Провадження № 2/638/5420/20
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

14 грудня 2020 року суддя Дзержинського районного суду міста Харкова Цвірюк Д.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Харківського державного вищого училища фізичної культури № 1 про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до Дзержинського районного суду м.Харкова із позовом до Харківського державного вищого училища фізичної культури № 1 про визнання незаконним та скасування наказу Харківського державного вищого училища фізичної культури № 1 від 11.11.2020 року № 146-К про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Перевіривши матеріали позову, суддею встановлено, що позовна заява подана без додержання вимог, викладених у п.2, 3 ч.3 ст.175, ч.4 ст.177 ЦПК України.

Зокрема, в порушення п.2 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява не містить зазначення офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти сторін.

Також позивачу слід уточнити зміст позовних вимог щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зазначивши відповідні розрахунки та суму грошових коштів, яку просить стягнути, визначивши її на дату звернення до суду з позовом.

При цьому оскільки вимоги про стягнення середнього заробітку мають відповідну грошову оцінку, слід зазначити ціну позову в цій частині (п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України).

Відповідно до п.1 частини 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову у позовах про стягнення грошових коштів визначається - сумою, яка стягується.

Відповідно до пункту 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100, середній заробіток за час вимушеного прогулу обчислюється шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин вимушеного прогулу.

Крім того, у відповідності до вимог ч.4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частино 1 статті 4 ЗУ «Про судовий збір» №3674-VІ від 08.07.2011 року передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду у відповідному співвідношенні до ціни позову у фіксованому розмірі.

Згідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік» з 1 січня 2020 року встановлений показник прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2102 грн.

Відповідно до п.п.1 п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою судовий збір справляється в розмірі 1 % ціни позову, але не менше 840,80 грн. та не більше 10551,00 грн.

Згідно п.п.2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою судовий збір справляється в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в розмірі 840,80 грн.

Відповідно до ч 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

З 01 вересня 2015 року набрав чинності Закон України від 22 травня 2015 року №484-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору», яким вносяться зміни до Закону України «Про судовий збір», та було зменшено категорію пільг із трудових правовідносин до позивачів у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Згідно п.1 ч.1 ст.5 вказаного Закону, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі лише у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Відповідно до ч.1 ст.94 КЗпП України та ч. 1 ст.1 ЗУ «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.

Статтею 2 ЗУ «Про оплату праці» передбачено, що в структуру заробітної плати входить основна заробітна плата, додаткова заробітна плата та інші заохочувальні компенсаційні виплати. До останніх належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами та положеннями, компенсації та інші грошові та матеріальні виплати, які передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами.

За своєю суттю виплати за час вимушеного прогулу відносяться до компенсаційних виплат за порушення права на оплату праці, а тому заявлена позивачем позовна вимога про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не підпадає під категорію пільгової та підлягає оплаті судовим збором з урахуванням вимог п.п.1 п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» відповідно до ціни позову.

Крім того позивачем висунута вимога про визнання незаконним та скасування наказу від 11.11.2020 року №146-К про звільнення. Щодо вказаних вимог судом зазначається, що вони не є за своєю суттю вимогами про стягнення заробітної плати або поновлення на роботі, а також не є іншими вимогами, які відповідно до діючого законодавства звільняють позивача від сплати судового збору

Відтак, позивач відповідно до закону не звільнений від сплати судового збору за вимоги про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, а тому позивачу необхідно сплатити судовий збір у розмірі 840,80 грн. за подання до суду позову, який містить одну вимогу немайнового характеру.

Крім того, суд не вбачає й інших підстав, передбачених ЗУ «Про судовий збір», за якими судовий збір взагалі не справляється, або позивач міг бути звільнений від сплати судового збору.

Також у відповідності до вимог ч.5 ст.177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно ч.ч.2, 4, 5 ст.95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Всупереч вказаної норми позивачем надано до суду копії доказів без належного їх засвідчення.

Враховуючи викладене, позивачу необхідно надати суду оригінали наданих письмових доказів або їх копії, засвідчені у порядку, встановленому ч.5 ст.95 ЦПК України.

За таких обставин, суд вважає позовну заяву такою, що не відповідає вимогам ст.ст.175, 177 ЦПК України та пропонує позивачу:

- зазначити у позові офіційну електронну адресу та адреси електронної пошти сторін;

- у позовній заяві зазначити ціну позову та обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються, визначити зміст позовних вимог, відповідно до проведеного розрахунку сум стягнення;

- сплатити судовий збір з урахуванням вимог п.п.1 п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» відповідно до ціни позову та надати до суду документ, що підтверджує сплату судового збору;

- надати оригінали письмових доказів або їх копії, засвідчені у порядку, встановленому ч.5 ст.95 ЦПК України.

Враховуючи викладене, позивачу пропонується привести позовну заяву у відповідність до вимог ЦПК України, з урахуванням викладених вище обставин.

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно ч.3 ст.185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи вищенаведене, вказані обставини позбавляють можливості відкрити провадження у справі.

Керуючись статями 175, 177, 185 ЦПК України, суддя,-

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Харківського державного вищого училища фізичної культури № 1 про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - залишити без руху.

Надати позивачу строк 5 днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків.

Роз`яснити позивачу, що в разі якщо у вказаний строк недоліки позовної заяви не будуть усунуті, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Копію ухвали надіслати позивачеві.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя: Д.В.Цвірюк