного підрозділу «Управління» (фахівці індивідуальної дії) 0,5 одиниці інженера з безпеки руху 1 категорії. Підставою таких змін в наказі вказано рішення засідання комісія по реорганізації штатної структури ДП «БМТП» від 10 липня 2019 року (протокол № 4).

31 липня 2019 року відповідачем було прийнято наказ № 237 «Про повідомлення працівника структурного підрозділу «Управління» (фахівці індивідуальної роботи) ОСОБА_1 про зміну істотних умов праці».

З вказаними наказами позивача було ознайомлено 07 серпня 2019 року, при цьому він зазначив про незгоду з ними.

21 жовтня 2019 року ОСОБА_1 на ім`я директора ДП «БМТП» було подано заяву, згідно з якою він довів до відома директора, що в зв`язку зі змінами істотних умов праці він був вимушений погодитись на його переведення на 0,5 одиниці на посаді інженера І категорії з безпеки руху.

Згідно з наказом (розпорядженням) від 23 жовтня 2019 року № 1117/к з 25 жовтня 2019 року ОСОБА_1 з 25 жовтня 2019 року було переведено з І ставки на 0,5 ставки інженера з безпеки руху І категорії.

Відповідно до ч. 3 ст. 32 КЗпП України у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Зі змісту зазначеної норми вбачається, що зміна істотних умов праці може бути визнана законною тільки в тому випадку, якщо буде доведена наявність змін в організації виробництва і праці. Якщо такі зміни не вводяться, власник не має права змінити істотні умови праці.

Зміна істотних умов праці може бути визнана обґрунтованою, якщо така зміна при провадженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою викликана змінами в організації виробництва і праці (раціоналізацією робочих місць, введенням нових форм організації праці, у тому числі перехід на бригадну форму організації праці, і, навпаки, впровадженням передових методів, технологій тощо).

У відповідності з абз. 3 п. 31 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року № 9 згідно з ч. 3 ст. 32 КЗпП в межах спеціальності, кваліфікації і посади, обумовленої трудовим договором, зміна істотних умов праці: систем і розмірів оплати, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміни розрядів і найменування посад та інших - допускається за умови, що це викликано змінами в організації виробництва і праці та що про ці зміни працівник був повідомлений не пізніше ніж за 2 місяці. Якщо при розгляді трудового спору буде встановлено, що зміна істотних умов трудового договору проведена не у зв`язку зі зміною в організації виробництва і праці на підприємстві, в установі, організації, то така зміна з урахуванням конкретних обставин може бути визнана судом неправомірною з покладенням на власника або уповноважений ним орган обов`язку поновити працівникові попередні умови праці.

Питання про те, які саме обставини впливають на зміну істотних умов праці, чинним законодавством не врегульовано, оскільки в ньому відсутній їх вичерпний перелік. Тлумачення того, що може бути підставою для зміни істотних умов праці наведено в п.п. 10, 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду трудових спорів», згідно з якими припинення трудового договору за пунктом 6 частини першої статті 36 КЗпП України при відмові працівника від продовження роботи зі зміненими істотними умовами праці може бути визнане обґрунтованим, якщо зміна істотних умов праці при провадженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою викликана змінами в організації виробництва і праці (раціоналізацією робочих місць, введенням нових форм організації праці, у тому числі перехід на бригадну форму організації праці, і, навпаки, впровадженням передових методів, технологій тощо). Суди зобов`язані з`ясовувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідачем не було надано доказів на підтвердження зміни істотних умов праці позивача.

Так, посадові обов`язки інженера з безпеки руху передбачені посадовою інструкцією, затвердженою відповідачем 20 вересня 2018 року.

Обов`язки інженера з безпеки руху полягають у проведенні заходів, спрямованих на забезпечення безпеки дорожнього руху, здійсненні контролю за додержанням працівниками вимог актів законодавства та інших нормативних документів з безпеки дорожнього руху, аналіз стану аварійності та фактів порушення вимог з безпеки дорожнього руху, розроблення разом з відповідними структурними підрозділами заходів щодо запобігання їм і контроль за проведенням цих заходів, облік і подання в установленому порядку органам державної виконавчої влади і організаціям звітної інформації про дорожньо-транспортні пригоди та їх наслідки.

Як вбачається з матеріалів справи, до прийняття відповідачем наказів, які оскаржуються, будь-яких змін в посадову інструкцію позивача не вносилось.

Лише після звернення ОСОБА_1 до суду (06 листопада 2019 року) ДП «БМТП» було прийнято наказ від 28 листопада 2019 року № 410 «Про внесення змін до посадової інструкції інженера з безпеки руху І кат. № 56-1-1 від 20 вересня 2018 року», у зв`язку із зменшенням зайнятості по посаді інженера з безпеки руху І кат згідно наказу № 210 від 24 липня 2019 року (0,5 ставки замість 1,0 ставки) та виконання обов`язків, передбачених по цій посаді іншими працівниками підприємства (АТГ, ТНКК, ВІСіБ), до посадової інструкції позивача були внесені зміни, згідно з якими з розділу ІІ «Завдання та обов`язки, обов`язки з охорони праці» було виключено ряд пунктів.

Вказане вище свідчить, що обсяг обов`язків позивача було зменшено не до прийняття наказу про скорочення штатної одиниці інженера з безпеки руху, а вже через 4 місяці після його прийняття.

