Провадження № 2/225/11/2020
Справа № 225/3543/19
РІШЕННЯ

Іменем України

20 січня 2020 року м. Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мигалевича В.В.,

за участю

секретаря - Голубової О.О.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Дзержинського міського суду Донецької області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (49094 м.Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення боргу кредитором спадкодавця ,

ВСТАНОВИВ:

В червні 2019 року представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення суми боргу кредитором спадкодавця, в обґрунтування якої зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 11.07.2009 року ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 1700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами згідно умов договору.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, борг за кредитним договором ним в повному обсязі на момент смерті не погашений.

Оскільки у відповідності до ЦК України у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у відносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємців, то позивачем до суду подано позов до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , які є спадкоємцями померлого, що постійно проживали з ним на момент відкриття спадщини.

Таким чином в позові ставиться питання про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 суми заборгованості в розмірі 5643,33 грн., яка утворилася станом на момент смерті позичальника, та складається з наступного: 1608,49 грн. заборгованість за кредитом, 4034,84 грн. - заборгованість за відсотками. Крім того, в позові ставиться питання про стягнення з відповідачів суми судового збору в розмірі 1921,00 грн.

Представник позивача в судове засідання не прибув, надав до суду заяву з проханням справу розглядати за його відсутністю, заявлені вимоги підтримав повністю, наполягав на їх задоволенні.

Відповідачі в судове засідання не прибули. Відповідач ОСОБА_2 надав до суду заяву з проханням справу розглядати без його участі, зазначив, що заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки спадщину після смерті батька не приймав.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення вимог, пояснила, що на дату смерті ОСОБА_3 вона проживала разом з ним за адресою АДРЕСА_1 . Будинок за вказаною адресою належав їй на праві власності ще до смерті її чоловіка. До нотаріуса із заявою про прийняття спадщини вона не зверталася, оскільки після смерті її чоловіка ОСОБА_3 будь-якого майна, яке б належало йому на праві власності не залишилося. Будь-яких претензій від позивача вона не отримувала.

Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав:

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін та погоджені ними. При цьому згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Так, відповідно до укладеного договору № б/н від 11.07.2009 року ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 1700,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від ІНФОРМАЦІЯ_2 липня 2016 року, ОСОБА_3 помер, про що зроблено відповідний актовий запис № 121 від 04.07.2016 року (а.с.19).

Станом на дату смерті ОСОБА_3 заборгованість позичальника перед банком становить 5643,33 грн., з яких: 1608,49 грн. заборгованість за кредитом; 4034,84 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами. Розмір вказаної заборгованості за кредитним договором сторонами не оспорювався.

З огляду на це суд зазначає:

Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Із копії паспортів громадян України, доданих до матеріалів справи позивачем, вбачається, що відповідачі у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 станом на час відкриття спадщини були зареєстровані в будинку АДРЕСА_1 (а.с.17-18).

Згідно з інформацією, наданою на адресу позивача державним нотаріусом Торецької державної нотаріальної контори Садановим О.В. від 04.06.2017 року № 659/01-16, встановлено, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 Торецькою державною нотаріальною конторою не заводилася.

Отже, оскільки відповідачі у справі проживали разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, та не заявили про відмову від неї протягом встановленого законом строку, то вони вважаються такими, що прийняли спадщину.

Згідно з ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 608 ЦК України, зобов`язання припиняється зі смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Оскільки позичальник (боржник) помер, то відповідати перед АТ КБ «Приватбанк» на підставі ст.ст.1281-1282 ЦК України за борги спадкодавця має спадкоємець у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Також, згідно роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року, при вирішенні спорів щодо виконання зобов`язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати, що з урахуванням положення ст. 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.13 ЦПК України).

Вказаний висновок суду узгоджується з висновком Верховного суду України, викладеного в постанові від 06 червня 2018 року по цивільній справі №533/370/16-ц.

Отже, порушуючи питання про стягнення зі спадкоємців заборгованості за кредитом, позивач будь-яких обґрунтувань та доказів щодо наявності та вартості спадкового майна не надає.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів наявності та вартості майна, прийнятого спадкоємцями ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у спадщину після смерті ОСОБА_3 . Відсутність відомостей щодо наявності та вартості майна, отриманого у спадщину, визначеного його ринковою вартістю на час відкриття спадщини, не надає підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Суд виходить з того, що враховуючи принцип змагальності цивільного процесу, закріплений у ст. 81 ЦПК України, та передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна. Зазначена правова позиція узгоджується з висновком Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, висловленим у постанові від 18 вересня 2019 року по справі № 640/6274/16-ц.

Ухвалою суду від 25.10.2019 та ухвалою суду 25.11.2019 судом було визнано явку уповноваженого представника позивача в судове засідання обов`язковою для дачі особистих пояснень по справі. Однак, представник позивача у судові засідання не прибув та не скористався своїми процесуальними правами, зокрема правом звернутися до суду з клопотанням про витребування відомостей щодо наявності у спадкодавця ОСОБА_3 на час відкриття спадщини рухомого та нерухомого майна.

У свою чергу, відповідач ОСОБА_1 , якій у судовому засіданні було роз`яснено обов`язки учасника справи, зокрема щодо добросовісного користування процесуальними правами та недопустимості введення суду в оману щодо фактичних обставин справи пояснила суду, у тому числі, щодо обставин відсутності у спадкодавця ОСОБА_3 будь-якого майна, яке б належало йому на праві власності. Будь-яких належних і допустимих доказів на підтвердження цього відповідачами не було надано, однак, на спростування зазначеного, позивачем також не було надано будь-яких належних і допустимих доказів.

Відповідно до ч. 4 ст. 81 ЦПК України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

За зазначених обставин, з урахуванням пасивної позиції позивача, яка полягала у не здійсненні дій щодо витребування доказів обсягу та вартості спадкового майна після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , суд доходить висновку про те, що обставина наявності будь-якого спадкового майна після смерті ОСОБА_3 на час розгляду дійсної справи судом не встановлена.

Крім того, згідно з ч. 4 ст. 1281 ЦК України, кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

З огляду на це суд вважає за необхідне зазначити, що позивач, дізнавшись про смерть ОСОБА_3 , та як зазначено в листі-претензії від 26 жовтня 2017 року (а.с.25), направив на адресу відповідачів вимогу про погашення заборгованості. В якості підтвердження направлення адресатам претензій, суду було надано копії реєстру згрупованих поштових відправлень - рекомендованих листів Претензій кредитора до спадкоємців (а.с. 26-28). Поряд із цим, належних підтверджень вручення претензії відповідачам у справі, надано не було.

Враховуючи викладене, у зв`язку з недоведеністю позивачем позовних вимог у суду відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог АТ КБ «Привабанк», а тому, у задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця слід відмовити.

Пунктом 1 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення позову, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

Оскільки, в задоволенні позову відмовлено, тому підстав для стягнення судового збору на користь позивача немає.

Відповідно до зазначеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 141, 258-259, 263-265 суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (49094 м.Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення боргу кредитором спадкодавця - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо воно не проголошувалося з дати складання повного його тексту, у порядку, передбаченому підпунктом 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 24.01.2020.

Суддя: