Справа № 461/2672/18 Головуючий у 1 інстанції: Зубачик Н.Б.
Провадження № 22-ц/811/1569/20 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Приколоти Т.І., Шандри М.М.,

за участі секретаря: Сеньків Х.І.,

з участю ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 04 березня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_2 про поворот виконання рішення суду у цивільній справі №461/2672/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2020 року ОСОБА_2 звернувся до Галицького районного суду м.Львова із заявою про поворот виконання рішення суду у цивільній справі №461/2672/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування вимог вказаної заяви посилався на те, що рішенням Галицького районного суду м.Львова від 26.06.2018 року вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 348 173,67 грн. заборгованості за договором позики та 3600,00 грн. судового збору. На підставі вказаного вище рішення, судом видано виконавчий лист, а державним виконавцем відкрито ВП№57117265, на підставі якого в період з 20 грудня 2018 року по 17 лютого 2020 року ним сплачено на користь ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 20000 грн.

Крім того, ОСОБА_2 зазначає, що постановою Львівського апеляційного суду від 21 січня 2020 року повністю скасовано рішення Галицького районного суду м.Львова від 26 лютого 2018 року, відтак виникає питання про поворот виконання рішення суду у справі №461/2672/18.

Оскаржуваною ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 04 березня 2020 року Заяву ОСОБА_2 про поворот виконання рішення суду у цивільній справі №461/2672/18 (Провадження №2/461/832/18) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості залишено без задоволення.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі посилається на те, що на час звернення ОСОБА_2 до Галицького районного суду м. Львова із заявою про поворот виконання рішення, виконавче провадження було закрито.

Стверджує, що загалом ОСОБА_2 сплатив на користь ОСОБА_1 заборгованість за рішенням Галицького районного суду м. Львова від 26 червня 2018 року в розмірі 20 000 грн.

Вказує, що сума стягненого постановою Львівського апеляційного суду від 21 січня 2020 року боргу не була зменшена на суму вже виконаного зобов`язання.

Покликання суду першої інстанції на те, що врахування сплаченої суми коштів в розмірі 20 000 грн. в рахунок скасованого рішення суду повинно бути враховано виконавцем, на думку скаржника, порушує баланс прав та обов`язків сторони виконавчого провадження.

Просить заяву про поворот виконання рішення задовольнити та стягнути з ОСОБА_1 на його користь грошові кошти у розмірі 20 000 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 на заперечення апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення із наступних підстав.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом та матеріалами справи встановлено, що рішенням Галицького районного суду м.Львова від 26 червня 2018 року задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 348 173,67 грн. заборгованості за договором позики, а також 3600,00 грн. судового збору.

На підставі вказаного рішення, Галицьким районним судом м.Львова 01 серпня 2018 року видано виконавчий лист №461/2672/18, а державним виконавцем Галицького відділу державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито ВП №57117265.

На виконання вказаного вище виконавчого провадження, боржником ОСОБА_2 на користь стягувача ОСОБА_1 сплачено суму заборгованості у розмірі 20 000 грн., що підтверджується копіями квитанції, наданих ОСОБА_2 у розпорядження суду (Т.2 а.с.185-188).

26 лютого 2018 року Львівським апеляційним судом рішення Галицького районного суду м.Львова скасовано та ухвалено нове рішення яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за борговою розпискою в сумі: 1850 євро та 1200 доларів США.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 155, 86 євро та 101,10 долар США - 3 % річних.

Крім того, додатковою постановою Львівського апеляційного суду від 04 лютого 2020 року вирішено питання про розподіл судових витрат, зокрема стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2000 грн. витрат, пов`язаних і з професійною правничою допомогою та 3079 ,60 грн. судового збору (Т.2 а.с.172-179).

Постановою головного державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Левко Л.Р. від 29 січня 2020 року закрито виконавче провадження №57117265 на підставі заяви боржника ОСОБА_2 про закінчення виконавчого провадження та постанови Львівського апеляційного суду від 21 січня 2020 року.

