Провадження № 2/263/2552/2020
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 грудня 2020 року місто Маріуполь
Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі судді Соловйова О.Л., при секретарі Кирилюк В.В., за відсутністю сторін, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою про визнання відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .
Позовні вимоги мотивувала тим, що вона є власником 14/25 частки вказаної квартири, а власником 11/25 частки є ОСОБА_3 , у якій зареєстрований ОСОБА_2 , та який більше року не проживає в квартирі, його особисті речі в квартирі відсутні, комунальні платежі не сплачує. У зв`язку з вищевикладеним позивач вимушена сплачувати комунальні послуги за зареєстрованого та не проживаючого у квартирі відповідача.
В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутністю, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, не заперечували проти винесення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про причину своєї неявки суд не повідомив, про дату, місце та час слухання справи був повідомлений належним чином у встановленому законом порядку. Клопотання про відкладення розгляду справи від нього також не надходило, тому суд, зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь.
Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до договору дарування 14/25 частини квартири від 24.10.2004 ОСОБА_1 є власником 14/25 частки квартири АДРЕСА_1 .
Згідно свідоцтва про право на спадщину від 06.03.2012 ОСОБА_3 є власником 11/25 частки квартири АДРЕСА_1 .
Згідно інформації відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 16.10.2020, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідно до акту від 25.11.2020 виданого головою КСН «Хмельницький» за адресою: АДРЕСА_3 фактично проживає власник 14/25 частки квартири ОСОБА_1 разом з донькою ОСОБА_4 .
Крім того, в матеріалах справи містяться письмові пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , в яких зазначено, що відповідач у вказаній квартирі зареєстрований, однак з березня 2019 року не проживала, теперішнє його місце перебування невідоме, особистих речей в квартирі не має.
Згідно з ч.1 ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
При цьому, відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Крім того, відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Виходячи з положень ст. ст. 16, 391, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.
Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному власником.
Згідно з ч. 4 ст. 156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Суд вважає, що та обставина, що відповідач залишається зареєстрованим у спірній квартирі, не оплачує комунальні послуги, порушує права позивача, оскільки перешкоджає вільному володінню й розпорядженню своєю власністю. Тому, суд вважає можливим визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням у спірній квартирі, тим більше, що у відповідності до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном.
На підставі ст. ст. 16, 391, 386, 405 ЦК України, керуючись ст.ст.12, 13, 247, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ :
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Донецького апеляційного суду або через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя О.Л.Соловйов