Справа № 206/5902/19
Провадження № 2-о/206/8/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2020 Самарський районний суд м. Дніпропетровська

в складі:

головуючий суддя Маштак К.С.

за участю:

секретаря судового засідання Гергіль Ю.І.

заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Сьома Дніпровська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на день смерті спадкодавця, -

І. Стислий виклад позиції заявника.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на день смерті спадкодавця, заявник посилалась на те, що 18.09.2019 звернулась до Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори з метою оформлення спадкових прав за законом після смерті її батька, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 з приводу недоотриманої пенсії її батьком в сумі 198408,53 грн. Проте нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії через відсутність документів, що підтверджують місце відкриття спадщини та встановлення кола спадкоємців після смерті ОСОБА_3 27.10.2014 заявника та 28.10.2014 її батька було взято на облік по переміщенню з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, в зв`язку з чим заявник та її батько перемістилися проживати за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 оформив пенсію за новим місцем проживання. Вони проживали за новою адресою протягом року, але потім були змушені повернутися до колишнього місця проживання в зв`язку із тяжкою хворобою батька, так її батько позбувся можливості отримувати пенсію, оскільки його стан здоров`я не дозволяв йому приїжджати у м. Дніпро для її отримання. Заявник продовжила проживати з батьком у м. Єнакієве та допомагала йому у лікуванні, доглядала за ним.

Заявник та її представник заперечували щодо залишення заяви без розгляду.

Представник заінтересованої особи подав заяву, в якій просив цивільну справу розглянути без участі представника державної нотаріальної контори.

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

25.11.2019 було відкрито провадження, призначено підготовче судове засідання, витребувано з Сьомої Дніпровської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 21.05.2019, за результатами дослідження якої судом було поставлено на обговорення питання щодо залишення заяви без розгляду у зв`язку із наявністю спору про право.

Під час розгляду справи судом заслухано пояснення заявника, її представника, досліджено письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

20.01.2020 оголошено вступну та резолютивну частини ухвали суду.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст правовідносин.

ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась ОСОБА_1 , батьками зазначено ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 22.11.1968, серії НОМЕР_2 (а.с. 58).

Відповідно до довідок про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції № від 28.10.2014 та № від 27.10.2014, заявник ОСОБА_1 та її батько ОСОБА_3 перемістилися з тимчасово окупованої території в АДРЕСА_1 (а.с. 7-8, 27-28).

Згідно довідки про склад сім`ї та місці проживання на день смерті спадкодавця від 11.07.2019, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 на день смерті проживала за адресою АДРЕСА_2 разом з ОСОБА_3 з 10.06.1996 (а.с. 10, 30).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , про що 21.05.2019 складено відповідний актовий запис № 1005, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданий Бахимутським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, копією рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 15.04.2019, копією свідоцтва про захоронення від 19.03.2019 та копією довідки про причину смерті № 104 від 18.03.2019 (а.с. 6, 26, 56, 57, 59).

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 56610126 від 21.06.2019 та витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 56610188 від 21.06.2019, спадкову справу після смерті ОСОБА_3 , було відкрито та зареєстровано 21.06.2019 у Сьомій дніпровській державній нотаріальній конторі (а.с. 49-50).

21.06.2019 заявник зверталась до Сьомої дніпровської нотаріальної контори з заявою щодо прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 та просила видати Свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с. 48).

Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.09.2019, ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на недоотриману пенсію у сумі 198408,53 грн. (а.с. 9, 29).

ІV. Мотивована оцінка аргументів. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Частиною 7 ст. 19 ЦПК України передбачено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно із п. п. 1, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

З системного аналізу вище наведеного вбачається, що встановлення факту, що має юридичне значення в окремому провадженні можливе при умові, що факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення та встановлення такого факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Як роз`яснено у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у справі № 295/7536/17, постанова ВС від 22 травня 2018 року.

Отже, вирішуючи питання встановлення факту в межах порушених заявою питань, суд приходить до висновку, що рішення прийняте за результатами даної заяви, зокрема задоволення заяви та/або відмова у задоволенні заяви про встановлення такого факту безпосередньо пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Такого висновку суд передусім дійшов з огляду на таке.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Частинами 1, 2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Статтями 1261-1265 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері, у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

При зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус у відповідності до підпункту 1.2. пункту 1 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна.

Так, нотаріусом не було з`ясовано коло спадкоємців, а саме факт їхньої відсутності при зверненні заявника ОСОБА_1 , про що остання зазначила у своїй заяві про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

В той же час, заявник у судовому засіданні зазначила, що має брата ОСОБА_5 , який проживає у Ізраїлі, що в свою чергу свідчить, про наявність інших спадкоємців після смерті ОСОБА_3 .

Окрім цього, заявнику було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на недоотриману пенсію у сумі 198408,53 грн., після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_3 з причини відсутності документів, що підтверджують місце відкриття спадщини та встановлення кола спадкоємців після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ст. 55 та ст. 124 Конституції України, кожна особа має право на судовий захист своїх прав та законних інтересів, причому юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Виходячи зі змісту частини 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди тощо.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат», нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Таким чином, може відбуватися оскарження нотаріальної дії, відмови у вчиненні нотаріальної дії або ж нотаріального акта.

В той же час, відповідно до постанови якою заявнику було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії нотаріусом було вказано на відсутність необхідних документів та роз`яснено заявнику процедуру оскарження такої нотаріальної дії у судовому порядку, а не необхідність вирішення цього питання шляхом звернення до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на день смерті спадкодавця.

Отже, в даному випадку, у разі незгоди заявника з діями нотаріуса наявний також спір з нотаріусом.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 ЦПК України, суд якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, залишає заяву без розгляду, і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подавати позов на загальних підставах.

В абзаці 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказано, якщо під час розгляду справи по суті виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішення спору про право, суд, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позовну заяву на загальних підставах.

Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

В той же час, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, таке право не є абсолютним і воно може бутипіддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Окрім того, практика Європейського суду з прав людини, також, виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини її основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З огляду на встановлені обставини суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність залишити без розгляду заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на день смерті спадкодавця.

На підставі викладеного та керуючись порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, ст.ст. 1216, 1221, 1223, 1258, 1261-1265 ЦК України, ст. ст. 293, 294, 260-261, 263, 315, 353 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Сьома Дніпровська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на день смерті спадкодавця - залишити без розгляду.

Роз`яснити заявнику та заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції, що відповідає приписам пункту 15, підпункту 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення (ухвали) або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ухвали).

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення у формі ухвали складено 24.01.2020.

Суддя К.С. Маштак