РЕНІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
Провадження № 2/510/336/20

Справа № 510/2180/19

09.12.2020 року м. Рені Одеської області

Ренійський районний суд Одеської області у складі

Головуючого судді Гончарової-Парфьонової О.О.

при секретарях Міхайліченко В.О., Пройка С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Рені Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, -

встановив:
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про зменшення розміру аліментів, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбних стосунків у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась донька ОСОБА_3 .
23 серпня 2006 року була проведена реєстрація розірвання шлюбу між сторонами (свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 ).
Крім того на утриманні позивача знаходяться діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Позивач сплачує аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , але вважає, що вона отримує аліменти, в розмірі більшому ніж діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , народжені в іншому шлюбі, тому останні знаходяться в більш гіршому матеріальному становищі.
З викладених обставин позивач звернувся з позовом про зменшення розміру аліментів до суду.
Позивач у судове засідання не з`явився, до суду надійшла заява, відповідно до якої він просить розглядати справу за його відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце його проведення сповіщалась, причини неявки суду невідомі. Відзиву на позовну заяву не надано.

Відповідно до ч.4 ст.44 ЦПК України, суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги неодноразове неприбуття у судові засідання належним чином повідомленого відповідача, задля недопущення порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, судом було ухвалено провести розгляд справи в судовому засіданні за відсутності відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Таким чином, суд приходить до висновку, що причини неявки відповідача є неповажними та є підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступних висновків.

Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбних стосунків у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась донька ОСОБА_3 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 ).
23 серпня 2006 року була проведена реєстрація розірвання шлюбу між сторонами (свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 ).
Також на утриманні позивача знаходяться діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 ) та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 ).
Відповідно наявної в матеріалах справи довідки про доходи позивача за період з 01 липня 2018 року по 31 грудня 2018 року, вбачається що він у зазначений період проходив службу в військовій частині НОМЕР_5 . З його доходів у зазначений період утримано 14517,04 грн. аліментів.
В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що сплачує аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , але вважає, що вона отримує аліменти, в розмірі більшому ніж діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , народжені в іншому шлюбі, тому останні знаходяться в більш гіршому матеріальному стані.
Відповідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За приписами ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Частина 2 вказаної статті передбачає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень.

З довідки про доходи позивача за період з 01 липня 2018 року по 31 грудня 2018 року, вбачається утримання по сплаті аліментів: липень 2018р. 2351,15 грн., серпень 2018р. 2351,15 грн., вересень 2018р. 2590,26 грн., жовтень 2018р. 2408,16 грн., листопад 2018р. 2408,16 грн., грудень 2018р. 2408,16 грн.
З огляду на вищевикладене, судом встановлено, що утримані з позивача аліменти у зазначений вище період становлять більше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Суд зазначає, що відповідно до ст. 181 СК України позивачем не надано ані доказів домовленості між сторонами по сплаті аліментів, ані рішення суду про стягнення аліментів з позивача. Також з наданих доказів встановлено що позивач є батьком трьох дітей, а з наявної довідки про доходи позивача за період з 01 липня 2018 року по 31 грудня 2018 року не можливо встановити на яку дитину утримуються аліменти. Доказів сплати аліментів у період з 01 січня 2019 року по 08 листопада 2019 року дата подачі позову до суду, та під час розгляду справи, також не надано.
Статтею 76 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.ч.1-3 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч. 3 ст. 13, ч. 2 ст. 49, ч. 1 ст. 206 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.
На підставі повного і всебічного з`ясування обставин справи, аналізу доказів, досліджених в судовому засіданні, оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих доказів, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 7, 10, 12, 13, 18, 58, 81, 89, 133, 141, 247, 258, 268, 280-284, 289, 352, 354, 355 ЦПК України, -

вирішив:
Відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.О. Гончарова-Парфьонова