Номер провадження: 22-ц/813/3566/20
Номер справи місцевого суду: 521/3575/15-ц
Головуючий у першій інстанції Гуревський В. К.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.12.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Ващенко Л.Г.,

за участю секретаря Чепрас А.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2018 року у складі судді Гуревського В.К.,

в с т а н о в и в:

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та з урахуванням уточнень позовних вимог просила суд встановити безоплатний безстроковий земельний сервітут на користь позивача 4 (чотири) рази на рік (березень, травень, серпень, жовтень) кожного року на земельну ділянку вздовж стін прибудов літ. а1 та літ. а2, за адресою: АДРЕСА_1 , розміром 1,0 м. на 6,95 м., що знаходиться в користуванні ОСОБА_2 , з метою забезпечення можливості обслуговування стін і вікна прибудови літ. а1 та стіни прибудови літ. а2 з правом встановлення будівельних риштувань на строк проведення ремонту; усунути перешкоди в користуванні власністю позивача, за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання ОСОБА_2 перенести дві металеві труби, облаштовані у відмостці його прибудови, літ. а1 на відстані 30 см. від стіни прибудови, на відстань не менше 1 метра від стіни прибудови літ. а1 та демонтувати арку з металевих прутів для винограду, яка опирається на ці металеві труби; усунути перешкоди в користуванні власністю позивача, за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання ОСОБА_2 демонтувати частину металевої огорожі довжиною 70 см., яка встановлена на відстані 30 см. від стіни прибудови літ. а1, для забезпечення проходу шириною 1м вздовж стіни прибудови літ. а1; зобов`язати ОСОБА_2 демонтувати дерев`яну планку, яка з`єднує дві виноградні лози та знаходиться на відстані 30 см. від вікна його кухні літ. а1, за адресою: АДРЕСА_1 ; для забезпечення користування сервітутом, за адресою: АДРЕСА_1 , заборонити ОСОБА_2 встановлення на земельній ділянці вздовж стін прибудов літ. а1 та літ. а2, за адресою: АДРЕСА_1 , розміром 1,0 м. на 6,95 м. будь-які огороджувальні конструкції на відстані 1м від стін її прибудов літ. а1 та літ. а2 та віконного пройому в літ. а1; зобов`язати ОСОБА_2 забезпечити позивачу доступ для обслуговування стін його прибудов літ. а1 та літ. а2, за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом влаштування нею металевої хвіртки зі стійкою шириною 0,7 м. на відстані 30 см. від стіни її прибудови літ. а2; зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди позивачу у користуванні її власністю - прибудов літ. а1 та літ. а1 2, за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом перенесення кущів на відстань 1 м. від стін вищезазначених прибудов літ. а1 та літ. а1 2 і які висадженні на відстані 30 см. від стін прибудов літ. а1 та літ. а1 2, чим перешкоджає позивачу в обслуговуванні та ремонті цих прибудов; витрати по проведенню робіт з влаштування металевої хвіртки зі стійкою, вказаних в пункті 6 вимог, покласти на ОСОБА_1 .

В обґрунтування позову позивач послався на те, що на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 09 червня 1980 року йому належить 14/25 часток у спільній частковій власності домоволодіння АДРЕСА_1 . Співвласником 11/25 часток домоволодіння є ОСОБА_2 , на підставі договору купівлі від 18 січня 1980, нотаріально завіреного Одеською обласною державною нотаріальною конторою. Починаючи з 1988 року у позивача з ОСОБА_2 іде спір про порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 . З 1980 року позивач сплачував земельний податок за 350 м.кв., а ОСОБА_2 - за 275 м.кв. В 1988 році Малиновським районним судом було прийняте рішення від 19 серпня 1988 року по справі 2-П4/88р. «про встановлення порядку користування спірною земельною ділянкою АДРЕСА_1 », згідно часток в спільній частковій власності на домоволодіння, тобто до позивача в користування повинно було перейти 14/25 частини земельної ділянки, що складає 341,72 кв.м., а користування ОСОБА_2 - 11/25 частин, що складало 284,28 кв.м. Цим же рішенням встановлено, що ширина в`їзду його частини домоволодіння складає 3 м. 20 см. На той час спір між сторонами виник саме через те, що ОСОБА_2 самочинно переставив огорожу між їх ділянками, захопивши частину її в`їзду. Судом був затверджений варіант І проекту розділу, згідно висновку судово-технічної експертизи від 24 червня 1987 року. При цьому, по проекту розділу варіанту 1 від 24 червня 1987 року експертом КП ОМБТІ та РОН приховано 20,7 кв.м. площі земельної ділянки, яка належна позивачу згідно частки у майні. Позивач не знала та не виміряла ділянку до 2004 року. Згідно рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 19 серпня 1988 року ОСОБА_1 341,72 кв.м., ОСОБА_2 284,28 кв.м., фактично: ОСОБА_1 292,2 кв.м., ОСОБА_2 334 кв.м.; різниця: ОСОБА_1 49,52 кв.м., ОСОБА_2 + 49,72 кв.м. Згідно проекту розподільча межа між земельними ділянками була встановлена по стіні її прибудови літ. «а1» (по її виступаючій частині - відмостці), яка прийнята до експлуатації рішенням Малиновського РВК №291 від 20 травня 1988 року і є законною. Крім того, з метою поліпшення житлових умов та у зв`язку з тим, що двері кухні 1-4 вели на вулицю, що суперечить чинному ДБН та вимогам теплозбереження, позивач перед входом до кухні «а1» прибудував тамбур літ. «а2», що був зданий в експлуатацію у 2011 року. В прибудові літ. «а1» розмішено приміщення кухні (1-4 на плані), в якій встановлене газове обладнання: тобто наявність вікна за санітарними правилами та згідно з правилами безпеки є обов`язковим. При цьому, проект газифікації був виконаний в 1993 році «Одесгаз» для газифікації всього будинку. Проект був узгоджений «Одесгаз», позивачем та ОСОБА_2 12 лютого 1993 року. У даному проекті був вказаний віконний отвір. Вікно кухні (1-4 на плані в технічному паспорті), що здана до експлуатації та належить позивачу на праві власності, виходить в бік земельної ділянки, що знаходиться в користуванні відповідача. Крім того, навколо прибудови літ. «а1», в якій розташована кухня, для запобігання замокання фундаменту, на висоті 40 см. від рівня землі обладнана відмосткою шириною 80 см. До 2012 року позивач мала доступ до цієї території і вільно обслуговувала свою стіну та вікно. На цей час ОСОБА_2 перешкоджає позивачу в обслуговуванні стін прибудов а-1 та а-2, в ремонті відмосток, обслуговуванні вікна, що не дає позивачу змоги впродовж тривалого часу зробити будь-який ремонт та приводить до руйнування його власності. Крім того, на відстані в 30 см. від її вікна відповідач встановив дерев`яну рейку, якою з`єднав виноградні лози, яка не дозволяє позивачу відкрити вікно. Позивач неодноразово звертався з проханням до відповідача допустити її для поточного ремонту стіни та вікна, тобто не псувати її майно. В червні 2012 року відповідач приварив металеві труби до арки для винограду з металевих прутів без відступу від стін її кухні та переніс виноградну лозу на дах її кухні, що приводить до пошкодження покрівлі замокання стін. В 2013 році ОСОБА_2 встановив з боку городу обмежуючу стіну зі сталевих листів висотою 2 м., без відступу від стін її прибудов а-1 та а-2. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 13 червня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 01 жовтня 2013 року, її позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні частиною житлового будинку шляхом демонтування стіни з шиферу та металевих листів, які закривають вікно, та заборону вчиняти певні дії задоволено в частині демонтування ОСОБА_2 за власний рахунок обмежуючої стіни з шиферу та металевих листів. В рішенні Малиновського районного суду м. Одеси від 13 червня 2013 року зроблено висновок про те, що відповідач перешкоджає позивачу в користуванні вікном, що створює їй перешкоди у користуванні належною їй частиною житлового будинку. Перешкоди у вигляді стіни з металевих листів та шиферу усунені (стіна демонтована), але позивач не має можливості користуватися вікном - відкрити його, так як в 30 см. від нього встановлена дерев`яна планка, яка з`єднує виноградні лози, а також не має доступу для обслуговування стіни прибудов літ. а1 та а2, відмостки цих прибудов, вікна, так як відповідач перегородив земельну ділянку огорожею з металевих листів висотою 2 м., встановивши його перпендикулярно до її стіни впритул (тобто не залишив позивачу проходу для обслуговування стін прибудов).

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2018 року позов задоволено.

Не погодившись з зазначеним рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що справа розглянута заочно без повідомлення відповідача про дату і час судового засідання, чим позбавлено відповідача можливості подати відзив та докази по справі, надати письмові пояснення. Оскаржене рішення суперечить рішенню судів №2-114/88 та №22ц-825-08, які вступили в законну силу та на підставі яких повинно було б виноситись рішення суду за цими вимогами. Позивач у 1988 добудовала а1, у 2004 а2 не відступила від межі 1 м, тому позбавила себе прибудинкової території, порушивши ДБН 360-92;25, тобто сервітут їй виділений незаконно. Ніякої відмостки на території відповідача у позивача немає. Позивач не надав доказів, що звертався до відповідача з проханням допустити проведення ремонту, а відповідач не дозволив. У висновках архітектури за ст.ст. 99,111 ЗК України зазначений сервітут на земельну ділянку відповідача по АДРЕСА_1 на спільний газопровід, за рішеннями судів та ЗК України інші сервітути на земельні ділянці відповідача протиправні. Дві металеві труби, розташовані на земельній ділянці відповідача, є його власністю. ОСОБА_3 знаходиться на арці на городі відповідача, а не на даху позивача. Огорожа ніколи до цього часу не заважала позивачу. Демонтувати дерев`яну палку неможливо, тому що вона тримає кущ винограду, щоб він не пошкодив вікно позивача. Планка знаходиться на земельній ділянці відповідача і є його власністю. Відповідач також заперечує проти хвіртки по межі та перенесення кущів винограду на 1 м від стіни.

24.05.2019 позивач надав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити її без задоволення, а рішення без змін.

ОСОБА_2 до суду апеляційної інстанції надав клопотання про розгляд апеляційної скарги без його участі.

В судове засідання, призначене на 15.12.2020 відповідач не з`явився, поштова кореспонденція надсилалась йому за місцем проживання, від вручення судової повістки за місцем проживання відмовилися, що являється належним сповіщенням.

ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи повідомлена, подала заяву про розгляд справи у її відсутність.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 3ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Матеріали справи свідчать, що 25.10.2018 судом першої інстанції закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду на 27.11.2018 (а.с.226).

27.11.2018 сторони в судове засідання не з`явилися, відомості про повідомлення ОСОБА_2 про час та місце розгляду справи відсутні, справу відкладено на 14.12.2018.

14.12.2018 сторони в судове засідання не з`явилися, відомості про повідомлення ОСОБА_2 про час та місце розгляду справи у справі відсутні.

10.12.2018 ОСОБА_2 подане клопотання до суду першої інстанції про зупинення провадження у справі (а.с.233), проте з його змісту не вбачається про обізнаність про судове засідання, призначене на 14.12.2018.

Зважаючи на відсутність жодних відомостей про повідомлення ОСОБА_2 про день, час та місце розгляду справи, і унеможливлення з`ясувати чи направлялися йому повістки, слід вважати обґрунтованими доводи апеляційної скарги про недотримання судом норм процесуального права щодо належного сповіщення.

Не дотримані судом першої інстанції і інші вимоги процесуального закону, оскільки рішення суду не містить мотивованої оцінки аргументів, наведених учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, при цьому справа перебуває в провадженні суду з 2015 року, складається з 4-х томів, позовні вимоги позивачкою кілька разів змінювалися, і в остаточному варіанті складають 7 вимог, проте висновок суду узагальнений реченням про те, що наявні підстави для задоволення позову.

З огляду на викладені недоліки оскаржуваного рішення, порушення норм процесуального права, рішення суду як таке, що не відповідає вимогам законності та обґрунтованості та завданню цивільного судочинства, підлягає скасуванню із ухваленням нового по суті справи.

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками домоволодіння АДРЕСА_1 , в якому ОСОБА_1 є власником 14/25 часток у спільній частковій власності, а ОСОБА_2 11/25.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 19 серпня 1988 року у справі 2-П4/88р встановлений порядок користування земельною ділянкою АДРЕСА_1 , згідно часток в спільній частковій власності на домоволодіння, до ОСОБА_1 в користування повинно перейти 14/25 частини земельної ділянки, що складає 341,72 кв. м., а в користування ОСОБА_2 - 11/25 частин, що складає 284,28 кв. м.

Судом був затверджений варіант І проекту розділу, згідно висновку судово-технічної експертизи від 24 червня 1987 року. При цьому по проекту розділу варіанту 1 від 24 червня 1987 року експертом КП ОМБТІ та РОН приховано 20,7 кв. м. площі земельної ділянки, яка належна позивачці згідно частки у майні. Позивач не знала та не виміряла ділянку до 2004 року.

Згідно з рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 19 серпня 1988 року у ОСОБА_1 341,72 кв. м., ОСОБА_2 284,28 кв. м.,: фактично у ОСОБА_1 292,2 кв. м., ОСОБА_2 334 кв. м.; різниця у ОСОБА_1 49,52 кв. м., ОСОБА_2 + 49,72 кв. м.

Відповідно до проекту розподільча межа між земельними ділянками була встановлена по стіні її прибудови літ. «а1» (по її виступаючій частині - відмостці), яка прийнята до експлуатації рішенням Малиновського РВК №291 від 20.05.1988.

20.04.1990 виконавчим комітетом Малиновської районної ради рішенням за №241 затверджено розрахунок ідеальних часток в домоволодінні по АДРЕСА_1 , згідно якого частка ОСОБА_2 в праві власності на будинок склала 3/5 частини, а частка ОСОБА_1 2/5 частини без врахування самовільно збудованих споруд.

З метою поліпшення житлових умов ОСОБА_1 перед входом до кухні «а1» прибудувала тамбур літ. «а2», що був зданий в експлуатацію у 2011 року (в ньому житлова кімната 1-2 (а.с.45).

Навколо прибудови літ. «а1», в якій розташована кухня, для запобігання замокання фундаменту, на висоті 40 см. від рівня землі обладнана відмостка шириною 80 см.

У 1993 році був виконаний проект газифікації «Одесгазом» для газифікації всього будинку. Проект був узгоджений Одесгазом, позивачем та ОСОБА_2 12 лютого 1993 року. У даному проекті був вказаний віконний отвір.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 13.06.2013 встановлено, що в кухні (1-4), яка розташована в частині домоволодіння, що належить ОСОБА_1 , є вікно, яке виходить в бік земельної ділянки, що знаходиться у користуванні ОСОБА_2 , в кухні розташоване газове обладнання (а.с.51,т.1).

З акту обстеження санітарно технічного стану домоволодіння АДРЕСА_1 від 07.05.2015 вбачається, що зі сторони городу ОСОБА_2 на відстані 30 см від кухні а-1 (1-4) встановлена дерев`яна планка, яка з`єднує виноградну лозу та встановлена металева огорожа висотою 1м, яка прикріплена до металевої стойки у відмостці кухні, що є перешкодою для обслуговування кухні та віконного отвору (а.с.207,т.1).

Викладені відомості акту не спростовані відповідачем, відтак такі факти слід вважати встановленими.

У висновку судової будівельно-технічної експертизи у даній справі зазначено, що існує технічна можливість встановлення в інтересах ОСОБА_1 земельного сервітуту з метою забезпечення можливості обслуговування стін і вікна прибудови літ. «а1» та стіни прибудови літ. «а2» за адресою: АДРЕСА_1 , згідно вимог чинного законодавства (а.с.79-88, т.2).

Таким чином, позивач фактично позбавлена можливості проходу для доступу до стін прибудов літ. а1 та літ. а2 за адресою: АДРЕСА_1 , які їй належать, для проведення їх ремонту, а також не має можливості відкривати вікно у прибудованій кухні у разі такої необхідності, у зв`язку з наявністю перешкод.

Порушення такого права може бути захищено шляхом встановлення земельного сервітуту.

Згідно зі ст. 98 ЗК України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки чи іншої заінтересованої особи на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Строк дії земельного сервітуту, що встановлюється договором між особою, яка вимагає його встановлення, та землекористувачем, не може бути більшим за строк, на який така земельна ділянка передана у користування землекористувачу. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.

Однак ОСОБА_1 просить про встановлення земельного сервітуту фактично шляхом встановлення риштувань чотири рази на рік на строк проведення ремонту на території ділянки, що знаходиться в користуванні відповідача на строк проведення ремонту, що в запропонований спосіб слід вважати обтяжливим для користувача сусідньої ділянки.

Виходячи з викладеного, такі вимоги у визначений позивачем спосіб не можуть бути задоволені, оскільки ОСОБА_1 не довела як необхідність здійснення ремонту 4 рази на рік, так і обґрунтування можливості встановлення риштувань фактично без обмеження строком, так як конкретний строк ремонту не визначила, і задоволення вимог в такий спосіб буде суперечити інтересам іншої сторони та не відповідає вимогам справедливості.

За таких обставин вимоги щодо встановлення земельного сервітуту підлягають частковому задоволенню шляхом встановлення безоплатного безстрокового земельного сервітуту на користь ОСОБА_1 1 раз на рік на земельну ділянку вздовж стін прибудов літ. а1 та літ. а2 за адресою: АДРЕСА_1 розміром 1,0 м. на 6,95 м., що знаходиться в користуванні ОСОБА_2 , з метою забезпечення можливості обслуговування стін і вікна прибудови літ. а1 та стіни прибудови літ. а2.

Крім того, відмовляючи в задоволенні позову в цій частині, суд враховує і те, що прибудова під літ. «а2» була побудована на межі ділянок вже після визначення порядку користування земельною ділянкою після рішення 1988 року, відтак ОСОБА_1 мала усвідомлювати про необхідність дотримання вимог ДБН 360-92 «Містобудування». Планування та забудова міських та сільських поселень п.3.25 для догляду за будівлями та здійснення їх поточного ремонту відстань до сусідньої межі ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни слід приймати не менше 1,0 м. запропонованого.

Як зазначено вище, актом від 07.05.2015 встановлено, що відповідач встановив дерев`яну планку, яка з`єднує виноградну лозу та металеву огорожу висотою 1м, яка прикріплена до металевої стойки у відмостці кухні що є перешкодою для обслуговування кухні та віконного отвору.

Висновком судової будівельно-технічної експертизи, складеної 17.06.2016 встановлено, що межа огорожувального забору між двома земельними ділянками, які знаходяться у фактичному користуванні ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розташована впритул до прибудови літ. «а2», де відсутній доступ співвласнику ОСОБА_1 для можливого обслуговування належної їй частини житлового будинку, а саме торцевих стін прибудов літ «а1» та «а2».

Вказане свідчить про наявність перешкод у користуванні власністю позивача, а тому для належного доступу ОСОБА_1 до її частини житлового будинку, а саме торцевих стін прибудов літ «а1» та «а2» необхідним є усунення перешкоди в користуванні власністю шляхом зобов`язання ОСОБА_2 за власний рахунок демонтувати частину металевої огорожі довжиною 70 см., яка встановлена на відстані 30 см. від стіни прибудови літ. а1, для забезпечення проходу шириною їм вздовж стіни прибудови літ. а1. Усунути перешкоди в користуванні власністю ОСОБА_1 шляхом зобов`язання ОСОБА_2 за власний рахунок перенести дві металеві труби, облаштовані у відмостці його прибудови літ. а1 на відстані 30 см. від стіни прибудови, на відстань не менше 1 (одного) метра від стіни прибудови літ. а1 та демонтувати арку з металевих прутів для винограду, яка опирається на ці металеві труби. Зобов`язати ОСОБА_2 за власний рахунок демонтувати дерев`яну планку, яка з`єднує дві виноградні лози та знаходиться на відстані 30 см. від вікна його кухні літ. а1 за адресою: АДРЕСА_1 . Акт від 2015.

Вимоги про те, що для забезпечення користування сервітутом за адресою: АДРЕСА_1 слід заборонити відповідачу встановлення на земельній ділянці вздовж стін прибудов літ. а1 та літ. а2 за адресою: АДРЕСА_1 розміром 1,0 м. на 6,95 м. будь-яких огороджувальних конструкцій на відстані від стін прибудов літ. а1 та літ. а2 та віконного пройому в літ. а1. є обтяжливими для власника ділянки, право позивачки фактично захищене шляхом встановлення сервітуту, тому вимоги задоволенню не підлягають.

Стосовно вимоги про доступ до чужої земельної ділянки для обслуговування стін шляхом влаштування металевої хвіртки, то такі можливо заявляти тільки після виконання відповідних технічних умов з прив`язкою до земельної ділянки і житлового будинку. Такої технічної документації не має, що є перешкодою для вирішення даної вимоги для зазначених позивачем цілей. Крім того, доступ до земельної ділянки відповідача у такий спосіб не є єдиним можливим способом для забезпечення сервітуту.

Доводи позивача про наявність двох кущів, які як стверджує позивач, висаджені на ділянці відповідача на відстані 30 см. від стін прибудов літ. «а1» та літ. «а2» та, розташування яких перешкоджає позивачу вільному доступу до стін для здійснення їх ремонту позивачем не доведені.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Наявність ксерокопій фотографій ділянок, які містяться в справі не можуть бути прийняті до уваги апеляційним судом з огляду на те, що даний спір між сторонами триває з 2015 року, в який саме час здійснювалося фотографування ділянок з`ясувати не є можливим. З огляду на викладене, вимоги в цій частині задоволені бути не можуть.

Враховуючи викладене, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2018 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Встановити безоплатний безстроковий земельний сервітут на користь ОСОБА_1 1 (один) раз на рік на земельну ділянку вздовж стін прибудов літ. а1 та літ. а2 за адресою: АДРЕСА_1 розміром 1,0 м. на 6,95 м., що знаходиться в користуванні ОСОБА_2 , з метою забезпечення можливості обслуговування стін і вікна прибудови літ. а1 та стіни прибудови літ. а2 з правом встановлення будівельних риштувань на строк проведення ремонту.

Усунути перешкоди в користуванні власністю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання ОСОБА_2 за власний рахунок перенести дві металеві труби, облаштовані у відмостці його прибудови літ. а1 на відстані 30 см. від стіни прибудови, на відстань не менше 1 (одного) метра від стіни прибудови літ. а1 та демонтувати арку з металевих прутів для винограду, яка опирається на ці металеві труби.

Усунути перешкоди в користуванні власністю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 шляхом зобов`язання ОСОБА_2 за власний рахунок демонтувати частину металевої огорожі довжиною 70 см., яка встановлена на відстані 30 см. від стіни прибудови літ. а1, для забезпечення проходу шириною їм вздовж стіни прибудови літ. а1.

Зобов`язати ОСОБА_2 за власний рахунок демонтувати дерев`яну планку, яка з`єднує дві виноградні лози та знаходиться на відстані 30 см. від вікна його кухні літ. а1 за адресою: АДРЕСА_1 .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: