ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 526/138/17 Номер провадження 22-ц/814/321/20Головуючий у 1-й інстанції Максименко Л.В. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого: Триголова В.М.,

суддів: Дорош А.І., Пікуля В.П.

секретар: Ачкасова О.Н.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві апеляційні скарги ОСОБА_1 , Веприцької сільської ради Гадяцького району Полтавської області

на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 26 червня 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до Веприцької сільської ради Гадяцького району, ОСОБА_1 про визнання недійсним рішенням шістнадцятої сесії сьомого скликання Веприцької сільської ради від 23 грудня 2016 року та усунення перешкод в користуванні землями загального користування,-

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2017 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Веприцької сільської ради Гадяцького району, ОСОБА_1 про визнання недійсним рішенням шістнадцятої сесії сьомого скликання Веприцької сільської ради від 23 грудня 2016 року та усунення перешкод в користуванні землями загального користування.

Позов мотивований тим, що він є власником будинку АДРЕСА_1 , до якого був наявний під`їзд через земельну ділянку орієнтовною площею 0,02 га, що відноситься до земель загального користування та є комунальною власністю. ОСОБА_1 , який є власником сусіднього будинку АДРЕСА_1 , став чинити йому перешкоди у користуванні вказаним проїздом, встановивши влітку 2015 року паркан. Рішенням Веприцької сільської ради Гадяцького району Полтавської області від 23 грудня 2016 року відповідачу надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою для послідуючої передачі вказаної земельної ділянки у приватну власність.

Вважаючи дії відповідачів такими, що суперечать чинному законодавству та перешкоджають йому користуватися землею загального користування, ОСОБА_2 просив визнати недійсним рішення Веприцької сільської ради Гадяцького району Полтавської області (далі - Веприцької сільської ради) від 23 грудня 2016 року «Про надання дозволу ОСОБА_1 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,02 га та передачу її в безоплатну приватну власність», а також зобов`язати ОСОБА_1 не чинити перешкоди у користуванні землями загального користування і демонтувати самовільно встановлений паркан по АДРЕСА_1 .

Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 26 червня 2017 року позов ОСОБА_2 до Веприцької сільської ради Гадяцького району, ОСОБА_1 про визнання недійсним рішенням шістнадцятої сесії сьомого скликання Веприцької сільської ради від 23 грудня 2016 року та усунення перешкод в користуванні землями загального користування - задоволено.

Визнано недійсним рішення Веприцької сільської ради від 23 грудня 2016 року «Про надання дозволу ОСОБА_1 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,02 га та передачу її в безоплатну приватну власність».

Зобов`язано ОСОБА_1 демонтувати самовільно встановлений ним паркан та огорожу по АДРЕСА_1 та звільнити земельну ділянку загального користування для проїзду.

Не погодившись з рішенням районного суду, ОСОБА_1 , Веприцька сільська рада подали апеляційні скарги аналогічного змісту, в яких просять скасувати рішення в частині зобов`язання ОСОБА_1 демонтувати паркан в звільнити земельну ділянку; змінити рішення, виключивши з мотивувальної частини посилання на те: - що земельна ділянка є проїздом; - що комісія з питань регулювання земельних відносин та охорони навколишнього середовища не приймала рішення по заяві ОСОБА_1 про надання йому дозволу на виготовлення технічної документації.

Відповідачі у своїх скаргах зазначають, що суд вийшов за межі позовних вимог, зобов`язавши відповідача звільнити земельну ділянку загального користування, заперечують висновок суду, що спірна земельна ділянка є проїздом, оскільки відсутні докази, які б підтверджували таку обставину, наголошують на неврахування судом показів свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 щодо проведення належного розгляду комісією заяви ОСОБА_1 щодо надання йому дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки і передачу її безоплатно у власність.

Окрім того, Веприцькою сільською радою надано заяву про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_1 , де звертає увагу, що рішення місцевого суду в частині визнання недійсним рішення сільської ради підлягає скасуванню, а провадження по справі в цій частині - закриттю, оскільки повинно розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Cудом першої інстанції вірно встановлено, що відповідно до договорів купівлі-продажу від 10 лютого 2012 року ОСОБА_2 є власником житлового будинку з господарськими будівлями та земельних ділянок площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер :01:004:0261) і площею 0,0709 га для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер :01:004:0262), що знаходяться по АДРЕСА_1 /а.с. 6-14/.

Відповідачу ОСОБА_1 належить на праві власності згідно договорів купівлі-продажу від 06.06.2014 року житловий будинок з господарчими будівлями та земельні ділянки площею 0,09 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий №:01:004:0331) та площею 0,0408 га для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер :01:004:0333) по АДРЕСА_1 /а.с.62-85/

Рішенням Веприцької сільської ради від 5 лютого 2016 року перейменовано провулок Першотравневий на провулок Травневий. /а.с. 30/

Між вказаними домоволодіннями знаходиться спірна земельна ділянка, яка використовувалася сторонами для проїзду.

Влітку 2015 року відповідач встановив паркан, закривши вказаний проїзд, внаслідок чого виник спір та ОСОБА_2 звернувся до сільської ради зі скаргою на дії ОСОБА_1 .

Комісія з питань регулювання земельних відносин та охорони навколишнього середовища Веприцької сільської ради у присутності сторін 03.07.2015 року провела обстеження спірної земельної ділянки та виявила незаконне загородження дороги ОСОБА_1 , у зв`язку з чим зобов`язала останнього прибрати огорожу та звільнити проїзд . /а.с.25, 26 /

Рішенням п`ятдесят дев`ятої позачергової сесії шостого скликання Веприцької сільської ради від 10 липня 2015 року залишено дорогу по провулку Першотравневому в землях комунальної власності Веприцької сільської ради. Зобов`язано ОСОБА_1 прибрати огорожу та звільнити дорогу для проїзду. /а.с. 28/

Рішенням другої сесії сьомого скликання Веприцької сільської ради від 10 грудня 2015 року зобов`язано ОСОБА_1 виконати вказане рішення від 10.07.2015 року та прибрати огорожу і звільнити місце для проїзду. /а.с. 29/

22.11.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Веприцької сільської ради із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. /а.с.129 т.1/

25.11.2016 року ОСОБА_2 подав звернення до Веприцької сільської ради про надання йому першочергового права на приватизацію дороги, яка межує з його домогосподарством. /а.с.132 т.1/

Рішенням шістнадцятої сесії сьомого скликання Веприцької сільської ради від 23 грудня 2016 року надано дозвіл ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарчих будівель і споруд орієнтовною площею 0,02 га, яка розташована в АДРЕСА_1 . /а.с. 94/

Відповідно до результатів поіменного голосування при розгляді порядку денного 16 сесії сьомого скликання Веприцької сільської ради при розгляді питання про надання дозволу ОСОБА_1 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,02 га та передачу її безоплатно у приватну власність на сесії з 14 депутатів були присутні 11 чоловік. За прийняття даного рішення проголосувало 7 депутатів. (а.с. 211)

Відповідно до ч. 1 ст. 2.9 Регламенту Веприцької сільської ради рішення сільської ради (крім процедурного або зазначеного у законі та Регламенті окремо) вважаються прийнятими, якщо після їх обговорення за них проголосувала більшість від загального складу ради. (а.с. 156).

Таким чином, при голосуванні оспорюване рішення не набрало необхідної більшості голосів.

Регламент Веприцької сільської ради передбачає: - ч. 5 ст. 2.6 комісія розглядає пропозицію та проект рішення на своєму засіданні з запрошенням її автора, а при необхідності, з залученням фахівців з обговорення питання. Висновки комісії повинні обовязково мати обговорення щодо законності та доцільності прийняття рішення, пропозиції щодо порядку подальшої роботи з ним; - ч.3 ст. 2.8 розгляд проектів рішень, як правило, здійснюється на засіданнях постійних комісій; - ч.3 ст. 4.2. за результатами вивчення питань комісія готує висновки і рекомендації. Засідання комісії протоколюється. (а.с. 151-162).

Згідно Положення про постійні комісії Веприцької сільської ради постійна комісія з питань регулювання земельних відносин та охорони навколишнього середовища вирішує в межах своєї компетенції спори між землевласниками на території села, попередньо розглядає звернення з питань земельних відносин, що надходять до виконавчого комітету сільської ради та виносять рішення з цих питань для подальшого їх вирішення на сесії сільської ради. Секретар комісії веде діловодство і протоколи засідань та облік виконаних доручень. Рішення, висновки, рекомендації постійних комісії підписує голова комісії. (а.с.164-169).

Як слідує з пояснень свідків та наявних у справі матеріалів, на засіданні комісії протокол не вівся, жодних рішень, висновків, рекомендацій, які б розглядалися на сесії щодо задоволення заяви ОСОБА_1 комісія не приймала і відповідно сесії не передавала. Відповідно сесія сільської ради при розгляді питання, яке є спірним про надання дозволу ОСОБА_1 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,02 га та передачу її безоплатно у приватну власність не розглядала висновків постійної комісії, оскільки їх не було.

Відповідно до п.г ч.3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Враховуючи, що була порушена процедура розгляду заяви ОСОБА_1 , а в послідуючому і процедура розгляду і прийняття оспорюваного рішення сільської ради, яким порушуються права позивача, місцевий суд прийшов до вірного висновку про визнання оскаржуваного рішення Веприцької сільської ради від 23.12.2016 року недійсним.

Відповідно до ст. 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності. До земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать: землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо); землі під залізницями, автомобільними дорогами, об`єктами повітряного і трубопровідного транспорту.

Як вбачається із матеріалів справи та показів свідків спірна земельна ділянка належить до земель комунальної власності, оскільки знаходиться в межах населеного пункту територіальної громади с. Веприк і не передана у приватну власність громадян чи юридичних осіб. Цей факт також підтверджується даними викопіювання з публічної кадастрової карти та викопіюванням з кадастрового плану меж земельних ділянок, що містяться в матеріалах справи.

З рішень постійної комісії з питань регулювання земельних відносин та охорони навколишнього середовища Веприцької сільської ради та рішень сесії сільської ради вбачається, що вони, як уповноважені на те органи прийшли до висновку, що спірна земельна ділянка відноситься до земель загального користування. Висновки постійної комісії з питань регулювання земельних відносин та охорони навколишнього середовища Веприцької сільської ради та рішення сесії Веприцької сільської ради від 10.07.2015 року та 10.12.2015 року ніким не спростовані, не оспорені і не відмінені.

З копії державного акту на право власності на земельну ділянку на ім`я ОСОБА_5 (колишнього власника земельної ділянки позивача) (а.с. 14) вбачається, що приватизована земельна ділянка від А до Б межує із землями загального користування Веприцької сільської ради. Даний документ є чинним, ніким не оспорений і не скасований, і дає підстави вважати, що спірна земельна ділянка є землями загального користування. Цей факт також узгоджується з даними викопіювання з публічної кадастрової карти та викопіюванням з кадастрового плану меж земельних ділянок, що надані спеціалістом у судовому засіданні та долучені до матеріалів справи.

Дослідивши та проаналізувавши в сукупності всі докази по справі, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що спірна земельна ділянка є проїздом та не може передаватись у приватну власність. Такі дані містяться у висновках постійної комісії з питань регулювання земельних відносин та охорони навколишнього середовища Веприцької сільської ради та рішеннях сесії Веприцької сільської ради. Допитані у суді першої інстанції свідки також підтвердили, що в даному місці весь час був проїзд, між колишніми власниками в тому числі.

Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до положень ст. ст. 391 , 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об`єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача.

Згідно п. «г» ч.1 ст. 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

Відповідно до ч.2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або користувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Враховуючи викладене та те, що позивачем доведено обмеження користування своєю земельною ділянкою з вини відповідача шляхом встановлення паркану, окрім того, рішеннями Веприцької сільської ради від 10.07.2015 року та 10.12. 2015 року встановлені порушення з боку ОСОБА_1 щодо встановлення огорожі, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про задоволення позову в частині здійснення відповідачем дії по усуненню перешкод у користуванні землею.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційних скарг про те, що суд вийшов за межі позовних вимог, зобов`язавши ОСОБА_1 звільнити земельну ділянку, оскільки це узгоджується і не суперечить вимогам про усунення перешкод у користуванні спірною земельною ділянкою.

Щодо доводів скарг про неврахування показів свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , членів постійної комісії з регулювання земельних відносин та охорони навколишнього середовища, слід зазначити, що ОСОБА_6 у суді першої інстанції підтвердила, що протокол за зверненням ОСОБА_1 щодо надання йому дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою комісію не вівся, висновки та рекомендації в письмовому вигляді теж не складалися, на засіданні комісії вона присутня не була.

Окремо слід зауважити щодо посилань відповідачів про необхідність розгляду справи в порядку адміністративного судочинства в частині визнання недійсним рішення сільської ради.

Згідно з ч. 2 ст. 4, п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення. Зокрема, юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України).

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з цим приватноправові відносини відрізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про визнання недійсним рішення сільської ради, яким відповідачу ОСОБА_1 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою з подальшою передачею земельної ділянки йому у приватну власність, а ця ділянка межує із його земельною ділянкою.

За позицією позивача оскаржуваним рішенням порушені його інтереси, оскільки земельна ділянка, що передана у власність відповідачу, перекриває проїзд до його житлового будинку, господарських будівель та споруд, а також позбавляє його права іншим чином користуватися проїздом на землі загального користування

Тобто позивач, оскаржуючи рішення Веприцької сільської ради Гадяцького району Полтавської області від 23.12.2016 року про надання дозволу на виготовлення технічної документації для передачі спірної земельної ділянки у власність відповідачу, фактично ставить на меті захистити своє право власності на будинковолодіння та земельну ділянку та право користування землею, яка має статус комунальної власності.

Таким чином, спір у справі, що розглядається, регулюється нормами цивільного права.

Конституційний Суд України у рішенні від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні - це акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.

Отже, у разі прийняття органом місцевого самоврядування рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

Вказана вище правова позиція викладена у даній справі Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 20.11.2019 року (т.2 а.с. 217-225).

За таких обставин, судова колегія дійшла до висновку, що порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування заочного рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 26 червня 2017 року та задоволення апеляційної скарги не встановлено.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів -,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Веприцької сільської ради Гадяцького району Полтавської області- залишити без задоволення.

Рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 26 червня 2017 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя: В.М. Триголов

Судді: А.І. Дорош

В.П. Пікуль