Ухвала

Іменем України

23 січня 2020 року

м. Київ

справа № 171/1265/17

провадження № 61-1177ск20

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Фаловської І. М.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 грудня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2017 року по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року ПАТ «Державний ощадний банк України» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просило стягнути 47 610,11 грн заборгованості за кредитним договором № 744/3.

Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2017 року, яке залишено без змін постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2018 року, позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» 40 822,89 грн заборгованості за кредитним договором від 29 січня 2008 року № 744/3. В іншій частині позову відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду від 19 червня 2018 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2018 року відмовлено.

Відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2017 року.

Ухвалою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2019 року, яка залишена без змін постанову Дніпровського апеляційного суду від 11грудня 2019 року, в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2017 року відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції, з якою погодився суд апеляційної інстанції мотивована тим, що заявником не доведено наявності існування нововиявлених обставин, які могли б вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом в судовому рішенні від 28 листопада 2017 року у даній справі, оскільки обґрунтування на яке посилається ОСОБА_1 в своїй заяві не може бути прийнято до уваги, так, як ці обставини були відомі йому на момент розгляду справи.

У січні 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 грудня 2019 року в зазначеній вище справі.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу першої та постанову апеляційної інстанцій, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, обґрунтовано тим, що судом не враховано, що під час розгляду справи ОСОБА_1 самостійно достроково погасив суму заборгованості за кредитним договором, отримав виписку банку про те, що залишок заборгованості відсутній, кредитор самостійно змінив термін повернення кредиту, направивши вимогу про дострокове повернення кредиту 13 жовтня 2016 року, стягнення інфляційних та 3 % річних становлять майже 50 % від тіла кредиту, а тому вважав вказані обставини нововиявленими.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Частиною другою статті 423 ЦПК України передбачено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду; встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових

чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення

у даній справі.

У відповідності до частини четвертої статті 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; докази,

які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Відмовляючи у задоволенні заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що обставини, на які посилається ОСОБА_1 , не є нововиявленими, оскільки ОСОБА_1 брав участь у розгляді справи та не був обмежений у своїх правах ознайомлюватися з матеріалами справи, подавати докази, брати участь у досліджені доказів, подавати заяви та клопотання, в тому числі, апеляційні і касаційні скарги.

Отже, суди дійшли обґрунтованого висновку, що обставини, на які послався заявник у заяві про перегляд судових рішень, не є нововиявленими, не є підставами для втручання у остаточне судове рішення, винесене по суті спору, а отже висновок судів про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2017 року за нововиявленими обставинами є правильним.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити, якщо суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Згідно з частиноючетвертою статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Відповідно до частини п`ятої статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 грудня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2017 року по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. І. Грушицький

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська