Справа № 182/8460/19
Провадження № 2/0182/271/2020
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16.12.2020 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

секретар Іванова Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , треті особи реєстраційна служба виконавчого комітету Нікопольської міської ради Дніпропетровської області та Перша Нікопольська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на квартиру, усунення перешкод у володінні та розпорядженні майном, звільнення майна з-під арешту, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на квартиру, усунення перешкод у володінні та розпорядженні майном, звільнення майна з-під арешту.

На підтвердження своїх позовних вимог посилається на наступне.

Йому, на підставі договору дарування квартири від 11.07.2003 року (ВАМ № 441251, рег.Хо 2822) належить квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 42,0 кв.м. (яка складається з двох жилих кімнат, площею 26,5 кв.м.). Зазначена квартира на момент укладення цього договору дарування нікому іншому не продана, не подарована, іншим способом не відчужена, не заставлена, під забороною (арештом) не перебувала, прав щодо неї у третіх осіб як в межах, так і за межами України, немає, що відповідає п.5 цього Договору, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Максименко О.В. Відповідно до вимог ст..227 ЦК України, цей договір підлягав реєстрації у Нікопольському МБТІ. У зв`язку з працевлаштуванням у м.Харків він не мав часу зареєструвати цей договір, проявив байдужість. Однак, після переїзду до м.Нікополя йому необхідно було зареєструватися в своєї квартирі, проте, йому сказали, що він не є власником і треба зареєструвати сам договір дарування. Це вже було у 2014 році. До цього він мешкав у своїй квартирі з 26.11.1995 року і мешкає по цей час (періодично мешкав у м.Харків, так як там працював). У листопаді 2014 року він звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_4 реєстраційної служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень для проведення державної реєстрації права власності на квартиру. Але рішенням про відмову у держреєстрації прав та їх обтяжень № 17428105 від 24.11.2014 року було встановлено, що 01.03.2006 року за № 2923594 (реєстратор: Перша Нікопольська державна нотаріальна контора) зареєстровано обтяження (підстава: ухвала суду, б/н, 14.02.2006 року, Нікопольський міськрайонний суд, суддя Новікова О.В.) і йому було відмовлено у державній реєстрації права власності його квартири. Аналогічне рішення він отримав і 16.11.2017 року за № 38158241 від державного реєстратора прав на нерухоме майно Бєлінської Наталі Василівни виконавчого комітету Нікопольської міської ради Дніпропетровської області. Після чого він дізнався, що, дійсно, була ухвала суду від 14.02.2006 року, якою в порядку забезпечення позову було накладено арешт на його квартиру. Даний арешт накладався як на майно, що перебуває у власності одного з учасників процесу - відповідача ОСОБА_2 , який відношення до його квартири не мав, але в реєстрі речових прав на нерухоме майно був власником квартири. Він вимушений був звернутися до суду про скасування заходів забезпечення за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення по договору позики суми заборгованості. Сама цивільна справа № 2-353/06 знищена судом зі сплином строків зберігання (як вказано в ухвалі суду від 24.10.2019 року по справі № 182/7403/19, якою його заяву про скасування заходів забезпечення позову повернуто заявнику, тому що він учасником вищевказаної цивільної справи не являвся і не мав права звертатися по цій справі до суду). Його права як власника квартири порушено, відповідно до ст.ст.317 (право володіння, користування, та розпорядження майном), 319 (право володіння, користування, розпорядження майном на власний розсуд), 321 (право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні) ЦК України. Він звернувся до Нікопольського міськрайонного відділу ДВС і на ім`я відповідача надали довідку від 04.11.2019 року за № 69436 з інформацією про те, що відкритих виконавчих проваджень на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Нікопольському міськрайонному відділі ДВС немає. Дії третіх осіб чинять йому перешкоди у здійсненні його прав, пов`язаних з володінням та розпорядженням нерухомістю. За таких обставин звернувся до суду і просить визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить йому на підставі договору дарування квартири від 11.07.2003 року (ВАМ № 441251, реєстр.№ 2822), загальною площею 42,0 кв.м, житловою площею 26,5 кв.м, посвідченного приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Масименко О.В. і звільнити вищевказану квартиру з-під арешту. А також скасувати арешт на квартиру АДРЕСА_1 , який зареєстровано в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за № 2923594, та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про арешт квартири АДРЕСА_1 .

