Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2020 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді - Колочко О.В., за участі секретаря судового засідання - Горбунової Л.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я,

В С Т А Н О В И В:

26 грудня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» (далі - Відповідач, ПАТ «Кривбасзалізрудком») про відшкодування моральної шкоди, у зв`язку з ушкодженням здоров`я в сумі 190 000 грн. без утримання податків з доходу фізичних осіб та інших податкових платежів.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що працював на підприємствах відповідача з 14.07.1976 по 24.05.1977 на ш. «Октябрська» машиністом екскаватора та з 31.10.1978 по 06.03.1980 в управлінні залізничного транспорту грузчиком по розгрузці залізної руди в залізо шляхових вагонах. Висновком МСЕК від 30.03.2011 позивачу було встановлено 50% втрати професійної працездатності: 20 % по хронічному обструктивному захворюванню легенів та 30% по вібраційній хворобі, а також 3 групу інвалідності. В подальшому після переогляду позивачу встановлено 80 % втрати працездатності від професійних захворювань: 65% ХОЗЛ і 15% по вібраційній хворобі безстроково та 2 групу інвалідності. Встановлення безстрокового терміну втрати працездатності свідчить про те, що стан здоров`я позивача не покращиться, а лише може погіршитися, що викликає у позивача моральні страждання та переживання, після встановлення профзахворювання позивачу було заборонено працювати за професією, що позбавило його можливості влаштуватися на високооплачувану роботу, для підтримання стану здоров`я позивач змушений постійно лікуватися і витрачати на це кошти. Крім того, позивач переносить фізичні страждання: задишка при незначному фізичному навантаженні та ходьбі, сухий кашель, біль та обмеження рухів у шийному відділі хребта, оніміння в руках, біль у стегновому та колінних суглобах. Просить суд компенсувати моральну шкоду в розмірі 190 000 грн.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 грудня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

14 січня 2020 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в позові, посилаючись на те, що позивачем не доведено факт спричинення відповідачем моральної шкоди. Вказав, що відшкодування моральної шкоди до 01 липня 1993 року не було передбачено законодавством, позивач відпрацював на підприємстві відповідача всього 4 роки, з яких лише за 2 роки 9 місяців передбачено відшкодування моральної шкоди. Зазначив, що позивач окрім підприємства відповідача працював також на інших підприємствах із шкідливим умовами праці, зокрема з 21 квітня 2000 року по 29 квітня 2011 року в РУ ВАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» та в провадженні Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до вказаного підприємства про відшкодування моральної шкоди заподіяної ушкодженням здоров`я. Також вказав, що позивач з власної волі 24 роки 6 місяців працював у шкідливих умовах для отримання права на пільгову пенсію та компенсаційних виплат. Вказав, що технічні характеристики екскаватора закладені його виробником та відповідач не може їх змінити.

Згідно ст. 279 ЦПК України суд проводить розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 14.07.1976 по 24.05.1977 працював на шахті «Октябрська» ВАТ «Кривбасзалізрудком» машиністом екскаватора, з 31.10.1978 по 06.03.1980 в Управлінні залізничного транспорту виробничого об`єднання «Кривбасруда» вантажником з погрузки залізної руди в залізничні вагони на поверхні шахти з повним робочим днем, з 26.08.1997 по 18.05.1999 на шахті «Родіна» ДП «Кривбасзалізрудком», що підтверджується копіями довідок, виданих ВАТ «Кривбасзалізрудком» від 07.10.2005 та 10.10.2005, копією трудової книжки (а.с. 7-9).

Відповідно до Акту розслідування хронічного професійного захворювання від 01.02.2011 року встановлено наявність у ОСОБА_1 професійного захворювання - хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої ст. (пиловий бронхіт першої-другої ст., емфізема легень першої-другої ст.), ЛН першого-другого ст., вібраційна хвороба першої-другої ст. із зазначенням його причини - тривалий стаж роботи 24 роки 6 місяців в умовах впливу виробничого пилу та впродовж 10 років 6 місяців в умовах впливу загальної вібрації (а.с. 10-11).

Також, відповідно до пункту 16 вказаного Акту професійне захворювання виникло за обставин праці: помічником машиніста екскаватора (04.00-09.07) та машиністом екскаватора (09.07. - теп.час) в РУ ВАТ «Півд.ГЗК», а також помічником машиніста екскаватора (05.73 - 10.74; 04.75 - 05.75), машиністом екскаватора (10.74 - 04.75; 05.75 - 06.76) на ВАТ «Інгулецька спец екскавація»; машиністом екскаватора (07.76 - 05.77) і вантажником на завантаженні залізної руди в залізничні вагони на поверхні шахти (10.78 - 03.80) на ВАТ «КЗРК»; машиністом дозувальником, машиністом екскаватора (07.81 - 07.89) в ТОВ «Нерудбудматеріали» та машиністом екскаватора (08.97 - 05.99) на ш. «Родіна» ДП «Кривбасзалізрудком», унаслідок недосконалості технологічних процесів, робочих місць та конструктивних недоліків обладнання, виконував роботи пов`язані з впливом пилу, концентрація якого в повітрі робочої зони перевищувала ГДК та вібрації (07.76 - 05.77; 04.00 - теп.час), рівень якої перевищував ГДР (а.с. 10-11).

Внаслідок зазначеного вище хронічного професійного захворювання, Позивач 30.03.2011 року пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією (надалі - МСЕК), де йому первинно встановлено ступінь втрати професійної працездатності - 50% (по ХОЗЛ 20%, по вібраційній хворобі 30%) внаслідок професійного захворювання, а також третю групу інвалідності безстроково, що підтверджується копією виписки із акту огляду МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги серії 10 ААА № 007856 (а.с.12).

В подальшому ОСОБА_1 неодноразово проходив переогляди, і 04.08.2015 йому було встановлено повторно безстроково 80% втрати професійної працездатності (65% по ХОЗЛ, 15% по вібраційній хворобі), а також другу групу інвалідності, що підтверджується копією виписки з акту огляду МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА № 014623 (а.с. 13).

Так, наявність професійного захворювання у позивача також підтверджується наданими позивачем письмовими доказами: копією медичного висновку ЛЕК Українського НДІ промислової медицини про наявність професійного захворювання від 05.11.2013, протокол № 1965; виписними епікризами, з яких вбачається що він неодноразово проходив стаціонарне лікування в закладах охорони здоров`я з діагнозом: ХОЗЛ, вібраційна хвороба (а.с. 15-21) .

Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону праці» відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральною втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

Судом встановлено, що у зв`язку з отриманням професійного захворювання та встановленням стійкої втрати працездатності у розмірі 50%, позивачу заподіяно моральну шкоду. Внаслідок отриманого професійного захворювання у позивача змінилися умови життя, він змушений постійно проходити лікування, яке не дає покращення в стані здоров`я. Крім того, відчуває задишку, кашель, турбує біль та обмеження рухів у шийному відділі хребта, оніміння в руках, біль у стегновому та колінних суглобах.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України '' Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

При цьому, суд враховує, що період роботи позивача в шкідливих умовах на підприємстві відповідача 4 роки із загального стажу роботи в шкідливих умовах 24 роки 6 місяців, характер отриманих професійних захворювань, відсоток втрати позивачем професійної працездатності, тяжкість вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках, що позивачу первинно встановлено 50% втрати професійної працездатності в зв`язку з професійним захворюванням і третю групу інвалідності безстроково, однак в подальшому його стан здоров`я погіршився і йому було повторно встановлено 80 % втрати професійної працездатності та другу групу інвалідності безстроково, що вказує на неможливість покращення стану здоров`я позивача в подальшому, незворотність негативних наслідків профзахворювання на житті позивача, виходячи з цих обставин, суд, вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди 40 000 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 768,40 грн.

Керуючись ст.ст.153,237-1 КЗпП України, Законом України «Про охорону праці», ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 133,141, 258-259, 263, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у зв`язку з ушкодженням здоров`я в розмірі 40 000 (сорок тисяч) гривень без утримання податку з доходу фізичних осіб.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» в дохід держави судовій збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційної інстанції через Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат», , юридична адреса: 50029, Дніпропетровська область м. Кривий Ріг вул. Симбірцева, 1А.

Повне судове рішення складено та підписано 24 січня 2020 року.

Суддя: О. В. Колочко