Справа № 357/678/20
У Х В А Л А

І М ЕН Е М У К Р А Ї Н И

"23" січня 2020 р. Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді - Цуранова А. Ю.

при секретарі Севериненко Д. В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні суду в м. Біла Церква заяву Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

11.01.2020 року представник Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» засобами поштового зв`язку звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах якої діють законні представники: мати ОСОБА_1 та батько ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Друга Білоцерківська міська державна нотаріальна контора, Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради про застосування наслідків недійсності до нікчемного договору дарування.

Одночасно з позовною заявою до суду подано заяву про забезпечення позову, в якій заявник просив: накласти в інтересах Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 (номер запису про право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 19457002).

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 передано в іпотеку АТ «ПУМБ» квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , згідно з договором іпотеки, посвідченим 05.12.2006 року Магдич Т.І., державним нотаріусом Другої Білоцерківської державної нотаріальної контори Київської області, за реєстровим номером 1-7093 в рахунок виконання зобов`язання за кредитним договором № 5131394 від 05.12.2006 р. Згідно рішення суду з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» стягнута заборгованість за кредитним договором № 5131394 від 05.12.2006 р. у сумі 51 879,96 дол. США та 53 248,91 грн. В порушення норм Закону України «Про іпотеку» та умов іпотечного договору ОСОБА_1 без згоди іпотекодержателя протиправним способом зняла заборону на відчуження квартири та здійснила її відчуження, уклавши договір дарування, який є предметом спору.

Заявник вказував, що ОСОБА_1 вчиняє недобросовісні дії, направлені на уникнення цивільно-правової відповідальності за кредитним зобов`язанням, на даний час квартира не перебуває під обтяженням та належить іншій особі, існує ризик подальшого відчуження предмета іпотеки відповідачами, що може зробити неможливим виконання судового рішення у разі задоволення позову.

Згідно вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

На підставі ч. 13 ст. 7 ЦПК України заява про забезпечення позову розглянута судом в порядку письмового провадження, оскільки повідомлення учасників справи при розгляді заяви не є обов`язковим.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч. 2 ст. 149 ЦПК України).

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Разом з цим, у певних немайнових спорах має також досліджуватися питання, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень.

Схожа правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.08.2018 року, справа № 910/1040/18.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно.

Згідно вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем заявлені вимоги про застосування наслідків недійсного договору до нікчемного договору дарування, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , серія та номер: 3-728 від 15.03.2017, посвідченого Приймак А.П., державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори, шляхом відновлення становища, яке існувало до порушення.

Таким чином, на думку суду, існує обґрунтований ризик, що відповідачі можуть відчужити квартиру іншим особам, що в свою чергу, у разі задоволення позову може унеможливити чи утруднити ефективний захист, чи поновлення порушених прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заявлений захід забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру не суперечить нормам чинного законодавства, є співмірним із заявленими позовними вимогами та є доцільним в межах даної цивільної справи.

Відповідно до положень статті 154 ЦПК України суд вважає про відсутність, на даний час, підстав для зустрічного забезпечення.

Слід зазначити, що ухвала суду про забезпечення позову згідно ст. 258 ЦПК України є видом судового рішення, яке відповідно до ст. 124 Конституції України та ст. 18 ЦПК України є обов`язковим для виконання всіма державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями та посадовими особами на всій території України.

Керуючись ст. 149-153, 259-261, 352-354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_2 відповідно до договору дарування квартири від 15.03.2017 року № 3-728, виданий державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори.

Стягувач Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний банк», місцезнаходження: індекс 04070 м. Київ, вул. Андріївська, 4; код ЄДРПОУ - 14282829.

Боржник ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в інтересах якої діють законні представники: мати ОСОБА_1 та батько ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Ухвала суду про забезпечення позову виконується негайно з дня її постановлення в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її підписання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали.

СуддяА. Ю. Цуранов