Справа № 502/2042/20
УХВАЛА

17 грудня 2020 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Балан М.В.,

за участю секретаря судового засідання Урсул Г.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Кілія скаргу

ОСОБА_1

на дії державного виконавця

Волкової Анастасії Сергіївни

третя сторона: Кілійського районного відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Кілійського районного суду Одеської області зі скаргою про визнання дій та бездіяльність державного виконавця Кілійського районного відділу ДВС ПМУ МЮ (м. Одеса) Волкової А.С. і неправомірними і скасувати тимчасове обмеження ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянина України, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ), у праві виїзду за межі України накладене на нього ухвалою Кілійського районного суду Одеської області від 29.07.2014 року по справі №502/1872/14-ц.

Скаржник в судове засідання не з`явився, однак надав заяву, в якій просив розглядати скарги у його відсутність.

Представник Кілійського районного відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області в судове засідання не з`явився, однак 16.12.2020 року до канцелярії суду найшло клопотання, в якому просить розглянути скаргу без їх участі.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, однак 17.12.2020 року до канцелярії суду найшло клопотання, в якому просить розглянути скаргу без її участі.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Як зазначено у ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши скаргу та зібрані по справі письмові докази, суд прийшов до висновку, що вона є обґрунтованою та підлягає задоволенню, виходячи із наступного:

Згідно копії ухвали Кілійського районного суду Одеської області по справі №502/1872/14-ц від 29 липня 2014 року, було тимчасово обмежено особу боржника: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , гр. України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов`язань за виконавчим листом №2-64/11 виданого ухвали Кілійським районним судом Одеської області.

Відповідно до відповіді на заяву від 16.11.2020 року про надання копій матеріалів виконавчого провадження та ухвали суду щодо ОСОБА_1 , наданий Кілійським районним відділом державної виконавчої служби 20.11.2020 року, повідомлено про наступне:

04.02.2016 року у відділі державної виконавчої служби Кілійського районного управління юстиції в Одеській області було відкрито виконавче провадження ВП №50054405, з примусового виконання виконавчого листа №2-64/11. 21.06.2016 року виконавче провадження ВП №50054405, з примусового виконання виконавчого листа №2-64/11 було завершено на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», що у боржника не виявлено майно, на яке може бути звернено стягнення, і здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майно виявилися безрезультатними. Виконавчий документ було повернуто за адресою стягувача. Станом на сьогодні повторно вищезазначений виконавчий документ на виконанні у Кілійському районному відділі державної виконавчої служби Підвденного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на виконанні не перебуває.

Інших виконавчих документів, за якими боржником значиться ОСОБА_1 , за яким не погашена заборгованість, станом на сьогодні, у Кілійському районному відділі державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Як зазначено в копії постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 21.06.2016 року, постановлено виконавчий лист №2-64/11 виданий 12.08.2013 року повернути стягуваву.

Відповідно до копії супровідного листа від 21.06.2016 року, наданий старшим державним виконавцем Кілійського районного відділу державної виконавчої служби А.С. Волковой, ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 надіслані постанови державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч. 5 ст. 441 ЦПК України, суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у зв`язку з відсутністю підстав для продовження тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, скарга є обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12-13, 18, 74-81, 258-259, 441-451 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Кілійського районного відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області Волкової Анастасії Сергіївни задовольнити у повному обсязі.

Визнати дії та бездіяльність державного виконавця Волкової А.С. неправомірними.

Скасувати тимчасове обмеження ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянина України, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ), у праві виїзду за межі України накладене на нього ухвалою Кілійського районного суду Одеської області від 29.07.2014 року по справі №502/1872/14-ц.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Кілійського районного суду М. В. Балан