Справа № 301/1706/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"16" грудня 2020 р. Іршавський районний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді - Гичка О.Б.,
за участю секретаря судового засідання - Мелай В.Ю.,
представника позивача - адвоката Микита М.Ф.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в місті Іршава Закарпатської області в залі судових засідань Іршавського районного суду Закарпатської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-
В С Т А Н О В И В :
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до відповідачки ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.
В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішенням Іршавського районного суду Закарпатської області від 26 листопада 2019 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 та стягнуто з нього на її користь аліменти на утримання двох дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі щомісячно по 2 500 гривень на кожну дитину до досягнення ними повноліття.
З 29 січня 2000 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, 31 серпня 2020 року за рішенням суду шлюб розірвано .
З середини липня 2020 року відповідачка змінила місце свого проживання та перейшла проживати до своєї мами у АДРЕСА_1 , забравши з собою молодшого сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Старший син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , залишився проживати разом з позивачем та перебуває на його утриманні.
Позивач просить припинити стягнення з нього аліментів на користь відповідача на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стягуються з нього на підставі рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 26 листопада 2019 року, та стягнути з ОСОБА_2 щомісячно аліменти на його користь на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з часу подання даного позову в суд і до досягнення дитиною повноліття в розмірі 3500 гривень.
Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Микита М.Ф. підтримали позовні вимоги та просили позов задовольнити в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 повторно не з`явилась в судове засідання, повідомлена належним чином, шляхом направлення їй рекомендованих листів за адресою зазначеною в її заяві, про причини неявки суд не повідомила.
Суд, прийнявши всі заходи по виклику відповідача, ухвалив провести заочний розгляд справи, згідно ч.4 ст.223 та у відповідності Глави 11 ЦПК України.
Суд, заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Микита М.Ф. вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Судом встановлено що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 29 січня 2000 року, відповідно до свідоцтва про одруження виданого виконкомом Лисичівської сільської ради, Іршавського району, Закарпатської області від 29 січня 2000 року, серія НОМЕР_1 (а.с. 4).
Відповідно до рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 31 серпня 2020 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с.54).
Рішенням Іршавського районного суду Закарпатської області від 26 листопада 2019 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 та стягнуто з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання двох дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі щомісячно по 2 500 гривень на кожну дитину до досягнення ними повноліття (а.с. 45, 46), постановою Закарпатського апеляційного суду від 16 липня 2020 в частині стягнення аліментів на утримання дітей рішення Іршавського районного суду залишено без змін (а.с. 9-11).

02.09.2020 року відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження старшим державним виконавцем Бобіта Т.В. відкрито виконавче провадження №62930593 на виконання вищевказаного рішення суду.

Станом на 07.09.2020 р. заборгованість зі сплати аліментів за ВП № 62930593 з ОСОБА_1 становить 54677, 72 грн. (а.с.56).

Те, що неповнолітній ОСОБА_3 проживає з серпня 2020 року біля батька підтверджується довідкою Лисичівської сільської ради Іршавського району Закарпатської області № 02-06/189 від 10.08.2020 року (а.с. 8), а також даний факт підтвердили в судовому засіданні свідки: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , та сам неповнолітній ОСОБА_3 .

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Відповідно до ст.273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником.

З наданих доказів суд встановив, що з серпня 2020 року дитина - син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 , не проживає з матір`ю, на користь якої були стягнуті аліменти з позивача - батька дитини, і що з серпня 2020 року вказана дитина постійно проживає з позивачем, батьком і платником аліментів, і знаходиться на його утриманні.

Враховуючи встановлені судом обставини, а саме те, що неповнолітній ОСОБА_3 проживає з батьком, тобто змінився сімейний стан особи, і виникли суттєві обставини, що змінюють перерозподіл прав та обов`язків батьків дитини між собою, враховуючи, що дитина не проживає зі стягувачем аліментів, і тому у неї припинилось право на отримання аліментів, що призначені на утримання дитини - неповнолітнього ОСОБА_3 і стягуються на його утримання, а також враховуючи, що дитина проживає з платником аліментів і у зв`язку з цим відпали підстави для стягнення з нього аліментів на утримання цієї дитини на корись матері, яка проживає окремо від дитини. При таких обставинах суд вважає необхідним захистити порушене право позивача і припинити стягнення аліментів з нього на користь відповідача.

Згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що проживання дитини з батьком і перебування на його повному утриманні свідчить про суттєву зміну обставин, що були підставою для стягнення аліментів з позивача.

Припинення аліментів за загальними принципами стягнення аліментів, враховуючи, що аліменти є поточними місячними платежами для поточного забезпечення потреб дитини, а також з метою необґрунтованого перерахування відповідачці аліментів за той період, коли дитина з нею не проживала і знаходилась у платника аліментів, то припинення стягнення аліментів має бути з дати подання позову до суду, тобто з 17.08.2020 р.

Враховуючи викладене вище, позов в цій частині є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Щодо заявленої вимоги про стягнення аліментів з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення його повноліття, суд, заслухавши позивача ОСОБА_1 , його представника адвоката Микита М.Ф., дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані по справі докази, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 12 даного Закону передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ст. 201 Сімейного кодексу України до відносин між батьками і донькою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192, 194-197 цього Кодексу.

Однак вказаними нормами Сімейного кодексу України не передбачено повне звільнення батька чи матері від сплати аліментів. В даному випадку , суд виходить з загального правила про те, що право на утримання дитини має той з батьків, з ким проживає дитина та перебуває на його утриманні.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

3. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст. 181 СК України)

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати (ст. 191 СК).

Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.

Відповідно до п.17 Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

Аналіз фактичних обставин справи, зібраних у справі доказів свідчить про те, що неповнолітній син з серпня 2020 року фактично проживає разом зі своїм батьком позивачем ОСОБА_1 за його зареєстрованим місцем проживанням, за адресою: АДРЕСА_2 . Доказів участі матері в утримання дитини з серпня 2020 року матеріали справи не містять.

У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13 у справі «М.С. проти України» йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. У згаданому рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дітей на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків.

При визначенні розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , суд бере до уваги, що з відповідачкою проживає малолітній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання якого позивач сплачує аліменти на користь ОСОБА_2 в розмірі 2500 гривень. Доказів щодо інших доходів у відповідачки суду не надано, а також те, що позивач ОСОБА_1 , з яким проживає неповнолітній син, працевлаштований та працює в ТОВ «Карпатнафтохім», отримує стабільний дохід.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення аліментів з матері на утримання неповнолітнього сина підлягають частковому задоволенню з дня пред`явлення позову до суду.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Пунктом 3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів.

Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У зв`язку з тим, що у справі позивач звільнений від сплати судового збору за вимогу щодо стягнення аліментів, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 гривень.

Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати у разі задоволення позову, покладаються на відповідача.

Згідно п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 840 гривень 80 копійок.

Керуючись ст.ст. 7,18, 141, 150, 179, 180, 181, 182, 191, 192 , 201, 273СК України, , ст.ст.141, 258, 259, 263, 265, 268, 273, 282, 284, 352, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Припинити стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень, за рішенням Іршавського районного суду Закарпатської області від 26 листопада 2019 року у цивільній справі № 301/2334/19.

Стягнення аліментів припинити з 17.08.2020 р.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт серія НОМЕР_2 виданий Іршавським РВ УМВС України в Закарпатській області 21 лютого 2000 року, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі по 1 500 (одна тисяча п`ятсот) гривень щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, а саме з 17.08.2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір за подання позовної заяви в сумі 840 грн. 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 840 гривень 80 копійок : отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) : 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача : UA0026001, код класифікації доходів бюджету : 22030106.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5 ч.1 Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (Іршавський районний суд Закарпатської області).

Найменування сторін:

- позивач : ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 );

- відповідач : ОСОБА_2 (проживає за адресою АДРЕСА_3 ).

Суддя Іршавського

районного суду : О. Б. Гичка