Справа № 490/3880/20
Провадження № 22 ц/812/1760/20
У Х В А Л А

16 грудня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі судді Лівінського І.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 31 серпня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 про скасування судового наказу, виданого Центральним районним судом м. Миколаєва 08 липня 2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Місто для людей Миколаїв" заборгованості за надання послуг з управління багатоквартирним будинком,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 31 серпня 2020 року повернуто заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу без розгляду.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вищезазначену ухвалу суду та постановити нову, якою скасувати виданий судовий наказ від 08 липня 2020 року.

Відповідно до частини 1 статті 354 ЦПК України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подана безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду через засоби поштового зв`язку 25 вересня 2020 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження. При цьому апелянт не порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

До того ж до апеляційної скарги не додана копія оскаржуваної ухвали, відомості щодо отримання цієї ухвали апелянтом.

Згідно положень статті 357 ЦПК України, апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку (частина 3).

Миколаївський апеляційний суд ухвалою від 02 жовтня 2020 року залишив апеляційну скаргу ОСОБА_1 без руху. Надав апелянту можливість в строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, усунути недоліки, наведені у її мотивувальній частині, а саме, надати заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 31 серпня 2020 року та відповідні докази отримання копії оскаржуваної ухвали.

Крім того, суд витребував з Центрального районного суду м. Миколаєва цивільну справу № 490/3880/20.

12 листопада 2020 року на адресу апеляційного суду повернувся конверт на ім`я ОСОБА_1 з зазначеною причиною повернення «за закінченням терміну зберігання» (за адресою АДРЕСА_1 ).

Того ж дня копія ухвали про залишення без руху апеляційної скарги перенаправлена ОСОБА_1 апеляційним судом на ту ж саму поштову адресу.

Відповідно до положень частини 4 статті 357 ЦПК України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що копія ухвали Миколаївського апеляційного суду від 02 жовтня 2020 року про залишення апеляційної скарги ОСОБА_1 без руху отримана апелянтом особисто 27 листопада 2020 року, про що свідчить її підпис на повідомленні про вручення поштового відправлення.

Між тим, ОСОБА_1 у строк, визначений судом, не надала апеляційному суду заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 31 серпня 2020 року.

Пунктом 4 частини першої статті 358 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Із практики Європейського Суду з прав людини слідує, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження "остаточного судового рішення" є порушенням принципу res judicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у прецедентній практиці Європейського суду з прав людини.

Так, у параграфі 41 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Пономарьов проти України" від 03 квітня 2008 року зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Аналогічні висновки викладені Європейським судом з прав людини й у справах "Науменко проти України" від 09 листопада 2004 року, "Полтораченко проти України" від 18 січня 2005 року та "Тімотієвич проти України" від 08 листопада 2005 року.

Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду у постанові від 13 лютого 2019 року, справа № 2-7766/05).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що у відкритті апеляційного провадження належить відмовити.

Керуючись статтями 357, 358 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 31 серпня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 про скасування судового наказу, виданого Центральним районним судом м. Миколаєва 08 липня 2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Місто для людей Миколаїв" заборгованості за надання послуг з управління багатоквартирним будинком - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і з цього часу протягом тридцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, за правилами, передбаченими ст. 389 ЦПК України.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду І.В.Лівінський