Постанова

Іменем України

22 січня 2020 року

м. Київ

справа № 523/18007/17

провадження № 61-20071 св 19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Кривцової Г. В., Луспеника Д. Д.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - комунальний позашкільний навчальний заклад «Дитяча хореографічна школа м. Одеси» Департаменту культури та туризму Одеської міської ради,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 22 квітня 2019 року у складі судді Сувертак І. В. та постанову Одеського апеляційного суду від 23 вересня 2019 року у складі колегії суддів: Журавльова О. Г., Комлевої О. С., Кравця Ю. І.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, який було уточнено, до комунального позашкільного навчального закладу «Дитяча хореографічна школа м. Одеси» Департаменту культури та туризму Одеської міської ради (далі - КПНЗ «Дитяча хореографічна школа м. Одеси») про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Позовна заява мотивована тим, що з 01 вересня 2013 року вона працювала у КПНЗ «Дитяча хореографічна школа м. Одеси»викладачем-хореографом.

Наказом від 13 грудня 2017 року № 02-10/74 до неї було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з 14 грудня 2017 року на підставі пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України, у зв`язку з прогулом без поважних причин.

Вважала своє звільнення незаконним, так як з 11 грудня 2017 року по 21 грудня 2017 року перебувала на лікарняному, про що було повідомлено відповідача, унаслідок чого наказ від 13 грудня 2017 року № 02-10/74 про її звільнення є протиправним, оскільки винесений з порушенням частини третьої статті 40 КЗпП України.

Крім того, у 2017 році до неї застосовувались дисциплінарні стягнення у вигляді доган згідно з наказами відповідача від 21 червня 2017 року № 02-10/39; від 27 жовтня 2017 року № 02-11/13; від 12 грудня 2017 року № 02-11/15, з якими вона не погоджується.

05 грудня 2017 року нею подано заяву відповідачу про надання відпустки без збереження заробітної плати, без зазначення причин надання такої відпустки. Вона заздалегідь узгодила з директором КПНЗ «Дитяча хореографічна школа м. Одеси» вищевказану відпустку. 06 грудня 2017 року наказом КПНЗ «Дитяча хореографічна школа м. Одеси» № 02-10/70 їй було відмовлено у задоволенні заяви про надання відпустки, а у телефонному режимі запропоновано з`явитись на роботу для ознайомлення з цим наказом. 07 грудня 2017 року, 08 грудня 2017 року, 09 грудня 2017 року вона не вийшла на роботу, оскільки перебувала з сином за межами території України.

Збори профспілкового комітету щодо її звільнення не скликались і не проводились.

Крім того, 16 лютого 2018 року відповідачем було винесено наказ № 02-10/21, згідно з яким КПНЗ «Дитяча хореографічна школа м. Одеси» було скасовано наказ від 13 грудня 2017 року №02-10/74 й застосовано до неї дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з 22 грудня 2017 року на підставі пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України, у зв`язку з прогулом 07 грудня 2017 року, 08 грудня 2017 року, 09 грудня 2017 року без поважних причин.

Позивачка вважала наказ відповідача від 16 лютого 2018 року № 02-10/21 незаконним та таким, що винесено з порушенням її трудових прав. За результатами комплексної перевірки КПНЗ «Дитяча хореографічна школа м. Одеси», яку 29 січня 2018 року проводив Департамент культури та туризму Одеської міської ради, встановлено незаконність її звільнення з роботи.

З урахуванням викладеного та уточнених позовних вимог ОСОБА_1 просила суд визнати незаконними і скасувати наказиКПНЗ «Дитяча хореографічна школа м. Одеси»: від 13 грудня 2017 року № 02-10/74 «Про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення викладача-хореографа ОСОБА_1 »; від 16 лютого 2018 року № 02-10/21 «Про скасування наказу від 13 грудня 2017 року № 02-10/74 та про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення викладача-хореографа ОСОБА_1 ». Також просила поновити її на роботі у КПНЗ «Дитяча хореографічна школа м. Одеси»викладачем-хореографом, стягнути з відповідача середній заробіток за весь час вимушеного прогулу за період з 14 грудня 2017 року по день поновлення на роботі.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 22 квітня 2019 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_1 , отримавши відмову КПНЗ «Дитяча хореографічна школа м. Одеси» у наданні відпустки без збереження заробітної плати, при відсутності підстав, передбачених статтею 25 Закону України «Про відпустки», а також відсутності угоди між нею та відповідачем, як роботодавцем, щодо надання зазначеної відпустки, самовільно, без поважних причин не вийшла на роботу 07 грудня 2017 року, 08 грудня 2017 року та 09 грудня 2017 року, що останньою не заперечується.

Таким чином, вищевказані обставини свідчать про те, що позивачкою було допущено прогул без поважних причин, доказів на підтвердження поважності причин її відсутності на робочому місці не надано, а посилання останньої на перебування з сином на відповідному конкурсі зазначених обставин не спростовує. Згода на звільнення позивачки з роботи надана на засіданні профспілкового комітету КПНЗ «Дитяча хореографічна школа м. Одеси», що підтверджується протоколом від 12 грудня 2017 року. У висновку щодо результатів комплексної перевірки КПНЗ «Дитяча хореографічна школа м. Одеси» Департаменту культури та туризму Одеської міської ради встановлено, що викладачу ОСОБА_1 було відмовлено у наданні відпустки без збереження заробітної плати, її відсутність у період з 07 грудня 2017 року по 09 грудня 2017 року слід розглядати як прогул.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Одеського апеляційного суду від 23 вересня 2019 року апеляційна скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що 07 грудня 2017 року, 08 грудня 2017 року та 09 грудня 2017 року позивачкою було допущено прогул без поважних причин, що нею визнається. На засіданні профспілкового комітету КПНЗ «Дитяча хореографічна школа м. Одеси» була надана згода на звільнення позивачки. Ураховуючи викладене, звільнення ОСОБА_1 на підставі пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України відповідає положенням трудового законодавства, оскільки останньою допущено прогул без поважних причин.

16 лютого 2018 року КПНЗ «Дитяча хореографічна школа м. Одеси» було винесено наказ № 02-10/21, яким скасовано оскаржуваний наказ про звільнення, змінено дату звільнення позивачки згідно з наданими нею до суду листків непрацездатності, позивачці направлено відповідний лист із вимогою про надання оригіналу необхідних документів для проведення розрахунку при звільненні.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким її позов задовольнити, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що через відсутність позивачки на роботі 07 грудня 2017 року, 08 грудня 2017 року та 09 грудня 2017 року заняття у школі зірвані не були, тому суди не врахували ступінь тяжкості проступку останньої. Засідання профспілкового комітету щодо надання згоди на звільнення позивачки не проводилося. ОСОБА_1 була відсутня на робочому місці 07 грудня 2017 року, 08 грудня 2017 року та 09 грудня 2017 року з поважних причин, а саме у зв`язку з необхідністю супроводження сина для участі у відповідному заході, що було узгоджено з директором КПНЗ «Дитяча хореографічна школа м. Одеси». Таким чином, звільнення позивачки за неодноразове грубе порушення трудової дисципліни згідно з пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України відбулось з порушенням трудового законодавства та прав останньої.

Доводи особи, яка подала відзив

У січні 2020 року КПНЗ «Дитяча хореографічна школа м. Одеси» подав відзив на касаційну скаргу, який не підписано, тому він до уваги не береться.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2019 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу № 523/18007/17 з Суворовського районного суду м. Одеси.

У грудні 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам роз`яснено, що при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин.

Відповідно до статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення.

Згідно з частиною першою статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суди, встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, вірно застосувавши норми матеріального права, дійшли обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 , отримавши відмову КПНЗ «Дитяча хореографічна школа м. Одеси» у наданні відпустки без збереження заробітної плати, оскільки для цього не було підстав, самовільно, без поважних причин не вийшла на роботу 07 грудня 2017 року, 08 грудня 2017 року та 09 грудня 2017 року, що визнано останньою, а тому відповідно до частини першої статті 82 ЦПК України ці обставини доказуванню не підлягають.

Ураховуючи викладене, суди на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, дійшли правильного висновку про те, що 07 грудня 2017 року, 08 грудня 2017 року та 09 грудня 2017 року позивачкою допущено прогул без поважних причин, доказів на підтвердження поважності причин відсутності останньої на робочому місці не надано, а посилання ОСОБА_1 на перебування з сином на відповідному конкурсі зазначених обставин не спростовує.

Крім того, висновком Департаменту культури та туризму Одеської міської ради щодо результатів комплексної перевірки КПНЗ «Дитяча хореографічна школа м. Одеси» встановлено, що ОСОБА_1 було відмовлено у наданні відпустки без збереження заробітної плати, її відсутність у період з 07 грудня 2017 року по 09 грудня 2017 року слід розглядати як прогул (а.с. 162-184, т. 1).

Доводи касаційної скарги про те, що через відсутність позивачки на роботі 07 грудня 2017 року, 08 грудня 2017 року та 09 грудня 2017 року заняття у школі зірвані не були, тому суди не врахували ступінь тяжкості її проступку, безпідставні, оскільки ОСОБА_1 не виконала своїх трудових обов`язків, а саме допустила прогул без поважних причин. При цьому суди врахували ці доводи і дали їм оцінку.

Посилання касаційної скарги на те, що засідання профспілкового комітету щодо надання згоди на звільнення позивачки не проводилося на увагу не заслуговують, так як відповідно до протоколу засідання профспілкового комітету КПНЗ «Дитяча хореографічна школа м. Одеси» від 12 грудня 2017 року (а.с. 27-29, т. 1) надано згоду на звільнення позивачки з посади викладача-хореографа.

Доводи касаційної скарги про те, що звільнення позивачки за неодноразове грубе порушення трудової дисципліни згідно з пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України відбулось з порушенням трудового законодавства та прав останньої, безпідставні, так як ОСОБА_1 звільнено на підставі пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України, тобто у зв`язку з прогулом без поважних причин.

16 лютого 2018 року КПНЗ «Дитяча хореографічна школа м. Одеси» було винесено наказ № 02-10/21, яким скасовано оскаржуваний наказ про звільнення, змінено дату звільнення позивачки згідно з наданими нею до суду листків непрацездатності, позивачці направлено відповідний лист із вимогою про надання оригіналу необхідних документів для проведення розрахунку при звільненні.

Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження у судах попередніх інстанцій із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 22 квітня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 23 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Б. І. Гулько

Г. В. Кривцова

Д. Д. Луспеник