Справа № 265/8171/20
Провадження № 2/265/2029/20
УХВАЛА

17 грудня 2020 року місто Маріуполь

Суддя Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області, Козлов Д. О., розглянувши матеріали справи № 265/8171/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про звільнення майна з-під арешту, скасувавши арешт нерухомого майна, -

В С Т А Н О В И В:

17 грудня 2020 року до суду ОСОБА_1 звернулась із вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що на підставі постанови про накладення арешту на майно від 3 листопада 2010 року в межах розгляду кримінальної справи № 30-10-03-0029 слідчим по ОВС слідчого відділу УБОЗ в Донецькій області ГУ МВС України в Донецькій області накладено арешт на належну позивачці кв. АДРЕСА_1 , внаслідок чого було накладено арешт 17 листопада 2010 року за реєстраційним номером обтяження № 10497715 Першою маріупольською державною нотаріальною конторою на таку квартиру. Натомість вона не була та не є учасником такої кримінальної справи. В подальшому матеріали кримінальної справи були передані до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області, який постановою від 8 червня 2017 року таку кримінальну справу було направлено Генеральному прокурору України для організації досудового розслідування. На теперішній час досудове розслідування по даній справі вже у рамках кримінального провадження № 002679 здійснюється слідчими Центрального відділу Головного управління Національної поліції в Донецькій області. Посилалась при цьому на постанову Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року по справі № 2-3392/11 в частині визначення цивільної юрисдикції для вирішення наявного спору.

Натомість, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зазначена позовна заява не може бути прийнята до розгляду Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя, оскільки підлягає розгляду в порядку кримінального судочинства.

Так за ч. 1 ст. 19 ЦПК суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суд вказує, що за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку, якщо такий спір є спором цивільним.

У разі, якщо право власності особи порушене у кримінальному провадженні, така особа, навіть за умови, що вона не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому КПК України.

Суд зазначає, що спірні правовідносини виникли за дії КПК України від 1960 року.

Порядок накладання арешту на майно та скасування арешту було врегульовано ст. 126, 234 КПК України в редакції 1960 року.

Після набрання чинності КПК України в редакції 2012 року, тобто вже на час звернення до суду з цивільним позовом позивачка мала право захистити свої права відповідно до норм КПК України, тобто у порядку кримінального судочинства.

Таке право передбачене п. 9 розділу XI «Перехідні положення» КПК України від 2012 року, за якими питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Разом з тим з набранням чинності КПК України від 2012 року права власника, який не є учасником кримінального провадження, якщо при проведенні дізнання чи попереднього слідства були порушені його права власника, стали більш захищеними саме заходами кримінально-процесуального закону.

Відповідно до п. 10 Розділу XI «Перехідні положення» КПК України від 2012 року кримінальні справи, які до дня набрання чинності цим Кодексом не направлені до суду, розслідуються згідно з положеннями цього Кодексу.

Ця норма узгоджується з положеннями ч. 1 ст. 5 КПК України від 2012 року, що процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Оскільки кримінальне провадження у справі, у якій винесено постанову на накладення арешту на квартиру позивачки, триває на стадії проведення досудового розслідування, то вирішення питання щодо зняття арешту чи оскарження дій чи бездіяльності слідчого у наявному кримінальному провадженні здійснюються виключно за правилами КПК України в редакції 2012 року.

Так за ст. 174 КПК України від 2012 року інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Тобто чинним кримінальним процесуальним законом (КПК України від 2012 року) передбачено способи захисту прав власника, який не є учасником кримінального провадження і, разом з тим, чинним цивільно-процесуальним законом не передбачена можливість такого захисту у порядку цивільного судочинства.

Оскільки обмеження у здійсненні права власності позивачки відбулись при проведенні досудового розслідування у порядку кримінального судочинства згідно з постановою слідчого, то оцінку правомірності процесуального документа, ухваленого в порядку кримінального судочинства, не може бути надано у порядку цивільного судочинства, на підставі чого діючим КПК України передбачено порядок оскарження рішень, дій та бездіяльності органу досудового розслідування.

Аналогічна правова позиція була висловлена неодноразово Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, у постановах від 17 жовтня 2018 року по справі № 461/233/17-ц та від 7 листопада 2018 року по справі № 296/8586/16-ц, а також підтверджена Касаційним Цивільним Судом у складі Верховного Суду в постанові від 5 грудня 2018 року по справі № 755/6685/16-ц.

Суд при цьому не приймає до уваги посилання позивачки на постанову Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року по справі № 2-3392/11, оскільки у наведеній позивачкою постанові були встановлені інші фактичні обставини справи.

Так Великою Палатою Верховного Суду по справі № 2-3392/11 була визначена цивільна юрисдикція спору щодо скасування арешту з майна особи, яка не є учасником кримінальної справи, оскільки вирок по справі, по якій в рамках КПК від 1960 року було накладено арешт на нерухомість, було вже ухвалено судом, який набув чинності, тому в позивача у рамках його виконання не було можливості реалізувати свої права на таке нерухоме майно в рамках КПК України.

Натомість у справі за позовом ОСОБА_1 судом встановлено, що досудове розслідування по кримінальній справи, в рамках якої було накладено арешт, триває, тому у позивачки маються усі необхідні правові засоби захисту свого порушеного права власності шляхом подачі в порядку ст. 174 КПК від 2012 року клопотання про скасування арешту з належної їй нерухомості.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно із ч. 5 ст. 186 ЦПК, відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої п. 1 ч. 1 цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

З огляду на викладене обґрунтування, суд вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження по справі за вказаним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про звільнення майна з-під арешту, скасувавши арешт нерухомого майна, оскільки цей спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Натомість, позивачці слід роз`яснити її право на судовий захист у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку.

За ч. 3 ст. 186 ЦПК до ухвали про відмову у відкритті провадження у справі, що надсилається заявникові, додаються позовні матеріали. Копія позовної заяви залишається в суді.

Керуючись ст. 186 ЦПК, -

У Х В А Л И В:

У відкритті провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про звільнення майна з-під арешту, скасувавши арешт нерухомого майна, відмовити.

Роз`яснити позивачу, що вказаний спір підлягає вирішенню в порядку кримінального судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її вручення.

Ухвалу складено та підписано 17 грудня 2020 року.

Суддя