На підставі наказу від 05 жовтня 2017 року № 221 з метою забезпечення ефективної завантаженості працівників порту, у рамках проведення робіт з вивчення трудових процесів, використання робочого часу були проведені роботи з вивчення використання робочого часу - фотографій робочого дня, в тому числі і робочого дня позивача. 07 лютого 2018 року наказом ДП «БМТП» № 46 з метою виконання Типового положення про службу безпеки дорожнього руху винесені зміни до штатного розпису відповідача - виключено 0,5 одиниці провідного інженера з безпеки руху, введено 1,0 одиниці інженера з безпеки руху І категорії. Вказані накази свідчать про те, що для належного виконання посадових обов`язків позивача необхідно працювати повний робочий день.

Крім зазначеного, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

За приписами ч. 2 ст. 11 Закону України «Про дорожній рух» у підприємствах, що мають транспортні засоби, при чисельності зайнятих експлуатацією транспортних засобів понад 50 чоловік вводиться посада фахівця з безпеки дорожнього руху, а понад 500 чоловік - створюється служба безпеки дорожнього руху.

Згідно Постанови КМУ від 05 квітня 1994 року № 227 «Про затвердження Положення про службу безпеки дорожнього руху міністерств, інших центральних органів державної виконавчої влади, підприємств, установ і організацій» чисельний склад фахівців з безпеки дорожнього руху при кількості водіїв до 50 чоловік чисельність фахівців встановлюється за сумісництвом, від 51 до 250 чоловік становить 1 (одиницю).

В матеріалах справи міститься суперечлива інформація про кількість водіїв на підприємстві , яка вбачається з документів, наданих обома сторонами.

Так, позивачем надані списки водіїв наступних структурних підрозділів відповідача станом на 01 вересня 2019 року, які керують транспортними засобами ДП БМТП: «автотранспортного господарства», «вантажного району» (докерів-механізаторів УКБ 1, УКБ 2, УКБ 3, УКБ 4, «портової майстерні», внутрішньопортової механізації, «дільниці ремонтно-будівельних робіт» та бази відпочинку «Моряк» ДП «БМТП».

Згідно наданої інформації водіїв на підприємстві більше 200 осіб. Вказані списки підписані керівниками цих структурних підрозділів та уповноваженими особами з безпеки руху цих підрозділів.

Відповідачем надано інформацію про чисельність працівників, зайнятих експлуатацією колісних транспортних засобів всього підприємства та копії журналів про проведення обов`язкових інструктажів з безпеки руху водіїв відповідача.

Згідно наданої відповідачем інформації про чисельність працівників, зайнятих експлуатацією колісних транспортних засобів, у підрозділі «вантажний район» водіїв немає, при цьому згідно журналу проведення інструктажів з безпеки дорожнього руху водії є, оскільки вони проходять відповідні інструктажі,

Відповідно до довідки водіїв підрозділу «портова майстерня» у цьому структурному підрозділі водіїв немає, а згідно журналу інструктаж з безпеки дорожнього руху проведений 8 особам.

У відповідності з довідкою, наданою відповідачем, на «дільниці ремонтно-будівельних робіт» є 1 водій, тракторист, а згідно журналів у 3 кварталі інструктаж пройшли 4 водії.

Згідно довідки відповідача водіїв на внутрішньопортовій механізації 4, а згідно журналу - 45 у третьому кварталі.

Інформація, яка міститься в списках водіїв, наданих позивачем і в журналах проведення інструктажів, співпадає.

Оптимізація кількості автотранспорту, що обслуговує відділи, які розміщені в адміністративній будівлі, списання 10 одиниць автотехніки, скорочення використання автотранспорту СМТЗ до 2-х разів на тиждень для перевезення ТМЦ, скорочення 3 одиниць водіїв не свідчить про суттєве зменшення посадових обов`язків позивача.

Таким чином, відповідачем не доведено, що вказані ним в обґрунтування змін в організації виробництва і праці заходи, направлені на оптимізацію операційних витрат, потягли зміни суттєвих умов праці інженера з безпеки руху ОСОБА_1 .

Відповідачем також не надано жодного документу на підтвердження передачі всіх автомобільних доріг на території Бердянського порту на баланс Бердянської філії ДП «АМПУ».

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, ч. 8 цієї статті передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Оскільки позивачем під час звернення до суду було заявлено немайнову вимогу, у відповідності із Законом України «Про судовий збір» сума судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп. має бути стягнута з відповідача.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 18, 141, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ) до Державного підприємства «Бердянський морський торговельний порт», (вул. Горького, 13/7, м. Бердянськ, Запорізька область, 71112), про визнання незаконними та скасування трудових наказів задовольнити.

Визнати незаконними та скасувати наказ Державного підприємства «Бердянський морський торговельний порт» від 24 липня 2019 року № 210 «Про зміни до штатного розпису структурного підрозділу «Управління» (фахівці індивідуальної роботи)» та наказ (розпорядження) Державного підприємства «Бердянський морський торговельний порт» від 23 жовтня 2019 року № 1117/к про переведення на іншу роботу.

Стягнути з Державного підприємства «Бердянський морський торговельний порт», (вул. Горького, 13/7, м. Бердянськ, Запорізька область, 71112), на користь держави судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 20 січня 2020 року.

Суддя О. М. Вірченко