На виконання постанови Львівського апеляційного суду Галицьким районним судом м.Львова видано виконавчий документ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за борговою розпискою в сумі: 1850 євро та 1200 доларів США, та 155, 86 євро, 101,10 долар США - 3 % річних.

Поворот виконання рішення це процесуальна форма захисту прав боржника. Воно можливе лише після набрання судовим рішенням законної сили. Його суть у поверненні стягувачем боржнику всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 444 ЦПК України питання про поворот виконання судового рішення вирішує суд апеляційної чи касаційної інстанції, якщо, скасувавши судове рішення (визнавши його нечинним), він закриває провадження у справі, залишає позовну заяву без розгляду, відмовляє у задоволенні позову чи задовольняє позовні вимоги у меншому розмірі (частина перша цієї статті).

Питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони.

Якщо питання про поворот виконання рішення суду не було вирішено судом відповідно до частин першої-третьої статті 444 ЦПК України, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді ( ч. 10 ст. 444 ЦПК України)

Таким чином, поворот виконання рішення можливий за будь-якими справами, але за наявності таких умов: 1) щоб позивач отримав від відповідача в порядку виконання рішення майно чи гроші; 2) щоб виконане рішення було скасовано вищестоящим судом повністю чи змінено із задоволенням позовних вимог у меншому розмірі або після скасування рішення провадження по справі було закрито чи позов залишено без розгляду, тобто після скасування рішення закінчено розгляд справи по суті.

В усіх інших випадках розгляд питань про повернення стягненого в порядку цивільного судочинства відбуватися не може.

В пункті 3.2 рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2011 року № 13-рп/2011 вказано, що поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04вересня 2019 року по справі №569/15646/16-ц. У цій постанові також вказано, що суди на забезпечення такої гарантії відновлення прав учасників процесу, як поворот виконання рішення мають задовольняти відповідні заяви та повертати відповідачеві стягнуті кошти за скасованим судовим рішенням, у разі відсутності обмежень, установлених законом.

Згідно постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року по справі №310/11534/13-ц під час ухвалення судового рішення за правилами цивільного судочинства вважала можливим керуватися однією з аксіом цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», що означає «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права».

Аналіз вищевикладених джерел права та актів їх застосування дозволяє суду дійти висновку про те, що поворот виконання рішення після скасування судом апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції має відбуватися тоді, коли суд апеляційної інстанції повністю відмовив у задоволенні позову або ж задовольнив позовні вимоги в розмірі, який є меншим за розмір фактично сплачених коштів (одержаного майна) боржником на користь стягувача за скасованим рішенням суду першої інстанції.

На правильність цього висновку суду вказує зміст частин 1-3 статті 444 ЦПК України, в жодній з яких не передбачена можливість повороту виконання рішення в разі його скасування та задоволення позову у більшому розмірі, ніж при первісному розгляді справи. Це свідчить про те, що стаття 444 ЦПК України не передбачає повороту виконання рішення лише у зв`язку із скасуванням рішення суду першої інстанції. Обов`язковою умовою повороту виконання рішення є сплата боржником на користь стягувача надмірної суми коштів (надмірного обсягу майна), що перевищує суму коштів (обсяг майна), які були стягнуті за наслідками перегляду відповідного рішення.

Крім того, згідно рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2011 року № 13-рп/2011, інститут повороту виконання рішення спрямований, зокрема, на повернення саме неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій).

За вказаних обставин, враховуючи, що суд апеляційної інстанції після скасування рішення суду першої інстанції не відмовив у задоволенні позову, а частково задовольнив позовні вимоги в розмірі, який є більшим за розмір фактично сплачених боржником на користь стягувача коштів за рішенням суду першої інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_2 про поворот виконання рішення суду.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ст.374 ст.ст.375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 04 березня 2020 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 15 грудня 2020 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Приколота Т.І.

Шандра М.М.