В судове засідання позивач не прибув, надав до суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, позовну заяву підтримав, просив суд задовольнити в повному обсязі (а.с.49).

Відповідачі та треті особи в судове засідання не прибули, повідомлялись про розгляд справи належним чином судовими повістками з поштовими повідомленнями та смс-повідомленнями.

Відповідач ОСОБА_2 надав до суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, позов визнав (а.с.20).

Відповідач ОСОБА_3 двічі надавав до суду заяви про відкладення розгляду справи на іншу дату в зв`язку з карантином та припиненням міжміського сполучення (а.с.29, 35). Однак, заяви про відкладення розгляду справи, призначеного на 16.12.2020 року, до суду не надавав, жодного клопотання також не надсилав, хоча смс-повідомлення отримав особисто і про розгляд справи знав заздалегідь.

Третя особа - Перша Нікопольська державна нотаріальна контора надала заяву про розгляд справи у свою відсутність.

Третя особа - реєстраційна служба виконавчого комітету Нікопольської міської ради Дніпропетровської області жодних заяв до суду не надавала.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України» національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.

Як встановлено в судовому засіданні, позивачу, на підставі договору дарування квартири від 11.07.2003 року (ВАМ № 441251, рег.Хо 2822) належить квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 42,0 кв.м. (яка складається з двох жилих кімнат, площею 26,5 кв.м.) (а.с.9). Зазначена квартира на момент укладення цього договору дарування нікому іншому не продана, не подарована, іншим способом не відчужена, не заставлена, під забороною (арештом) не перебувала, прав щодо неї у третіх осіб як в межах, так і за межами України, немає, що відповідає п.5 цього Договору, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Максименко О.В. Відповідно до вимог ст..227 ЦК України, даний договір дарування підлягав реєстрації у Нікопольському МБТІ. Однак, позивачем вказаних дій по реєстрації квартири в МБТІ здійснено не було. 14.02.2006 року суддею Нікопольського міськрайонного суду Новіковою О.В. в рамках цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу було накладено арешт на вказану квартиру, оскільки за реєстраційними відомостями власником спірної квартири залишився ОСОБА_2 . Відповідно довідки начальника Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області О.В.Григорук, на теперішній час відкритих виконавчих проваджень на ОСОБА_2 в Нікопольському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області немає (а.с.12).

Тому вимоги стосовно скасування арешту на спірну квартиру підлягають задоволенню.

Однак, в зв`язку з тим, що право власності за позивачем ОСОБА_1 вже визнано на підставі договору дарування від 11.07.2003 року (а.с.9), в цій частині в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

За таких обставин суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Керуючись ст.3-10, 30, 57-60, 208-209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , треті особи реєстраційна служба виконавчого комітету Нікопольської міської ради Дніпропетровської області та Перша Нікопольська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на квартиру, усунення перешкод у володінні та розпорядженні майном, звільнення майна з-під арешту задовольнити частково.

Скасувати арешт на квартиру АДРЕСА_1 (яка належить ОСОБА_1 на підставі договору дарування квартири від 11.07.2003 року (ВАМ № 441251, реєстр.№ 2822), загальною площею 42,0 кв.м, житловою площею 26,5 кв.м, посвідченного приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Масименко О.В.), який зареєстровано в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №2923594.

Виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про арешт квартири АДРЕСА_1 (яка належить ОСОБА_1 на підставі договору дарування квартири від 11.07.2003 року (ВАМ №441251, реєстр.№ 2822), загальною площею 42,0 кв.м, житловою площею 26,5 кв.м, посвідченного приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Масименко О.В.).

Рішення суду першої інстанції можна оскаржити до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення через Нікопольський міськрайонний суд.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал