П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 грудня 2020 року місто Київ

справа № 761/41919/19

провадження №22-ц/824/11196/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Сірої Ю.М.,

сторони:

позивач - Акціонерне товариство "Креді Агріколь Банк"

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1

на заочне рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 16 грудня 2019 року, ухвалене у складі судді Фролової І.В.,

у справі за позовом Акціонерного товариства "Креді Агріколь Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2019 року позивач АТ "Креді Агріколь Банк" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов обгрунтовано тим, що 27 квітня 2018 року між ПАТ "Креді Агріколь Банк" та ОСОБА_1 укладено комплексний договір №1/3112806, за умовами якого відповідачу наданий кредит у сумі 280 500 грн., строком з 27 квітня 2018 року по 26 квітня 2023 року. Відповідачем належним чином не виконуються зобов`язання за комплексним договором, прострочена заборгованість не погашається, у зв`язку з чим у останньої станом на 10 жовтня 2019 року утворилась заборгованість у розмірі 283 362, 96 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 233 359,67 грн., заборгованості за відсотками - 11 321,07 грн., заборгованості за комісією 33 379,5 грн., пені за несвоєчасне погашення кредиту, процентної та комісійної винагороди - 5 302,72 грн.

Позивач просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за комплексним договором №1/3112806 від 27 квітня 2018 року у розмірі 283 362, 96 грн. та судовий збір в розмірі 4250,44 грн.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 16 грудня 2019 року, описка в якому виправлена ухвалою Шевченківського районного судку м. Києва від 16 грудня 2019 року, задоволені позовні вимоги АТ "Креді Агріколь Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ "Креді Агріколь Банк" заборгованість за комплексним договором №1/3112806 від 27 квітня 2018 року у розмірі 283 362,96 грн., що складається з заборгованості за кредитом - 233 359,67 грн., заборгованості за відсотками - 11 321,07 грн., заборгованості за комісією 33 379,50 грн., пені за несвоєчасне погашення кредиту, процентної та комісійної винагороди - 5 302,72 грн.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 17 квітня 2020 року залишено без задоволення заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 16 грудня 2019 року у справі за позовом АТ "Креді Агріколь Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права. Зокрема, посилається на те, що після зміни строку виконання основного зобов`язання у позивача були відсутні підстави нараховувати проценти, пеню в розмірі передбаченому умовами договору, на що суд першої інстанції уваги не звернув. Судом першої інстанції при ухваленні рішення суду не досліджено правильність нарахування процентів. Також суд першої інстанції не дослідив умови договору щодо встановлення комісії і правомірність її нарахування..

У відзиві на апеляційну скаргу представник АТ "Креді Агріколь Банк" заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В судове засідання відповідачка ОСОБА_1 не з`явилася двічі, будучи повідомленою про день та час розгляду справи. Наведені останньою у заяві про відкладення розгляду справи причини неможливості прибути в судове засідання судом визнані неповажними. Сам по собі встановлений в державі карантин не перешкоджає громадянам, користуючись міжміським транспортом, рух якого не обмежений, пересуватися з одного місця в інше. Доказів на підтвердження того, що відповідач не може з`явитися в судове засідання через стан свого здоров`я, останньою до клопотання не надано. Зважаючи на вимоги ч.2 ст.372 ЦПК України суд вважав за можливе розглянути справу у відсутність відповідачки ОСОБА_1 .

В судовому засіданні представник АТ «Креді Агріколь Банк» адвокат Онішкевич М.М. проти доводів апеляційної скарги заперечував і просив рішення як законне і обґрунтоване залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено, що 27 квітня 2018 року між ПАТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_1 укладений комплексний договір № 1/3112806, за умовами якого відповідачу був наданий кредит у сумі 280500 грн., строком з 27 квітня 2018 року до 26 квітня 2023 року.

Банком зобов`язання за договором виконані у повному обсязі, проте відповідачем зобов`язання за договором не виконуються, кредит, відсотки та комісія у встановлені договором строки не сплачені.

Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитним договором станом на 10 жовтня 2019 року за ОСОБА_1 рахується заборгованість у розмірі 283362 грн.96 коп., яка складається із: строкової заборгованості за кредитом в сумі 233359 грн 67 коп., заборгованості за відсотками в сумі 11321 грн.07 коп.; заборгованість за комісією в сумі 3379 грн.05 коп., пеня за несвоєчасне погашення кредиту, процентної та комісійної винагороди - 5302 грн.72 коп.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, що відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, а тому з неї підлягає стягненню заборгованість, яка утворилась станом на 10 жовтня 2019 року в розмірі 283 362,96 грн.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції повністю погодитись не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Згідно зі ст.ст. 526, 530, 610, ч.1 ст.612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання (ст.610 ЦК України).

Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

У постанові від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) Велика Палата Верховного Суду відступила від правових висновків Верховного Суду України, викладених у постановах: від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1206цс15, від 21 вересня 2016 року у справі № 6-1252цс16 та зробила висновок, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти, а також пені за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Установлено, що між сторонами 27 квітня 2018 року був укладений комплексний договір , відповідач отримала від банку грошові кошти, які зобов`язалася повернути, сплатити проценти, комісійну винагороду, а у разі невиконання умов договору сплатити нараховану пеню. За умовами договору позичальник сплачує платежі щомісячно.

Відповідно до п.2.3.4 договору у разі несплати позичальником чергового платежу по кредиту та/або процентам за користування кредитом та/або комісії, згідно з умовами кредитного договору протягом 30 днів, банк направляє позичальнику письмове повідомлення про наявність простроченої заборгованості за кредитом, в якому вказується розмір заборгованості з урахуванням належних до сплати суми кредиту, процентів, комісій, штрафних санкцій.

Невиконання позичальником зобов`язання по погашенню простроченої заборгованості протягом 1 календарного місяця з дати направлення повідомлення, та/або розірвання договору про надання додаткових чи супутніх послуг, який є обов`язковим для укладення кредитного договору, і не укладення протягом 15 календарних днів нового договору про надання таких самих послуг з особою, що відповідає вимогам банку, дає право банку вимагати дострокового повернення кредиту в повному обсязі, нарахованих процентів та/або нарахованих комісій, штрафів та пені. У цьому випадку банк направляє позичальнику та його поручителям (за наявності) відповідну письмову вимогу (п.2.3.5 договору).

Якщо позичальник протягом 31 дня з моменту направлення йому письмової вимоги банком, не виконає вимогу про дострокове погашення заборгованості за кредитом, процентами, комісіями, штрафними санкціями, банк вправі розпочати процедуру примусового стягнення борг7у, включаючи звернення до суду за стягненням на кошти та/або майно позичальника в порядку передбаченому законодавством України ( п.2.3.6 договору).

На виконання п.2.3.4 комплексного договору АТ «Креді Агріколь Банк» направило ОСОБА_1 повідомлення від 21 червня 2019 року, в якому повідомли про наявну у позичальника заборгованість та просило сплатити існуючу прострочену заборгованість ( а.с.28, 29).

Відповідачка ОСОБА_1 прострочену заборгованість не погасила, у зв`язку з чим банк 25 липня 2019 року направив вимогу щодо дострокового виконання боржником боргових зобов`язань за комплексним договором від 27 квітня 2018 року ( а.с.27, 29).

Таким чином, враховуючи умови договору, для ОСОБА_1 строк виконання зобов`язань за комплексним договором вважається таким, що настав 27 серпня 2019 року. І з цієї дати у кредитора припинилося право нараховувати проценти, комісію та пеню у розмірах передбачених умовами договору.

Станом на 27 серпня 2019 року заборгованість ОСОБА_1 по відсоткам складала 11321 грн.07 коп., по комісійній винагороді - 19074 грн., пеня за несвоєчасне погашення кредиту, процентної та комісійної винагороди 3032 грн.76 коп.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув, не врахував правові висновки Верховного Суду і дійшов помилкового висновку про те, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість по процентам, комісійній винагороді та пені, розрахована станом на 10 жовтня 2019 року.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає зміні, а сума заборгованості зменшенню з 283362 грн. 96 коп. до 263273 грн.31 коп.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що судом першої інстанції не перевірено правильність нарахування кредитором відсотків, наслідком чого стало нарахування зайвих відсотків, відповідне зменшення сумм погашення тіла кредиту, нарахування більших процентів за період часткового погашення тіла кредиту та невірне підсумкове визначення розміру заборгованості за договором, є безпідставними.

Відповідно до п.1.3.1 Комплексного договору № 1/3112806 за користування кредитом позичальник сплачує процентну винагороду щомісячно в розмірі 9,0% річних (фіксована процентна ставка), починаючи з дня надання кредиту (дня списання кредитних коштів з позичкового рахунку позичальника) до моменту повного погашення заборгованості за договором.

Днем надання кредиту є 27 квітня 2018 року, що підтверджується меморіальним ордером № 22369896-1 від 27 квітня 2018 року. Також з виписки по рахунку вбачається, що позичальнику були надані кошти сааме 27 квітня 2018 року. Отже, зважаючи на умови договору проценти мали бути нараховані з 27 квітня 2018 року, а не з 28 квітня 2018 року , на чому наполягає апелянт в апеляційній скарзі, обґрунтовуючи доводи щодо нарахування зайвих процентів.

Доводи апеляційної скарги щодо безпідставності нарахування кредитором комісії не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

У зв`язку з прийняттям Закону України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року текст статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» був викладений в такій редакції: Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Законом України «Про споживче кредитування» не забороняється встановлювати в договорі комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника ( за наявності) для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Отже, до договору про споживче кредитування може бути включена умова щодо сплати комісії.

Відповідно до п.1.3.1 Комлексного договору № 1/3112806 за користування кредитом позичальник сплачує комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно, в розмірі 1,7 % у місяць від суми кредиту, зазначеної в п.1.1 договору.

У паспорті споживчого кредиту (Інофрмація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит) в графі інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача зазначено: комісія сплачується щомісячно за обслуговування кредитної заборгованості ( включає в себе моніторинг заборгованості, під яким розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, інформування клієнта про виникнення простроченої заборгованості, консультування клієнта, в т.ч. документальне, щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів тощо).

З такою інформацією відповідачка ОСОБА_1 булла ознайомлена, договір підисала на запропонованих банком умовах. Умова договору щодо обов`язку сплачувати комісійну винагороду недійсною визнана не булла.

За таких обставин позивач має право вимагати стягнення заборгованості з комісійної винагороди.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Оскільки заочне рішення суду першої інстанції підлягає зміні, відповідно підлягає зменшенню сума судового збору за подання позовної заяви, яка була стягнута судом першої інстанції з відповідача на користь позивача з 4163 грн.73 коп. до 3949 грн.08 коп., і відповідно на підставі ст.141 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягає стягненню сума судового збору за подання апеляційної скарги пропорційно до задоволених вимог скарги.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 16 грудня 2019 року змінити, зменшивши суму заборгованості за відсотками з 11321 грн.07 коп. до 7812 грн.43 коп., суми заборгованості за комісією з 33379 грн.05 коп. до 19704 грн., суму пені а несвоєчасне погашення кредиту, процентної та комісійної винагороди з 5302 грн.72 коп. до 3032 грн.76 коп., відповідно зменшивши загальну суму, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» з 28362 грн.96 коп. до 263273 грн.31 коп.

Зменшити суму судового збору, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» з 4250 грн.44 коп. до 3949 грн.08 коп.

Стягнути з Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 452 грн.03 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повна постанова складена 18 грудня 2020 року.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус