Справа № 603/659/20
Провадження №4-с/603/2/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2020 р. м. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Гудкової Ю. Г.,

за участю секретаря судового засідання Сандалюка О.В.,

заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Галицька фінансова компанія», заінтересовані особи: Чортківський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), ОСОБА_2 , Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, на бездіяльність посадових осіб виконавчої служби та скасування постанови про арешт майна боржника,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Галицька фінансова компанія» (далі ТОВ «Галицька фінансова компанія») в особі директора Бердули А.Р. звернулося до суду із скаргою на бездіяльність посадових осіб виконавчої служби та скасування постанови про арешт майна боржника.

У обґрунтування скарги посилається на те, що 13.09.2006 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 укладено договір кредитної лінії №600/2006-МК, згідно якого банк відкрив останньому кредитну лінію на суму 90000 доларів США. З метою належного виконання умов кредитної лінії від 13.09.2006 року №600/2006-МК між банком та ОСОБА_2 укладено іпотечний договір від 14.09.2006 року, предметом якого є житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1 . 23.12.2019 року між ПАТ КБ «Надра» (правонаступник ВАТ КБ «Надра») та ТОВ «Галицька фінансова компанія» укладено договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки/застави, в тому числі за договором іпотеки від 14.09.2006 року. Згідно даного договору заявник ТОВ «Галицька фінансова компанія» набув статусу іпотекодержателя на предмет іпотеки житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1 . Заборгованість згідно кредитного договору від 13.09.2006 року №600/2006-МК ОСОБА_2 не погашена. З метою реалізації свого права на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом реєстрації права власності на нього, на підставі ст. ст. 36, 37 Закону України «Про іпотеку» заявник переоформив право власності на вищевказане іпотечне майно, однак не може ним розпорядитися у зв`язку із зареєстрованим обтяженням, накладеним відділом державної виконавчої служби Чортківського районного управління юстиції, правонаступником якого є Чортківський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), а саме арештом на майно боржника (іпотечне майно) та оголошення заборони на його відчуження (номер запису 7941445 від 19.11.2010 року). 25.06.2012 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, виконавче провадження №20390453 передано до архіву та знищене. Дія арешту на нерухоме майно порушує право заявника на володіння майном, внаслідок чого останній позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, оскільки будь-яке виконавче провадження відносно заявника, який є власником вищевказаного майна, у провадженні Чортківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) відсутнє. Просить скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та зареєстроване обтяження нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 19.11.2010 року за №7941445.

Представник ТОВ «Галицька фінансова компанія» Бердула А.Р. у судовому засіданні скаргу підтримав, суду пояснив, що звернувся з даною скаргою, щоб захистити права товариства як власника іпотечного майна, обраний спосіб захисту вважає належним. Пояснив, що товариство не є стороною виконавчого провадження, в рамках якого державним виконавцем винесено постанову про накладення арешту на майно. Як власник іпотечного майна з позовом до суду не звертався. Строк звернення до суду із скаргою просить поновити, посилаючись на те, що 14.09.2020 року товариство дізналося про накладення арешту на майно, у встановлений 10-денний строк звернулися до суду із скаргою, проте суд надав строк на усунення недоліків. Недоліки, на їхню думку, усунули вчасно, однак суд виніс ухвалу про повернення скарги.

Чортківський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) не забезпечили явку представника у судове засідання, проте подали суду заяву про розгляд справи у їхній відсутності.

Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві не забезпечили явку представника у судове засідання, звернувшись із заявою про розгляд справи у їхній відсутності.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, хоча судом вжито заходів щодо належного його повідомлення.

Чортківський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) у письмових поясненнях на скаргу зазначає, що виконавче провадження №20390453 з примусового виконання виконавчого листа Монастириського районного суду від 16.12.2009 року №2-219 про стягнення солідарно 9820,61 грн судового збору на користь держави завершено 25.06.2012 року (державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві у зв`язку з неможливістю становити особу божника, з`ясувати місце його проживання) та передано для зберігання до архіву, а далі знищено за закінченням терміну зберігання. Рішення суду боржником не виконано. Окрім того, щодо боржника ОСОБА_2 на виконанні у відділі перебувало ще одне виконавче провадження №37722965, яке станом на 09.12.2020 року не виконано. У задоволенні скарги просять відмовити. У обгрунтування своїх заперечень посилаються на положення ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

У запереченнях на скаргу Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві зазначає, що залучення їх заявником до розгляду даної скарги є неправомірним та безпідставним, оскільки Головне управління Казначсейства не є органом з примусового виконання судових рішень та не є строною виконавчого провадження. У задоволенні скарги просять відмовити.

Судом установлені такі обставини.

Згідно договору кредитної лінії №600/2006-МК від 13.09.2006 року ВАТ КБ «Надра» відкрив ОСОБА_2 кредитну лінію в сумі 90000 доларів США терміном на 60 місяців з 13.09.2006 року по 13.09.2011 рік.

З метою забезпечення виконання зобов`язання, що витікає з кредитного договору №600/2006-МК від 13.09.2006 року, того ж дня між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 укладено іпотечний договір, предметом якого є житловий будинок АДРЕСА_1 .

Згідно рішення Монастириського районного суду від 25.06.2009 року з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь банку стягнуто солідарно заборгованість за кредитним договором №6/2007-МКЧ від 26.01.2007 року в розмірі 127 540,43 доларів США, що еквівалентно 982 061,31 грн, шляхом звернення стягнення на предмет застави, а саме нежитлове приміщення з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , і належить ОСОБА_3 на праві власності. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в користь держави судові витрати в сумі 9 820 грн 61 коп судового збору (державного мита) та 120 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

23.12.2019 року між ПАТ КБ «Надра» (правонаступник ВАТ КБ «Надра») та ТОВ «Галицька фінансова компанія» укладено договір про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки/застави, згідно якого новий іпотекодержатель/заставодержатель ТОВ «Галицька фінансова компанія» в день укладення цього договору набуло права первісного іпотекодержателя ПАТ КБ «Надра» за договорами іпотеки, зокрема іпотечного договору від 13.09.2006 року з іпотекодавцем/боржником ОСОБА_2 .

Права банку за договорами іпотеки/застави перейшли до нового іпотекодержателя/заставодержателя відповідно до договору у обсязі та на умовах, які існували на момент відступлення права вимоги.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №211701027, сформованого 09.06.2020 року, за ТОВ «Галицька фінансова компанія» зареєстровано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

21.07.2020 року ТОВ «Галицька фінансова компанія» звернулось до Чортківського міськрайонного відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) із заявою про зняття арешту, накладеного на вищевказане майно в рамках виконавчого провадження ВП 20390453 від 15.07.2010 року.

Як убачається зі змісту листа Чортківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) №22094/20.12-30/1 від 31.07.2020, на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №20390453 з примусового виконання виконавчого листа Монастириського районного суду Тернопільської області від 16.12.2009 року №2-219 про стягнення солідарно 9820,61 грн судового збору на користь держави. Відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на момент прийняття рішення) 25.06.2012 року державним виконавцем відділу винесено постанову про повернення виконавчого листа стягувачеві у зв`язку неможливістю встановити особу боржника, з`ясувати місце проживання боржника. Виконавче провадження №20390453 знищено за закінченням терміну зберігання.

Крім того, 23.04.2013 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Чортківського районного управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №37722965 про примусове виконання виконавчого листа №2-490/10, виданого 06.02.2013 року Чортківським районним судом про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 649685,09 грн заборгованості.

26.04.2016 року вищевказаний виконавчий лист повернуто стягувачу, припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

Скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлений судом (ст. 449 ЦПК України).

Суд, урахувавши пояснення учасника судового розгляду з приводу поважності причин пропуску строку звернення до суду у судовому засіданні, а також ті, що викладені у самій скарзі, вважає за можливе поновити пропущений строк звернення до суду.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши заявника, суд прийшов висновку, що вищевказана скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року, який діяв на момент прийняття державним виконавцем процесуальних рішень, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно з положеннями ст. 11 вищевказаного Закону державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виходячи зі змісту ч. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року, за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані за безпосередньої участі боржника).

Частиною 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року передбачено, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Судом установлено, що виконавче провадження №20390453 з примусового виконання виконавчого листа №2-219 від 16.12.2009 завершене на підставі п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент винесення процесуального рішення) і передано до архіву для зберігання, далі - знищено за закінченням терміну зберігання.

Зазначене виконавче провадження відкрито з примусового виконання виконавчого листа, виданого Монастириським районним судом Тернопільської області про стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в користь держави 9 820 грн 61 коп судового збору (державного мита) при ухваленні рішення від 25.06.2009 року.

Як слідує зі змісту скарги та пояснень заявника в судовому засіданні, державний виконавець не вирішив при цьому питання скасування арешту майна.

На даний час питання зняття арешту з майна врегульовано ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Зазначеною нормою передбачено:

1.Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

2. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

3. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

4. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

5. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

З аналізу ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що зняття арешту з майна здійснюється шляхом винесення виконавцем постанови. Така постанова може бути винесена на підставі постанови начальника відповідного відділу державної виконавчої служби лише у разі порушення порядку накладення арешту, в усіх інших випадках - виключно на підставі рішення суду.

У силу положень вищезазначеного Закону заявник ТОВ «Галицька фінансова компанія» не є стороною даного виконавчого провадження (ст.15 Закону передбачає, що сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник) чи іншим учасником виконавчого провадження, до яких ст. 14 Закону, окрім сторін, відносить виконавця, представників сторін, прокурора, експерта, спеціаліста, перекладача, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання, осіб, права інтелектуальної власності яких порушені, - за виконавчими документами про конфіскацію та знищення майна на підставі статей 176, 177 і 229 Кримінального кодексу України, статті 51-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Також, суду не надано доказів накладення арешту на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 саме в рамках виконавчого провадження №20390453, відкритого з примусового виконання виконавчого листа №2-219 від 16.12.2009 року, виданого Монастириським районним судом Тернопільської області.

Як слідує з письмових пояснень Чортківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), відділ не може провести перевірку накладення арешту та надати будь-яку інформацію по вищевказаному знищеному виконавчому провадженні, так як рішення суду боржником фактично не виконано.

Пленум Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Постанові №6 від 07.02.2014 року роз`яснив, що вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред`явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. У такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може бути залученим судом до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Положенням ст. 447 ЦПК України «Право на звернення із скаргою до суду» передбачено саме право сторін виконавчого провадження звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

На підставі вищенаведеного, враховуючи обставини, встановлені у судовому засіданні, те, що заявник не є стороною виконавчого провадження, суд вважає, що механізм захисту своїх прав, передбачений ст. 447 ЦПК України, обраний заявником невірно, і приходить висновку, що скарга директора Бердули А.Р. в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Галицька фінансова компанія», заінтересовані особи: Чортківський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), ОСОБА_2 , Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, на бездіяльність посадових осіб виконавчої служби та скасування постанови про арешт майна боржника не підлягає до задоволення.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. ст. 447 - 451 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Поновити пропущений строк для подання скарги.

Відмовити у задоволенні скарги директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Галицька фінансова компанія», заінтересовані особи: Чортківський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), ОСОБА_2 , Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, на бездіяльність посадових осіб виконавчої служби та скасування постанови про арешт майна боржника.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання до Тернопільського апеляційного суду або через Монастириський районний суд Тернопільської області.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 15.12.2020 року.

Головуюча суддя Ю.Г. Гудкова

Суддя Ю. Г. Гудкова