КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 761/32184/19
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/12146/2020
Головуючий у суді першої інстанції: Юзькова О.Л.
Доповідач у суді апеляційної інстанції:Семенюк Т.А.

15 грудня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Семенюк Т.А

Суддів - Рейнарт І.М., Кирилюк Г.М.,

при секретарі - Максюк І.Г.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 14 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в місті Києві, Державної казначейської служби України про відшкодування заподіяних матеріальних збитків у зв`язку із втратою вилученого речового доказу, -

В С ТА Н О В И В :

У серпні 2019 року позивач звернувся з даним позовом до відповідачів, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що йому на праві власності належить автомобіль «Ssang Yong», 2008 року випуску д.н.з. НОМЕР_1 .

Постановою слідчого в ОВС СУ ГУМВС України в м. Києві Балабея Ю.В. від 09грудня 2009 рокузазначений автомобіль визнано речовим доказом та на нього накладено арешт. Також в постанові слідчого зазначено про постановку автомобіля на штраф-майданчик по вул. Канальна, 5 у м. Києві.

Копія постанови була направлена 10грудня 2009 року на виконання до УДАІ ГУ МВС України в м. Києві та доручено постановку автомобіля здійснити співробітникам УБОЗ ГУ МВС України в м. Києві.

Автомобіль було затримано 23грудня 2009 року та здійснено його огляд.

Начальник штраф-майданчику написав розписку, що 23 грудня 2009 рокуотримав постанову про визнання транспортного засобу речовим доказом та накладення арешту.

15 січня 2010 року перший заступник начальника УБОЗ ГУ МВС України в м. Києві направив слідчому СУ ГУ МВС України в м. Києві Балабею Ю.В. матеріали постановки автомобіля на штрафний майданчик.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 27 січня 2014 рокускасовано постанову про визнання транспортного засобу речовим доказом та накладення арешту на майно від 09 грудня 2009 року та зобов`язано повернути автомобіль власнику.

Постанова суду була виконана частково, а саме - було знято арешт з транспортного засобу, проте позивача повідомлено, що автомобіль «SsangYong», 2008 року випуску д.н.з. НОМЕР_1 співробітниками Державтоінспекції м. Києва протягом 2009 року на підпорядковані УДАІ майданчики тимчасового тримання транспортних засобів не доставлявся.

У зв`язку із наведеними обставинами було порушене кримінальне провадження за ч. 1 ст. 364 КК України за фактом можливих неправомірних дій СУ ГУ МВС України в м. Києві, які полягають у зловживанні службовим становищем під час вилучення та зберігання автомобіля.

Позивач зазначає, що йому спричинена матеріальна шкода, оскільки автомобіль не був повернутий власнику.

Відповідно до консультації про визначення вартості автомобіля, середня ринкова вартість транспортного засобу «Ssang Yong», 2008 року випуску д.н.з. НОМЕР_1 становить 165 803,01 грн.

За проведення такого дослідження позивачем було сплачено суму у розмірі 7 000 грн.

Зважаючи на зазначене, просив суд стягнути на його користь з Державної казначейської служби України у відшкодування матеріальної шкоди у зв`язку із втратою вилученого речового доказу 165 8034,01 грн. за рахунок коштів Державного бюджету шляхом списання в безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України, а також стягнути з відповідачів судові витрати.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 14 липня 2020 року позов ОСОБА_2 до Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в м. Києві, ДКС України про заподіяних матеріальних збитків у зв`язку із втратою вилученого речового доказу залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 - представник ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю, вважаючи, що судом порушено норми процесуального та матеріального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що в оскаржуваному рішенні судом першої інстанції встановлено факт, що автомобіль «SsangYong», 2008 року випуску д.н.з. НОМЕР_1 , після зняття з нього арешту в рамках кримінального провадження, позивачу не повернуто, проте не застосовано норму Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», згідно якої завдана громадянинові шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 на праві власності належить автомобіль «Sang Yong», модель «Kyron М200ХDІ», 2008 року випуску, об`єм двигуна 1998 куб. см., чорний, легковий універсал, д.н.з. НОМЕР_1 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. (а.с.29-33)

Як вбачається з матеріалів справи, постановою слідчого в ОВС СУ ГУМВС України в м. Києві від 09 грудня 2009 року визнано речовим доказом автомобіль «Sang Yong», державний номерний знак д.н.з. НОМЕР_1 та накладено на нього арешт. (а.с.9-11)

Також в постанові зазначено про постановку автомобіля на штраф-майданчик за адресою: м. Київ, вул. Канальна, 5.

Копіюпостанови направлено на виконання до УДАІ ГУ МВС України в м. Києві та доручено постановку вказаного автомобіля здійснити співробітникам УБОЗ ГУ МВС України в м. Києві.(а.с. 12)

10 грудня 2009 року слідчий Балабей Ю.В. направив вказану постанову для виконання до УДАІ ГУМВС України в м. Києві, копія супровідного листа наявна в матеріалах справи.

В цей же день, 10.12.2009 рокуслідчий надав доручення в порядку ст.114 КПК України начальнику УБОЗ ГУ МВС України в м. Києві здійснити постановку автомобілів на штраф-майданчик за адресою: м. Київ, вул. Канальна, 5, які визнано як речовий доказ та на які накладено арешт, зокрема і автомобіль «Sang Yong», державний номерний знак д.н.з. НОМЕР_1 .(а.с. 13-15)

Протоколом № 553 огляду і затримання транспортного засобу від 23 грудня 2009 року старший оперуповноважений в ОВС УБОЗ ГУ МВС України в м. Києві підполковник міліції Іванина О.В. здійснив технічний огляд і затримання автомобіля «Sang Yong», державний номерний знак д.н.з. НОМЕР_1 . Зазначений протокол не містить відомостей про особу, яка прийняла автомобіль.( а.с. 16)

23.12.2009 рокуначальником штраф майдану ОСОБА_3 написано розписку, що 23 грудня 2009 року він отримав постанову про визнання як речового доказу та накладення арешту, зокрема, на автомобіль «Sang Yong», державний номерний знак д.н.з. НОМЕР_1 . (а.с. 17)

15 січня 2010 року перший заступник начальника УБОЗ ГУ МВС України в м. Києві направив слідчому СУ ГУ МВС України в м. Києві Балабею Ю.В. матеріали постановки автомобілів на штрафмайдан для приєднання до кримінальної справи.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 27 січня 2014 року скасовано постанову про визнання як речового доказу та накладення арешту на майно від 09 грудня 2009 року слідчого ОВС СУ ГУМВС України в м. Києві Балабея Ю.В. на автомобіль «Sang Yong», модель «Kyron М200ХDІ, 2008 року випуску, об`єм двигуна 1998 куб. см., чорний, легковий універсал, державний номерний знак НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні з 23 грудня 2009 року на штрафмайдані УДАІ ГУ МВС України в м.Києві (вул.Канальна,5). Зобов`язано повернути автомобіль «Sang Yong», модель «KyronМ200ХDІ», 2008 року випуску, об`єм двигуна 1998 куб. см., чорний, легковий універсал, д.н.з. НОМЕР_1 власнику або уповноваженій власником особі . (а.с. 19-20)

Постанова була направлена судом до УДАІ ГУ МВС України в м. Києві для виконання, - повернення автомобіля «Sang Yong», модель «Kyron М200ХDІ», 2008 року випуску, об`єм двигуна 1998 куб. см., чорний, легковий універсал, д.н.з. НОМЕР_1 власнику ОСОБА_2 або уповноваженій власником особі.

Заступник начальника УДАІ ГУ МВС України в м. Києві повідомив представника позивача, що постанова Голосіївського районного суду м. Києва від 27 січня 2014 року виконана в межах діючого законодавства. Як вбачається з матеріалів справи, арешт з автомобіля був знятий.

Разом з тим, заступник начальника УДАІ ГУ МВС України в м. Києві листом від 07 квітня 2014 року повідомив представника позивача, що автомобіль «Sang Yong», д.н.з. НОМЕР_1 співробітниками Державтоінспекції м. Києва протягом 2009 року на підпорядковані УДАІ майданчики тимчасового тримання транспортних засобів не доставлявся.

Судом встановлено, що Дарницьким управлінням поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві порушене кримінальне провадження №0000346 від 11 квітня 2014 року за ч. 1 ст. 366 КК України за фактом можливих неправомірних дій на думку заявника СУ ГУ МВС України в м. Києві, які полягають у зловживанні службовим становищем під час вилучення та зберігання автомобіля «Sang Yong» д.н.з. НОМЕР_1 та позивача визнано потерпілим.

Зазначені обставини не заперечувались сторонами у справі.

Залишаючи без задоволення позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Шевченківськогорайонногосудум. Києва від 23 лютого 2017 року за результатами розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві в особі голови комісії з припинення Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві Нечитайло Віктора Олександровича про відшкодування вартості автомобіля у задоволенні вимог було відмовлено, судом зроблено висновок, що в судовому засіданні не встановлено, що автомобіль не був повернутий з вини відповідача, а тому у задоволенні позову було відмовлено.Київський апеляційний суд, залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, наголосив, що з матеріалів справи не вбачається неправомірних та винних дій слідчих органів.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, про відсутність підстав для задоволення позову та стягнення грошових сум на відшкодування спричиненої матеріальної шкоди за рахунок коштів Державного бюджету, оскільки рішенням суду, яке набрало чинності, встановлено відсутність неправомірних дій слідчих органів, що виключає застосування положень ст. 1166 ЦК України.

Проте з таким висновком суду погодитись не можна.

Як вбачається зі змісту постанови Київського апеляційного суду від 10 грудня 2018 року, колегія суддів, залишаючи без змін рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23 лютого 2017 року у справі № 761/30311/16-ц виходила з того, що УДАІ ГУ МВС України в м. Києві було окремою юридичною особою, але на час розгляду справи є ліквідованим згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 06 вересня 2015 року. У разі ліквідації підприємств, установ, організацій, яким майно було передано безоплатно, або недостатності у них коштів для відшкодування шкоди вартістьмайна(частина вартості) відшкодовується за рахунок державного бюджету, що в свою чергу передбачає залучення до участі у справі органу уповноваженого на здійснення казначейського обслуговування бюджетнихкоштів.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, згідно з частиною другою цієї статті є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За загальними положеннями, передбаченими ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст. 1176 ЦК України, шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою ст. 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України в інших випадках заподіяння шкоди цими органами, діють правила частини шостої цієї статті, - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України).

Для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов'язковою.

Втім, цими нормами визначається обов'язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов'язковими для доказування у спорах про стягнення збитків, а саме: неправомірність дій (бездіяльності) цього органу, наявність шкоди та причинний зв'язок між неправомірними діями (бездіяльністю) і заподіяною шкодою.

У пункті 20 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження (далі - Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 року № 1104 «Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України», передбачено, що зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках територіальних органів Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.

Схоронність тимчасово вилученого майна забезпечується згідно з пунктами 1-26 цього Порядку до повернення майна власнику у зв'язку з припиненням тимчасового вилучення майна або до постановлення слідчим суддею, судом ухвали про накладення арешту на майно (пункт 27 Порядку).

Незабезпечення належного обліку та умов зберігання, передачі речових доказів, цінностей та іншого майна, яке спричинило їх втрату, пошкодження, є підставою для притягнення до передбаченої законом відповідальності осіб, з вини яких настали вказані наслідки.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету.

Майно,зазначеневпункті2статті3цього Закону (зокрема, майно вилучене органами дізнаннячипопереднього слідства,органами,якіздійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт) повертається в натурі, а в разі неможливості повернення в натурі його вартість відшкодовується за рахунок тих підприємств, установ, організацій, яким воно передано безоплатно (ч.2 ст. 4 цього Закону).

У разі ліквідації підприємств, установ,організацій, яким майно було передано безоплатно, або недостатності у них коштів для відшкодування шкоди вартість майна (частина вартості) відшкодовується за рахунок державного бюджету (ч.3 ст. 4 цього Закону).

В п. 14 Положенняпро застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання,попередньогослідства, прокуратури і суду» надається роз`яснення про те, що у випадках,коли майно було знищене, втрачене або пошкоджене під час знаходження у розпорядженні органу дізнання,попереднього слідства, прокуратури чи суду,звимогоюпро відшкодування вартості майна громадянин має право звернутися до цихорганів.

Судом при розгляді справи за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві в особі голови комісії з припинення Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві Нечитайло Віктора Олександровича про відшкодування вартості автомобіля (справа № 761/30311/16-ц) встановлено, що автомобіль позивача був арештований та вилучений в ході проведення досудового розслідування кримінальної справи, при цьому вказані заходи не визнані неправомірними, що вбачається з постанови про їх скасування. Їх скасування проведено у зв`язку з тим, що при ухваленні вироку судом не було вирішено питання щодо, зокрема, цього доказу.

Разом з цим, незабезпечення належного зберігання та втрата речі,визнаної речовим доказом, дає підстави для виникнення цивільно-правової відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи, середня ринкова вартість автомобіля «SangYong», д.н.з. НОМЕР_1 складає 165803 грн. 01 коп. (а.с. 47-49).

Судом встановлено, що органами УДАІ ГУ МВС України в м. Києві не забезпечено належного зберігання автомобіля.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що автомобіль «Sang Yong», д.н.з. НОМЕР_1 був вилучений у ОСОБА_2 як речовий доказ з постановкою на штраф-майдан,проте, після скасування арешту на зазначений автомобіль, останній не був повернутий позивачу у зв`язку з його втратою.

Разом з тим, суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову у позові не врахував, що питання наявності між сторонами деліктних зобов`язань та цивільно-правової відповідальності за заподіяну шкоду перебуває у площині цивільних правовідносин потерпілого та держави.

Відсутність обвинувального вироку у кримінальному провадженні за № 0000346 чи будь-яких інших рішень про визнання незаконними дій чи бездіяльності посадових осіб СУ ГУ МВС України в м. Києві не може ставиться у пряму залежність з наявністю підстав для відшкодування шкоди у цивільних правовідносинах, оскільки суд самостійно встановлює наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, оцінює надані сторонами докази, крім того, з огляду на статтю 1174 ЦК України для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади встановлення наявності їх вини не є обов`язковою.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у зв`язку із втратою вилученого речового доказу - автомобіля «SangYong», д.н.з. НОМЕР_1 , з державного бюджету України на користь ОСОБА_2 належить стягнути 165803 грн. 01 коп. матеріальної шкоди шляхом безспірного списання з єдиного казначейського рахунку.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції постановлене з порушенням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст.. 141 ЦПК України, з Ліквідаційної комісії Головного Управління МВС України в м. Києві підлягають стягненню :

на користь ОСОБА_2 - понесені ним судові витрати в розмірі 7000 грн. ( а.с. 168-169);

на користь Держави - судовий збір в розмірі 4145 грн. 08 коп.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 14 липня 2020 року скасувати, прийняти нову постанову наступного змісту.

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Стягнути з державного бюджету України шляхом безспірного списання з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , прож. АДРЕСА_1 ) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди у зв`язку із втратою вилученого речового доказу 165803 грн. 01 коп.

Стягнути з Ліквідаційної комісії Головного Управління МВС України в м. Києві на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , прож. АДРЕСА_1 ) судові витрати в розмірі 7000 грн.

Стягнути з Ліквідаційної комісії Головного Управління МВС України в м. Києві судовий збір на користь Держави в розмірі 4145 грн. 08 коп.

Постанова набирає чинності з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлений 18 грудня 2020 року.

Головуючий

Судді