справа № 489/3535/19
провадження №4-с/489/6/20
УХВАЛА

24 січня 2020 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

секретаря судового засідання Коденко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві скаргу ОСОБА_1 на постанови старшого державного виконавця Міжрайонного відділу ДВС по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харкова ГТУЮ у Харківській області (далі державний виконавець) про тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України та розшук майна боржника, заінтересована особа - стягувач ОСОБА_2 ,

встановив:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду міста Миколаєва з позовом про скасування постанов державного виконавця Міжрайонного відділу ДВС по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харкова ГТУЮ у Харківській області про тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України та розшук майна боржника.

Так як ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, матеріали справи ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 12.07.2019 були направлені за підсудність до Орджонекідзівського районного суду міста Харкова.

Після усунення недоліків, вказаних в ухвалі Орджонекідзівського районного суду міста Харкова від 28.08.2019, а саме надання до суду скарги на постанови державного виконавця, ухвалою вказаного суду від 23.09.2019 передано за підсудністю до Ленінського районного суду міста Миколаєва.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 05.11.2019 скарга ОСОБА_1 на постанови державного виконавця прийнята до розгляду.

У скарзі від 04.09.2019 ОСОБА_1 просить поновити строк звернення до суду із скаргою та скасувати постанови державного виконавця про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 31.05.2018 та про розшук майна боржника від 03.06.2019.

Як на підставу для поновлення строку на оскарження постанов державного виконавця посилається на те, що він працює у компанії «Самсунг Електронікс Компані» провідним програмістом і його було повідомлено керівництвом про те, що йому буде необхідно періодично виїжджати за межі України по справам, які стосуються розвитку компанії з іноземними партнерами. У разі якщо не зможе виїжджати у відрядження по справам компанії за межі України його буде звільнено з займаної посади. Звільнення з роботи матиме для нього серйозні наслідки, які полягатимуть у неможливості виконувати обов`язок покладений на нього як на платника аліментів. Крім того, на теперішній час він одружений з ОСОБА_3 та від спільного шлюбу з якою має дитину доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Тому, у разі його звільнення з місця роботи, він не зможе утримувати дружину та дитину у другому шлюбі, а також буде позбавлений можливості сплачувати аліменти на дитину від першого шлюбу.

З цих підстав, просить визнати поважною причину пропуску та поновити пропущений процесуальний строк для звернення із скаргою до суду.

Як на підставу для скасування постанов державного виконавця вказує, що на виконанні в державного виконавця знаходиться виконавчий лист № 2/489/2283/13, виданий 25.03.2014 Ленінським районним судом міста Миколаєва (виконавче провадження № 46082234) про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі ј частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 18.07.2013 і до повноліття дитини.

Крім того, на виконанні знаходиться виконавче провадження ВП 42119872 з виконання виконавчого листа, виданого відповідно до рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 20.01.2014 у справі № 2/489/63/14 про стягнення з нього на утримання ОСОБА_2 стягнуто аліменти в розмірі ј частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 13.09.2013 і до досягнення дитиною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 трьох років.

Вказує, що у період з січня 2018 року по червень 2018 року ним було перераховано грошові кошти по ВП №46082234 та по ВП №42119872 у сумі, яка станом на 03.06.2018 разом становила 89087,25 грн. Починаючи з серпня 2018 по червень 2019 з його заробітної плати утримаються аліменти в повному обсязі та перераховуються на відповідні реквізити на ім`я ОСОБА_2 . Сума утриманих аліментів за період з серпня 2018 року по червень 2019 року становить 409 445,82 грн., а загальна сума 498 533,07 грн. Вказані обставини підтверджують належне виконання ним покладеного на нього обов`язку по сплаті аліментів. Проте 31.05.2018 старшим державним виконавцем Міжнародного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Ісаєнко А.В. при примусовому виконанні виконавчого листа №2/489/2282/13 від 25.03.2014 виданого Ленінським районним судом міста Миколаєва була винесена постанова про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України. При цьому, при винесені вказаної постанови державним виконавцем було порушено вимоги законодавства, а саме: по-перше, старший державний виконавець Ісаєнко А.В. на виконання вимог статті 441 ЦПК України повинен був перед тим як прийняти постанову про тимчасове обмеження мого права у праві виїзду за межі України звернутися до суду за місцем виконання відповідного рішення з обґрунтуванням подання, на підставі якого суд мав би прийняти ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України у разі встановлення факту ігнорування та не виконання мною обов`язку зі сплати аліментів та боргів, які виникли за минули час; по-друге, на момент винесення вказаної постанови заборгованість зі сплати аліментів хоча і існувала, але станом на 31.05.2018 виконувалась та виконується по теперішній час. Тому вважати його особою, яка уникає відповідальності виконувати обов`язок зі сплати аліментів є помилковим твердженням, є помилковим твердженням, яке не відповідає фактичним обставинам, оскільки наявність боргу, який щомісячно сплачується шляхом утримання з заборгованості не є заборгованістю по суті, а лише підтвердженням своєчасності сплати аліментних зобов`язань.

