КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №361/6955/19 Головуючий у І інстанції Дутчак І.М.
Провадження №22-ц/824/744/2020 Головуючий у 2 інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020року колегія суддів судової палати у цивільних справах Київського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача Голуб С.А.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Таргоній Д.О.,

за участі секретаря судового засідання Сакалоша Б.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в м. Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс»на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 жовтня 2019 року про забезпечення позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», третя особа: державний реєстратор Комунального підприємства «Агенція адміністративних послуг» Скрипник Софія Олегівна, про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2019 року позивач звернулася до суду першої інстанції з вказаним позовом, посилаючись на незаконність дій державного реєстратора та просила суд скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 48641473, яке прийняте 12 вересня 2019 року державним реєстратором КП "Агенція адмінпослуг" Скрипник С.О., яким за ТОВ "ФК "Вектор Плюс" було зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Одночасно зі зверненням до суду з позовом, ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову посилаючись на те, що предметом позову є відновлення порушеного права щодо володіння, користування та розпоряджання квартирою, право власності на яку було зареєстровано за ТОВ «ФК «Вектор Плюс» всупереч положенням іпотечного договору та вимогам чинного законодавства України.

У зв`язку з тим, що ТОВ "ФК "Вектор Плюс" як власник вказаної квартири може вчинити дії щодо її відчуження, тому вважає, що невжиття заходів забезпечення позову унеможливлять або утруднять виконання рішення суду у разі задоволення її позову, а також призведе до вжиття додаткових заходів для поновлення порушеного права шляхом пред`явлення позову до нового власника квартири.

На підставі викладеного в заяві про забезпечення позову, ОСОБА_1 просила суд першої інстанції накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 жовтня 2019 року заяву було задоволено та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ТОВ «ФК «Вектор Плюс» подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, не врахувавши при цьому, що вжиті заходи забезпечення позову не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи та не врахував, що обмеження можливості реалізовувати своє право щодо предмета іпотеки призведе до незворотних наслідків.

На підставі викладеного в апеляційній скарзі, ТОВ «ФК «Вектор Плюс» просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

В порядку визначеному ст. 360 ЦПК України, відзив на апеляційну скаргу у письмовій формі на адресу суду апеляційної інстанції не надходив.

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні представник скаржника підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Троценко Т.М., яка з`явилася в судове засідання, заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги доходить висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, враховуючи наступне.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що предметом позову є скасування рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру за ТОВ «ФК «Вектор Плюс», то невжиття заходів забезпечення такого позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення судом позову.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції враховуючи таке.

Згідно із ч.ч. 1 та 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені положеннями статті 150 ЦПК України та до них належать: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

При цьому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи за ним рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Відповідно до п.п. 4,5,6 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Н. проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору є скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 48641473, яке прийняте 12 вересня 2019 року державним реєстратором КП "Агенція адмінпослуг" Скрипник С.О., яким за ТОВ "ФК "Вектор Плюс" було зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ТОВ «ФК «Вектор Плюс» 10 вересня 2019 року на підставі договору про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, предметом якого і була вказана квартира та яка належала на праві власності ОСОБА_1 .

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, право власності на яку відійшло від ОСОБА_1 до ТОВ «ФК «Вектор Плюс», а тому існує реальна загроза відчуження новим власником квартири, яка є предметом договору іпотеки.

Посилання ТОВ «ФК «Вектор Плюс» на те, що оскаржувана ухвала суду про забезпечення позову перешкоджає товариству здійснювати свою господарську діяльність не підтверджується матеріалами справи, окрім того накладення арешту на нерухоме майно жодним чином не впливає на здійснення юридичною особою господарської діяльності, а є способом захисту інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявним в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права..

Враховуючи викладені норми права та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що ухвала суду першої інстанції про забезпечення позову була постановлена з дотриманням порушенням норм процесуального права, а тому не може бути скасована судом апеляційної інстанції з підстав, що зазначені в апеляційній скарзі, а тому ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 157, 374, 375, 382, 383, 384 України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» залишити без задоволення.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 жовтня 2019 року про забезпечення позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», третя особа: державний реєстратор Комунального підприємства «Агенція адміністративних послуг» Скрипник Софія Олегівна, про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення в порядку та з підстав, що визначені ст. 389 ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 24 січня 2020 року.

Суддя-доповідач

Судді: