ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1995/20 Справа № 183/7497/15 Суддя у 1-й інстанції - Сорока О. В. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Петешенкової М.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Пищиди М.М.,

при секретарі - Пивоваровій А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК»

на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2019 року

у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2015 року публічне акціонерне товариство «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» (далі - ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК») звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 , працюючи на посаді керуючого відділенням Дніпропетровської філії ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» у м. Перещепино Дніпропетровської області, знала про вчинені своїми підлеглими кримінальні правопорушення: прийняття коштів від вкладників без проведення цих операцій через ПК СБОН, однак всупереч своїх обов`язків не вжила заходів з виявлення та припинення цих дій. Зазначеними діями відповідач спричинила ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» матеріальну шкоду, оскільки Банк сплатив вкладникам, які постраждали, 164 016,80 грн.

У зв`язку з незаконними діями відповідача стосовно неї було порушено кримінальну справу, за результатами розгляду якої 20 листопада 2014 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області постановив ухвалу, якою ОСОБА_1 було звільнено від кримінальної відповідальності на підставі частини першої статті 367 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Цим судовим рішенням встановлено обставини протиправного діяння відповідача та кваліфіковано її дії за частиною першою статті 367 КК України.

Позивач зазначав, що пред`являв цивільний позов у згаданому кримінальному провадженні про стягнення з ОСОБА_1 матеріальної шкоди, який було залишено без розгляду, а тому відповідно до частини сьомої статті 128 КПК України має право звернутися з таким позовом в порядку цивільного судочинства.

Як на правову підставу своїх вимог ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» посилалося на частину першу статті 1166 ЦК України, згідно з якою майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; статтю 1191 ЦК України, відповідно до якої особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом; а також пункт 3 частини статті 134 КЗпП України, якою передбачено матеріальну відповідальність працівників у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадку, коли шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку.

Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь майнову шкоду в розмірі 164 016,80 грн та понесені судові витрати.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_1 не являється особою, яка має відповідати за шкоду, завдану АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» злочинними діяннями іншої особи, яка визнана винною, з якою юридична особа уклала договір про повну матеріальну відповідальність, та яка засуджена за вчинення умисних злочинів.

Крім того, суду не доведено розмір спричинених реальних збитків, завданих юридичній особі, оскільки остання, виконуючи умови підписаних з клієнтами банків договорів, виконала їх, добровільно сплативши ці кошти, а само по собі посилання у розпорядженнях про виплату коштів на наявність шахрайських дій з боки працівників банку, не доводить причинно-наслідковий зв`язок між необережними діями ОСОБА_1 та коштами, як підлягали виплаті за укладеними з клієнтами банку договорами.

В апеляційній скарзі, представник ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» Максименко В.О., посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову (а.с. 79-83).

Апеляційна скарга мотивована тим, що всупереч встановлених обставин у справі та, як наслідок, вимог ст. 1166,1191 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 134 Кодексу законів про працю України місцевий суд дійшов помилкового висновку про відмову у задоволені позову, залишивши поза увагою той факт, що відносно відповідача по вищевикладеним обставинам було порушено кримінальну справу, в ході розгляду якої відповідача звільнено від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до відповідальності, однак цивільний позов було залишено без розгляду, тому скаржнику має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Правом, передбаченим положеннями ст. 360 ЦПК України, інші учасники справи не скористалися.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Пред"являючи позов, ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» посилалось на те, що під час виконання ОСОБА_1 трудових обов"язків керуючого відділенням, приймала безпосередню участь у злочинних діях, шахрайським шляхом підробляючи цивільно-правові угоди та розрахункові документи, у зв"язку з чим заволоділа грошовими коштами банку, які на підставі статей ст.ст. 134, 136 КзпП України, ст. ст. 1166, 1191 ЦУ України, просило стягнути з відповідача в рахунок відшкодування шкоди 164 016, 80 грн.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 22 березня 2004 року працювала на посаді керуючого Перещепинським відділенням Дніпропетровської філії акціонерного товариства «Індекс-Банк», з 06 квітня 2004 року на посаді керуючого відділенням Дніпропетровської філії акціонерного товариства «Індекс-Банк» в м. Перещепине, з 07 грудня 2010 року на посаді керуючого Другим відділенням публічного акціонерного товариства «ІНДЕКС-БАНК» (далі - АТ «ІНДЕКС-БАНК») в м. Новомосковськ (а. с. 24-31, 32-39, 40, 42).