Крім того, 03.06.2019 державним виконавцем було винесено постанову про розшук майна боржника, в якій зазначено, що місцезнаходження рухомого майна боржника, а саме легкового автомобіля марки BMW, модель 318 D, чорного кольору, 2012 року випуску, йому не відомо, місцезнаходження встановити неможливо. Оскільки заявник не ухиляється від покладеного на нього обов`язку зі сплати аліментів, існують всі підстави припинити дію зазначеної постанови. Також зазначає, що державному виконавцю відомо, що він тимчасово проживає у місті Києві, оскільки працює у ТОВ «Самсунг Електронікс Україна Компані» та не приховує, що його автомобіль також знаходиться у місті Києві, а тому розшукувати його немає необхідності.

Представник третьої особи надав відзив на скаргу, де зазначає,вимоги скарги не визнає у повному обсязі та не визнає правову оцінку обставинам, висловленим боржником посилаючись на наступне. Постанова, якою встановлено тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України винесена правомірно, оскільки у останнього наявна заборгованість, що перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці. З огляду на поведінку боржника, слід стверджувати, що задоволення вимоги заявника про скасування заходів тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, ставить під загрозу виконання зобов`язання про сплату боргу по аліментам, оскільки ніяк не гарантуються сплата боржником грошових коштів на утримання дитини, а враховуючи непогашення заборгованості у повному обсязі, правові підстави для зняття такого обмеження відсутні. Оскільки в межах виконавчого провадження мається стійка заборгованість, рішення суду боржником добровільно не виконується, заборгованість залишається непогашеною, та враховуючи засади виконавчого провадження, вбачається, що постанова про розшук майна боржника винесена при дотриманні законодавчого порядку та відповідає меті та завданням примусового виконання рішення суду. Крім того, просила стягнути з заявника на користь ОСОБА_2 витрати понесені нею на професійну правову допомогу.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 26.12.2019 у заводнені клопотання адвоката Зарицької К.Ю., яка діяла в інтересах ОСОБА_2 про залучення до участі у справі заінтересованої особи відмовлено, так як стягувач залучена скаржником.

Сторони в судове засідання, призначене на 23.01.2020 09:00 годину, повторно на не з`явились, причини неявки суду не повідомили, про розгляд справи повідомлені належним чином.

Заявник надав до суду письмову заяву про проведення розгляду справи за його відсутності та просив задовольнити його скаргу.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частин п`ятої, дев`ятої статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його складання.

Суд, дослідивши матеріали справи та матеріали цивільної справи, дійшов наступного.

На виконанні у державного виконавця перебуває ВП №46082234 з виконання виконавчого листа №2/489/2282/13, виданого Ленінським районним судом міста Миколаєва про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.07.2013 і до повноліття дитини.

31.05.2018 старшим державним виконавцем Ісаєнко А.В. по ВП №46082234 винесено постанову про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до пункту п`ятого частини першої статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до пункту першого частини дев`ятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Пунктом 6 розділу XVI Інструкції з організації виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 № 489/20802, визначено, що тимчасові заходи, передбачені пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 Закону, припиняються у разі погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі на підставі постанов державного виконавця про скасування таких заходів або закінчення виконавчого провадження на підставі пунктів 1, 2, 5, 7, 9, 10, 12, 14 частини першої статті 39 Закону.

Із аналізу наведених норм слідує, що припинення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України можливе лише за єдиної умови - погашення боржником заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Будь-яких інших підстав для припинення наведеного тимчасового обмеження боржника законодавством не передбачено.

На підтвердження виконання обов`язку зі сплати аліментів заявник надав копії платіжних документів та копію листа ТОВ «Самсунг Електронікс України Компані» вих. №КД-22/01/2020-1 від 22.01.2020, згідно з якою на виконання постанов про звернення стягнення на заробітну плату ВП №46082234 та ВП №42119872 від 02.07.2018 проводиться утримання проводиться стягнення з усіх видів заробітку в рахунок погашення заборгованості, щомісячне утримання становить 50% заробітної плати до повного погашення заборгованості, а після утримання боргу будуть утримувати 1/4 частину з його заробітку.

Проте заявником не надано доказів виконання ним зобов`язань на момент винесення постанови про тимчасове обмеження його у праві виїзду за межі України у повному обсязі, або доказів, які б підтверджували, що сукупний розмір заборгованості по аліментам на той момент не перевищував суму відповідних платежів за чотири місяці.

Крім того, згідно з розрахунком заборгованості по аліментам №14.1-34/35536 від 31.05.2018 по виконавчому провадженню з примусового виконання виконавчого листа №2/489/2282/13, виданого 25.03.2014 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини, заборгованість по сплаті аліментів станом на 31.05.2018 (на момент винесення постанови про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України) становить 20097,02 грн.

Оскільки обмеження у виїзді за межі України ОСОБА_1 було застосовано у зв`язку з наявністю заборгованості за сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищував суму відповідних платежів за чотири місяці, суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування постанови державного виконавця про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, так як остання винесена у відповідності до діючого законодавства.

Що стосується вимоги заявника про скасування постанови державного виконавця про розшук майна боржника, суд виходить з наступного.

Крім ВП № №46082234, у ВДВС на виконанні перебуває ВП №42119872 з виконання виконавчого листа №2/489/63, виданого Ленінським районним судом міста Миколаєва 04.02.2014, про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на її утримання у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 13.09.2013 і до досягнення дитиною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьох років.

03.06.2019 старшим державним виконавцем Ісаєнко А.В. по ВП №42119872 винесено постанову про розшук майна боржника. Згідно вказаної постанови оголошено в розшук легковий автомобіль марки BMW, модель 318 D, чорного кольору, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 ,номерний знак НОМЕР_2 , яке державному виконавцю не відоме, місцезнаходження встановити не можливо.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника: вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні: заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Нормою частини першої статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до частини третьої статті 36 Закону України «Про виконавче провадження» у разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов`язковою для виконання поліцією. Розшук транспортного засобу боржника припиняється в разі його виявлення, про що виконавцем не пізніше наступного робочого дня виноситься постанова про зняття майна з розшуку.

Згідно з розрахунком заборгованості по аліментам №14.1-35/26491від 03.06.2019 по виконавчому провадженню з примусового виконання виконавчого листа №2/489/63/2014, виданого 04.02.2014 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на її утримання, заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.06.2019 (на момент винесення постанови про розшук майна боржника) становить 427104,24 грн.

При цьому, матеріали виконавчого провадження не містять будь-яких доказів того, що державному виконавцю було відомо місцезнаходження автомобіля, щодо якого застосовано розшук. Такі докази не надані суду і заявником.

Беручи до уваги викладене та вимоги скарги, суд не вбачає підстав для скасування постанови про розшук майна боржника, оскільки оспорювана постанова державним виконавцем винесена правомірно з метою примусового виконання рішення суду.

Таким чином, у зв`язку з вищевикладеним, суд вважає, що оскаржувані постанови винесені державним виконавцем у відповідності з діючим законодавством і підстави для їх скасування відсутні. За такого, скарга задоволенню не підлягає.

Враховуючи, що вимоги заявника є необґрунтованими по суті, не є доцільним розгляд питання поважності пропуску ним строків на звернення до суду з вимогами про скасування винесених державним виконавцем постанов.

Відповідно до статті 452 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Як встановлено судом, 03.07.2019 між ОСОБА_2 та адвокатом Лиска П.О. укладено Договір № 36/19 про надання правової допомоги. Згідно зі звітом по вказаному договору від 16.01.2020 ОСОБА_2 отримала від адвоката Лиска П.О. послуги щодо: надання правової інформації та роз`яснення правових питань; підготовки процесуальних документів. Згідно з квитанцією до прибуткового касового ордера № 1-1601 від 16.01.2020 ОСОБА_2 сплачено адвокату Лиска П.О. 4800,00 грн. за надання відповідних послуг.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судових витрат на правову допомогу в розмірі 4800,00 грн.

Керуючись статтями 260, 441 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанови старшого державного виконавця Міжрайонного відділу ДВС по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харкова ГТУЮ у Харківській області про тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України та розшук майна боржника - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу у розмірі 4800,00 грн.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або з дня складання повного тексту ухвали. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повний текст ухвали складено 24.01.2020.

Суддя І.В.Коваленко