КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№22-ц/824/2534/2020 Головуючий в 1 інстанції - Селезньова Т.В.
Унікальний №361/7499/2019 Доповідач в 2 інстанції- Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 листопада 2019 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про стягнення грошових коштів,

встановив:

у жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Броварського міськрайонного суду Київської області із позовом до АТ «Райффайзен Банк Аваль» про стягнення грошових коштів.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської областівід 12 листопада 2019 року матеріали даної позовної заяви було передано для розгляду до Печерського районного суду м. Києва.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що дана ухвала прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилається на те, що правовідносини, які склалися між позивачем, як отримувачем фінансових послуг і відповідачем, як надавачем фінансових послуг підпадають під регулювання Законом України «Про захист прав споживачів».

Зазначає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали порушив норми ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів», що у свою чергу потягло порушення норм ч.2 ст.8, ст.41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Просив скасувати ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської областівід 12 листопада 2019року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1,5,6,9,10,14,19,37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про передачу справи на розгляд до Печерського районного суду м. Києва, Броварський міськрайонний суд Київської області виходив з того, що поданий позивачем позов не є позовом на захист прав споживача, а є звичайним цивільним позовом та повинен розглядатися за місцем знаходження відповідача.

З такими висновками колегія суддів погодитись не може, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах закону та матеріалах справи з наступних підстав.

Так, нормами п.7 ч.1 ст.1 Закону України«Про захист прав споживачів» визначено, що договір це усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція.

Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами.

Відповідно до ст.1-1 Закону України «Про захист прав споживачів», Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.

У своїй позовній заяві ОСОБА_1 зазначив, що укладення між сторонами договору підтверджується квитанціями на внесення готівкових коштів, які фактично є окремим правочином та узгоджується із нормами Закону України «Про захист прав споживачів».

За наявними в матеріалах справи квитанціями, ОСОБА_1 є платником та отримувачем коштів, що також підтверджує внесення готівкових коштів на рахунки позивача, відкритих у відповідача.

Таким чином, правовідносини які склалися між позивачем, як отримувачем фінансових послуг і відповідачем, як надавачем фінансових послуг підпадають під регулювання Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ч.5 ст.28 ЦПК України, позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Суд першої інстанції прийшов до хибного висновку про передачу справи на розгляд Печерському районному суду м. Києва за місцезнаходженням відповідача, оскільки позивач звернувся до суду з метою захисту своїх прав споживача та має право на вибір підсудності справи з урахуванням вимог ст.28 ЦПК України.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, тому вона підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Згідно п.6 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ст.379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст.ст.7,30,367,369,374,379,381,382,389 ЦПК України, суд, -

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської областівід 12 листопада 2019 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Т.О. Писана

С.О. Журба