З 21 березня 2011 року правонаступником акціонерного товариства «Індустріально-Експортний банк» («Індекс-банк») став ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК».

Згідно з наказом від 12 травня 2011 року №38-к ОСОБА_1 звільнено з посади керуючого Другого відділення ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» у м. Новомосковськ з 13 травня 2011 року за власним бажанням на підставі статті 38 КЗпП України (а.с. 41).

Відповідно до розпоряджень ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» від 28 вересня 2011 року № 608-р, від 29 вересня 2011 року № 610-р, від 10 липня 2012 року № 713-р «Щодо повернення коштів клієнтам, які постраждали внаслідок шахрайських дій колишніх співробітників відділення в м. Перещепино та Другого відділення в м. Новомосковськ» ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» вкладнику ОСОБА_2 виплачено 44 109,26 грн на підставі договору від 28 липня 2010 року №/175/2010; вкладнику ОСОБА_3 - 47 571,22 грн на підставі договору від 17 лютого 2010 року № /047/2010; спадкоємцям вкладника ОСОБА_3 - 72 336,32 грн на підставі договору від 17 серпня 2010 року № /192/2010. Всього виплачено 164 016,80 грн (а.с. 7-23).

Своїми діями ОСОБА_1 завдала шкоди інтересам юридичної особи - ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» (а. с. 68-71).

У зв`язку із вчиненням ОСОБА_1 наведених дії стосовно неї було порушено кримінальну справу за обвинуваченням у скоєнні злочину, передбаченого частиною першої статті 367 КК України.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2014 року, що набрала чинності 28 листопада 2014 року, ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Кримінальне провадження закрито. Даною ухвалою цивільний позов у кримінальному провадженні ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» не вирішувався, а тому фактично був залишений без розгляду (а. с. 68-71).

Разом з тим, у пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов`язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.

Інші прийняті в рамках кримінальної справи чи справи про адміністративне правопорушення постанови оцінюються судом згідно з положеннями статті 212 ЦПК України.

На підтвердження висновку суду щодо розміру відшкодування збитків у рішенні, крім посилання на вирок у кримінальній справі чи постанову у справі про адміністративне правопорушення, необхідно також зазначати докази, подані сторонами при розгляді цивільної справи.

Оскільки вироку в кримінальній справі, що набрав законної сили, постановлено не було, то згідно зі статтею 57, частиною четвертою статті 61, статтею 212 ЦПК України 2004 року докази, набуті у кримінальному провадженню, оцінюються на рівні з іншими доказами у справі.

Відповідно до роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) під час попереднього, судового, апеляційного або касаційного розгляду справи повинен переконатися, що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також, що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК. Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному КПК порядку відповідне судове рішення.

Зі змісту ухвали Новомосковського міськрайного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2014 року вбачається, що ОСОБА_1 своїмі умисними діями, що виразилися в неналежному виконанні своїх службових обов"язків, через несумлінне ставлення до них, спричинило істотну шкоду інтересам юридичної особи, вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 367 ЦК України.

6 серпня 2007 року у відділенні Дніпропетровського філіалу АТ «ІНДЕКС-БАНК» в м. Перещепине Дерев`янку В.І. відкрито банківський вклад «Строковий» з банківським рахунком № НОМЕР_1 на суму 37 470,00 грн.

27 листопада 2008 року в зв`язку із закінченням строку зазначений депозитний вклад на суму 37 470,00 грн разом з нарахованими відсотками в розмірі 7 048,78 грн в автоматичному режимі системою СБОН перераховано на поточний рахунок вкладника.

Із цього поточного рахунку відповідно до даних системи СБОН кошти в сумі 44 500,00 грн безготівково перераховано на транзитний рахунок банку, а потім на рахунок іншого вкладника, однак платіжне доручення на перерахування коштів за підписом ОСОБА_3 відсутнє.

У листопаді 2008 року завідувачем касою відділення Дніпропетровського філіалу АТ «ІНДЕКС-БАНК» в м. Перещепине ОСОБА_4 без відома клієнта ОСОБА_3 проведено безготівкове списання грошових коштів з його рахунку на суму 44 500,00 грн.

11 лютого 2008 року у відділенні Дніпропетровського філіалу АТ «ІНДЕКС-БАНК» в м. Перещепине ОСОБА_3. відкрито банківський вклад «Довгостроковий» з банківським рахунком № НОМЕР_1 на суму 25 681,00 грн.

23 квітня 2008 року зазначений вклад достроково закрито та разом із нарахованими відсотками на суму 757,94 грн перераховано в автоматичному режимі на поточний рахунок вкладника без його дозволу. З поточного рахунку вкладника ОСОБА_3 відповідно до даних системи СБОН кошти на суму 26 400,00 грн безготівково перераховані на транзитний рахунок банку, а потім на рахунок іншого вкладника, однак платіжне доручення на перерахування коштів за підписом ОСОБА_3 відсутнє.

Цього ж дня завідувачем касою відділення Дніпропетровського філіалу АТ «ІНДЕКС-БАНК» в м. Перещепине ОСОБА_4 без відома клієнта ОСОБА_3 проведено безготівкове списання грошових коштів з його рахунку на суму 26 400,00 грн.

Таким чином, 23 квітня та у листопаді 2008 року керуюча відділенням Дніпропетровської філії АТ «Індекс-Банк» в м. Перещепине ОСОБА_1., діючи необережно, внаслідок неналежного виконання своїх службових обов`язків, через несумлінне ставлення до них, маючи реальну можливість виконати покладені на неї службові обов`язки належним чином, як того вимагають інтереси служби, порушуючи вимоги посадової інструкції, не забезпечила належний контроль за правильністю виконання завідувачем касою цього відділення ОСОБА_4 операцій за розрахунковими рахунками клієнта ОСОБА_3 , внаслідок чого з його розрахункових рахунків знято грошові кошти в сумі 44 500,00 грн та 26 400,00 грн.

20 січня 2009 року у відділенні Дніпропетровської філії АТ «Індекс-Банк» в м. Перещепине ОСОБА_2 відкрито банківський вклад «Строковий» строком на 6 місяців на суму 20 790,00 грн з банківським рахунком № .

Зазначений депозит разом із сумою нарахованих відсотків по закінченню строку дії в автоматичному режимі було перераховано на поточний рахунок вкладника на суму 22 943,05 грн.

Згідно з даними системи СБОН у період з 22 липня до 25 серпня 2009 року з поточного рахунку ОСОБА_2 знято грошові кошти готівкою на суму 23 775,00 грн. У зазначений період завідувачем касою відділення Дніпропетровської філії АТ «Індекс-Банк» ОСОБА_4 без відома ОСОБА_2 знято з його рахунку грошові кошти в розмірі 23 775,00 грн.

Таким чином, у період з 22 липня до 25 серпня 2009 року керуюча відділенням Дніпропетровської філії АТ «ІНДЕКС-БАНК» в м. Перещепине ОСОБА_1., діючи необережно, внаслідок неналежного виконання своїх службових обов`язків, через несумлінне ставлення до них, маючи реальну можливість виконати покладені на неї службові обов`язки належним чином, як того вимагають інтереси служби, належний контроль за щоденним формуванням та відправкою контрольних файлів системи банківського обслуговування населення стосовно операцій за розрахунковим рахунком клієнта ОСОБА_2 , внаслідок чого з його розрахункового рахунку 14 жовтня 2010 року знято грошові кошти на загальну суму 11 088,59 грн.ном, безпосередньо до відповідача.

Розглядаючи справу по суті, з урахуванням матеріалів цивільної справи та матеріалів кримінального провадження судом першої інстанції встановлено, що підставою для повернення клієнтам коштів стали відповідні розпорядження від 29 вересня 2011 року № 610-р (т.1 а.с. 7), від 28 вересня 2011 року № 608-р (т.1 а.с. 11), від 10 липня 2012 року № 713-р (т.1 а.с. 16), винесені для задоволення відповідних заяв вкладників ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , поданих на виконання відповідних договорів банківських вкладів. Винесені розпорядження містять посилання на виконання банком умов конкретних договорів щодо розміру сум вкладів та нарахованих процентів за користування банківськими вкладами, укладених в період з 17 лютого 2010 року по 17 серпня 2010 року.

Виходячи зі змісту пред`явленого ОСОБА_1 обвинувачення подія злочину, вчиненого останньою мала місце у листопаді 2008 року, більш точного часу на стадії досудового розслідування не встановлено. При цьому ОСОБА_1 обвинувачувалася у вчиненні необережного злочину, внаслідок неналежного виконання нею своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, ОСОБА_1 не здійснила належного контролю за операціями, які вчинив ОСОБА_4 .

Зміст ухвали Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2014 року дає підстави для висновку про вчинення ОСОБА_1 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, що призвело до заподіяння майнової шкоди позивачу, та надає право останньому звернутися з вимогою про відшкодування шкоди, завданої умисними діяннями, безпосередньо до відповідача, які фігурують в ухвалі суду та були кваліфікуючими обставинами.

Матеріали цивільної справи містять вирок апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2014 року, змінений ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в грудні 2014 року, у відповідності до якого ОСОБА_4 , будучи службовою особою, яка наділена організаційно-розпорядчими функціями та особою, яка несе повну матеріальну відповідальність за відповідними інструкціями та договорами, засуджений за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст. 191, ч.3 ст. 191 КК України, в тому числі за списання грошових коштів та зняття коштів без відома клієнтів, серед яких є ОСОБА_3 та ОСОБА_7 (т. 2 а.с. 131-198).

Відмовляючи банку у задоволенні вимог про відшкодування шкоди, суд першої інстанції виходив з недоведеності існування сукупності передбачених законодавством підстав для її стягнення, зокрема: ОСОБА_1 не являється особою, яка має відповідати за шкоду, завдану АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» злочинними діяннями іншої особи, яка визнана винною, з якою юридична особа уклала договір про повну матеріальну відповідальність, та засуджена за вчинення умисних злочинів. Не доведений причинно-наслідковий зв"язок між діями відповідача та коштами, які підлягали виплаті за укладеним з клієнтами банку договорами, як і розмір спричинених реальних збитків.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх такими, що відповідають встановленим обставинам у справі.

Доводи апеляційної скарги про те, що до спірних правовідносин необхідно застосувати загальні норми цивільного права встановленні статтею 257 ЦК України щодо строку звернення до суду, а не спеціальні норми КзпП України, висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Згідно з статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно з частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до частини другої статті 265 ЦК України, якщо суд залишив без розгляду позов, пред`явлений у кримінальному процесі, час від дня пред`явлення позову до набрання законної сили рішенням суду, яким позов було залишено без розгляду, не зараховується до позовної давності.

28 березня 2013 року банком подано до Новомосковського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області заяву про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_1 , про що 29 березня 2013 року внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань. 13 травня 2011 року остання була звільнення з посади.

ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» будучи потерпілим звернувся з цивільним позовом в рамках кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 367 КК України, 23 жовтня 2013 року.

Ухвала Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області про звільнення ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене частиною першою статті 367 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, була винесена 20 листопада 2014 року та набрала законної сили 28 листопада 2014 року. Даною постановою цивільний позов у кримінальній справі ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» не вирішувався, а тому фактично був залишений без розгляду.

Аналізуючи наведені норми права та встановлені судом обставини, вбачається, що відповідно до вимог частини другої статті 265 ЦК України період часу з 23 жовтня 2013 року по 01 грудня 2015 року не повинен зараховуватися до строку позовної давності за поданою позовною заявою ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» у даній справі.

Тому строк позовної давності за вимогами до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди не пропущено.

Порушень під час розгляду справи у суді першої інстанції статей 81,82,417 ЦПК, на які в обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається позивач, апеляційним судом не встановлено.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду першої інстанції, колегія суддів виходить з того, що у справі, яка розглядається, сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.

Згідно ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» - залишити без задоволення.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: Н.М. Деркач

М.М. Пищида