Провадження № 2/161/2883/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

09 грудня 2020 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Олексюка А.В.,

при секретарі Кубяк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в:

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Свої вимоги обґрунтовують тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло виданого 13.01.2005, зареєстрованого Волинським обласним БТІ, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 . На сьогоднішній день у квартирі є зареєстрованим відповідач по справі, ОСОБА_3 . Причому, ОСОБА_3 вже більше одного року без поважних причин з червня 2018 року й по даний час не проживає у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 . Зауважено, що витрати, пов`язані зі сплатою комунальних послуг є дуже великими, і всі зароблені позивачами кошти йдуть на їх оплату, неможливо оформити субсидію.

У зв`язку з чим, просять суд визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право на проживання у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивачі та їх представник в судове засідання не з`явились, хоча були судом належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи.

Відповідач в судове засідання також не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст. ст. 128-131 ЦПК України. Заяви про розгляд справи за його відсутності, а також відзив на пред`явлений позов відповідач не подавав.

Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності №659-р виданого відділом з приватизації житлового фонду виконкому Луцької міської ради 13.01.2005 та згідно з Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №6228272 від 17.01.2005, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.4, 5).

В даній квартирі відповідач ОСОБА_3 зареєстрована з 23.06.2015, що підтверджується копією будинкової книги (а. с. 8-12).

Судом встановлено, що договір про порядок користування житловим приміщенням після набуття позивачами права власності на квартиру, між сторонами не укладався.

Між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_3 розірвано шлюб, що підтверджується рішенням Луцького міськрайонного суду від 20.05.2019 (а.с.13).

З 2018 року відповідач за місцем реєстрації не проживає, що стверджується зокрема результатами перевірки Луцьким ВП ГУНП у Волинській області від 25.05.2020 (а.с.14).

З матеріалів справи також вбачається, що відповідач витрат по утриманню житла не несе.

Тобто, станом на день розгляду справи, підтверджується не проживання відповідача у квартирі позивача більше одного року.

Відповідач, будучи зареєстрованим у квартирі позивачів по даний час, порушує його права та законні інтереси, як власника на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном.

Таким чином, дослідивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає за можливе позов з наведених підстав задовольнити та визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно з ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Задовольняючи позов про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом, суд використовує права надані ст. 267 ЦПК України, щодо встановлення порядку виконання рішення суду, і вважає, що в рішенні слід вказати на те, що дане рішення є підставою для зняття особи з реєстрації.

Крім того, відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Як слідує з матеріалів справи, за подання даного позову позивачем ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 840,80 гривень, що підтверджується квитанцією (а.с.1).

Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 17, 77, 78, 81, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 267, 280-282 ЦПК України, на підставі ст.ст. 319, 405 ЦК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий Миколаївським РС УДМС 07.03.2013) зареєстровану за адресою: АДРЕСА_2 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий Миколаївським РС УДМС 07.03.2013) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 виданий Луцьким МВ УМВС у Волинській області 17.05.2002, адреса: АДРЕСА_2 ) судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення є підставою для зняття ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий Миколаївським РС УДМС 07.03.2013), з реєстрації з адреси: АДРЕСА_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його вручення рішення.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня вручення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В.Олексюк