Ухвала

17 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 295/8305/20

провадження № 61-18172ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу приватного підприємства «Житлове експлуатаційне підприємство № 1 м. Житомира» на постанову Житомирського апеляційного суду від 05 листопада 2020 року

за заявою ОСОБА_1 про скасування судового наказу

у справі за заявою приватного підприємства «Житлове експлуатаційне підприємство № 1 м. Житомира» про стягнення заборгованості за надані послуги з управління багатоквартирним будинком,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою

про скасування судового наказу Богунського районного суду м. Житомира від 28 липня 2020 року про стягнення із нього на користь приватного підприємства «Житлове експлуатаційне підприємство № 1 м. Житомира» (далі - ПП «Житлове експлуатаційне підприємство № 1 м. Житомира») заборгованості за надані послуги за період із 01 червня 2018 року

по 01 липня 2020 року в розмірі 5 271, 05 грн.

28 липня 2020 року Богунським районним судом м. Житомира видано судовий наказ про стягнення заборгованості за надані послуги у розмірі

5 271, 05 грн

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 17 серпня 2020 року заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу повернуто заявнику без розгляду.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 05 листопада 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 17 серпня 2020 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

30 листопада 2020 року до Верховного Суду ПП «Житлове експлуатаційне підприємство № 1 м. Житомира» подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Житомирського апеляційного суду від 05 листопада 2020 року та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно

до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду

і вирішення справи.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у малозначній справі,

що не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках -

на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень

та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції та специфіку його повноважень як «суду права», процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції, і учасникам справи був наданий відповідний обсяг гарантій права на справедливий суд у судах попередніх інстанції.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же статті ЦПК України.

Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти стабільності цивільних правовідносин, дотриманню розумних строків розгляду справи.

У відповідності до частини першої статті 258 ЦПК України судовими рішеннями є: ухвали, рішення, постанови, судові накази.

Судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу (частина перша статті 160 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Розмір заявлених до стягнення грошових коштів у цій справі становить

5 271, 05 грн, тобто суму, яка станом на 01 січня 2020 року не перевищує

ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102, 00 грн х 100 = 210 200, 00 грн).

Отже, справа, на судове рішення у якій подана касаційна скарга, відповідає критеріям малозначної справи, визначеним процесуальним законом.

Касаційна скарга не містить посилань на наявність обставин, які передбачені підпунктами а-г пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. Обставин, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, Верховним Судом у цій справі не встановлено.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки ПП «Житлове експлуатаційне підприємство № 1 м. Житомира» подало касаційну скаргу на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частинами шостою, дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою приватного підприємства «Житлове експлуатаційне підприємство № 1 м. Житомира»

на постанову Житомирського апеляційного суду від 05 листопада 2020 року

за заявою ОСОБА_1 про скасування судового наказу

у справі за заявою приватного підприємства «Житлове експлуатаційне підприємство № 1 м. Житомира» про стягнення заборгованості за надані послуги з управління багатоквартирним будинком - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович