Справа № 604/515/20
Провадження № 2/604/329/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2020 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Сидорак Г.Б.,

за участю секретаря судового засідання Ілик Г.М.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 , про стягнення страхового відшкодування, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача адвокат Сечко С.В. звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування в розмірі 20000 грн, посилаючись на те, що 12.08.2017 року в с. Старий Скалат по вул. Т. Шевченка сталась дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортних засобів «ВАЗ 2101», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , страхувальником якого є ОСОБА_1 , та «Fiat», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , що належить ОСОБА_4 . Внаслідок цього ДТП відповідно до Довідки про ДТП та Протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 залишив місце пригоди, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП. На момент ДТП між позивачем та відповідачем був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 26.08.2016 року №АК/4546891, відповідно до умов якого позивач застрахував майнові інтереси, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу легкового автомобіля «ВАЗ 2101», д.н.з. НОМЕР_1 . Позивач відповідно до умов Полісу №АК/4546891 в межах ліміту здійснив виплату страхового відшкодування ОСОБА_4 у розмірі 20000 грн. Покликаючись на ч. 2 ст. 1187, ст. 1191 ЦК України, ст. 38.1.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», представник позивача зазначає, що у позивача виникло право на стягнення виплаченої суми страхового відшкодування в порядку регресу, а тому просить суд стягнути суму страхового відшкодування та сплачений судовий збір.

Ухвалою судді від 02 липня 2020 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду від 22 вересня 2020 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду та залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 .

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву, згідно з якою просить справу розглянути у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву, згідно з якою просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги не визнав. Подав суду відзив, в якому покликається на ч. 2 ст. 1187 ЦК України та зазначає, що він на момент ДТП 12.08.2020 року не керував автомобілем «ВАЗ 2101», д.н.з. НОМЕР_1 , а також не володіє на жодній правовій підставі цим автомобілем, тому не вважає себе тією особою, яка може відшкодовувати шкоду, яка завдана внаслідок ДТП. Вказує, що він є неналежним відповідачем у цій справі.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного висновку.

Законодавець положеннями пункту 1 частини 1 статті 22 ЦК України передбачає відшкодування винним збитків та майнової шкоди потерпілій особі, якими являються втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до пункту 1.10 ПДР України, дорожньо-транспортна пригода це подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом ст. 9, 22-28, 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування у визначений цим Законом строк.

Позивач, звертаючись до суду з цим позовом, посилається на те, 12.08.2017 року в с. Старий Скалат по вул. Т. Шевченка сталась дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортних засобів «ВАЗ 2101», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , страхувальником якого є ОСОБА_1 , та «Fiat», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , що належить ОСОБА_4 .

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 14.08.2017 року серії АП2 №543091, водій ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 12.08.2017 року близько 22 год в с. Полупанівка Підволочиського району керуючи автомобілем «ВАЗ 21011», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив зіткнення з автомобілем «Fiat», д.н.з. НОМЕР_2 , залишивши місце пригоди, чим порушив п.2.10 (А) ПДР, за що передбачена відповідальність ст. 122-4 КУпАП.

Як вбачається із матеріалів справи, постановою Підволочиського районного суду Тернопільської області у справі №604/718/17 від 08.09.2017 року матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 122-4 КУпАП направлено до Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області для належного оформлення. Станом на дату ухвалення рішення у цій справі, згідно з даними з Єдиного державного реєстру судових рішень постанова у справі №604/718/17 судом не винесена.

Згідно з довідкою №493533 про дорожньо-транспортну пригоду, виданою 16.08.17 року Підволочиським ВП ГУНП в Тернопільській області, учасниками ДТП в с. Старий Скалат по вул. Т. Шевченка, яка мала місце 12.08.2017 року, є автомобілі «Fiat Scudo», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , який належить ОСОБА_4 , та «ВАЗ 2101», д.н.з. НОМЕР_1 , водій якого зник з місця ДТП, який належить ОСОБА_5 .

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль марки «Fiat Scudo», 1999 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстровано за ОСОБА_4 .

Згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 26.08.2016 року №АК/4546891, позивач застрахував майнові інтереси, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу легкового автомобіля «ВАЗ 2101», д.н.з. НОМЕР_1 . Страхувальником в полісі значиться ОСОБА_1 .

Ринкова вартість пошкодженого під час ДТП автомобіля «Fiat Scudo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , станом на 23.08.2017 року становила 41410,92 грн, що підтверджується звітом №98-R/34/3, виконаним ОСОБА_6 на замовлення ПАТ «Страхова група «ТАС».

Позивач відповідно до умов Полісу №АК/4546891 в межах ліміту здійснив виплату страхового відшкодування ОСОБА_4 у розмірі 20000 грн, що підтверджується платіжним дорученням №37283 від 26 вересня 2017 року.

Згідно з частиною 1 статті 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України, особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина у заподіянні шкоди, про що зазначено у п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.03.1992 №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди».

З огляду на наведене, відповідач звільняється від відповідальності у разі доведення відсутності його вини в завданні шкоди потерпілій особі.

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов, серед іншого, і до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду , якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди.

Позивачем та його представником не надано жодного доказу на підтвердження вини відповідача ОСОБА_1 в скоєнні вказаної ДТП чи залишення ним місця ДТП, в матеріалах справи відсутня постанова про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП, в зв`язку з чим його не можна вважати у розумінні статті 1188 ЦК України винною особою за наслідками вказаної ДТП. Окрім того, позивачем не надано акту огляду автомобіля, складеного працівниками ДАІ, не додано протоколу огляду місця події, довідки ДАІ про механічні пошкодження автомобіля.

Тобто позивачем та його представником суду не надано належних та допустимих доказів, які підтвердили участь страхувальника (відповідача) у дорожньо-транспортній пригоді, відсутні прямі докази завдання зазначеної відповідачем матеріальної шкоди та того, що саме діями ОСОБА_1 завдана шкода майну ОСОБА_4 . А отже, відсутні докази, які підтверджували б право зворотної вимого (регресу) саме до ОСОБА_1 .

Натомість, в матеріалах справи місться протокол про адміністративне правопорушення від 14.08.2017 року серії АП2 № 543091, де водієм, який покинув місце ДТП, зазначено ОСОБА_2 , який до адміністративної відповідальності за залишення місця ДТП (ст. 122-4 КУпАП) постановою суду притягнутий не був.

ВССУ у пункті 6 постанови Пленуму від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» надав судам рекомендаці, що якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Крім того, згідно з довідкою №493533 про дорожньо-транспортну пригоду, виданою 16.08.17 року Підволочиським ВП ГУНП в Тернопільській області, власниками автомобілів «Fiat Scudo»,є ОСОБА_4 та «ВАЗ 2101», д.н.з. НОМЕР_1 , - ОСОБА_5 , що також виключає відповідальність відповідача в силу положень ч. 2 ст. 1187 ЦК України, оскільки шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Судом також встановлено невідповідності у поданих позивачем документах щодо місця та часу скоєння ДТП.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

За вказаних обставин, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу є не обґрунтованими, не доведеними та такими, що не підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 81, 82, 89, 141, 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 1166, 1187, 1188 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 , про стягнення страхового відшкодування - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.Б. Сидорак