ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/244/20 Справа № 202/408/19 Суддя у 1-й інстанції - Мачуський О. М. Суддя у 2-й інстанції - Каратаєва Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Каратаєвої Л.О.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Літвінової А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Альфа-Банк" про стягнення безпідставно списаних коштів, визнання протиправними дії і бездіяльність, визнання боргу неіснуючим та заборону проводити нарахування неіснуючого боргу та списання коштів в рахунок погашення боргу, відшкодування моральної та матеріальної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

18 січня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ Альфа-банк про стягнення безпідставно списаних коштів, визнання протиправними дії і бездіяльність, визнання боргу неіснуючим та заборону проводити нарахування неіснуючого боргу та списання коштів в рахунок погашення боргу, відшкодування моральної та матеріальної шкоди. Просив, стягнути з відповідача на користь позивача списані кошти у сумі 1227,46 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування не проведеної позивачем операції і відновити залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням операції, а саме повернути 4052 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок; стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 5000 грн.; судові витрати покласти на відповідача (а.с.1-6).

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 квітня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до АТ "Альфа-Банк" про стягнення безпідставно списаних коштів, визнання протиправними дії і бездіяльність, визнання боргу неіснуючим та заборону проводити нарахування неіснуючого боргу та списання коштів в рахунок погашення боргу, відшкодування моральної та матеріальної шкоди відмовлено (а.с.70-76).

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що при винесенні рішення судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права, недостатньо повно досліджені письмові докази та дійсні обставини справи (а.с. 130-131).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 27.01.2016 року ОСОБА_1 надав ПАТ "Альфа-Банк" анкету-заяву про акцепт Публічної пропозиції ПАТ "Альфа-Банк" на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ "Альфа-Банк".

27.01.2016 року між ПАТ "Альфа-Банк" та ОСОБА_1 укладений кредитний договір, шляхом пропозиції однієї сторони (Оферти на укладання Угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії) і прийняттям пропозиції (підписанням Акцепту пропозиції про укладання Угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії), відповідно до якого позивач отримав кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по рахунку ЕПЗ (рахунок № НОМЕР_1 у валюті гривня) із лімітом у розмірі 75000,00 грн. та процентною ставкою за користування коштами при вчиненні операції у розмірі 40% річних.

Згідно 1 Розділу Публічної позиції АТ "Альфа-Банк" на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб "Терміни, що застосовуються в договорі" зазначено, що:

Акцепт - вчинення Клієнтом дій, що свідчать про прийняття Клієнтом Публічної пропозиції Банку на укладання Договору, а саме подання Клієнтом Анкети-Заяви про акцепт Публічної пропозиції Банку на укладання Договору за формою, що встановлена Банком.

Анкета-Заява про акцепт - анкета-заява, що надається клієнтом Банку, в якій Клієнт зазначає свої персональні дані та якою він приймає умови Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладання Договору.

В Публічній пропозиції АТ "Альфа-Банк" на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб розміщеної на офіційному сайті АТ "Альфа-Банк" (alfabank.ua/private-persons/credits/cards/tarifi-ta-umovi), яка є загальнодоступною, зазначено, що Тарифи, Анкета-Заява про акцепт Публічної пропозиції, що надана Клієнтом Банку, Угоди про використання Продуктів Банку, а також будь-які інші договори та угоди, що укладаються на підставі цього Договору, разом складають єдиний документ - Договір про банківське обслуговування фізичних осіб.

Позивач підписав Анкету-Заяву про акцепт Публічної пропозиції, де зазначено, що з умовами договору та діючими тарифами ознайомлений, згоден, зобов`язується виконувати, тобто тим самим він погодився з усіма умовами Публічної пропозиції та умовами договору.

Відповідно до п. 2.1. Публічної пропозиції АТ "Альфа-Банк" згідно з умовами цього Договору Банк зобов`язується на підставі Угод про використання Продуктів Банку відкривати Клієнтам Поточні рахунки та/або Рахунки, приймати від Клієнта, або на ім`я Клієнта Депозитні Вклади, надавати Кредити, надавати послуги щодо користування Системою МАБ тощо.

Відповідно до п. 2.3. Публічної пропозиції АТ "Альфа-Банк" договір вважається укладеним після отримання Банком від Клієнта письмової Анкети-заяви про акцепт Публічної пропозиції Банку.

Позивач підтвердив факт укладання між ним та відповідачем 27.01.2016 року кредитного договору, відповідно до якого позивач отримав кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по рахунку № НОМЕР_1 (валюта гривня) із лімітом у розмірі 75000,00 грн. та процентною ставкою за користування коштами при вчиненні операції у розмірі 40% річних.

Також, між АТ «Альфа-Банк» та позивачем укладено Договір про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток № НОМЕР_2 від 13.09.2017 року, для отримання пенсії.

20.05.2018 року близько 19.50 години на телефон позивача поступив дзвінок з номера +13 про блокування картки № НОМЕР_2 . Особа яка дзвонила, повідомила, що вона є представником безпеки банку «Альфа-Банк» та повідомила, що відбувся збій в програмному забезпечені і що позивачу прийде смс з кодом для розблокування картки та просить позивача повідомити його їй. Після чого, позивач побачив, що з картки були списані кошти у сумі 4052,00 грн.

Позивач у судовому засіданні підтвердив те, що ним було повідомлено сторонній особі, яка представилася працівником Банку, на її прохання код який надійшов йому смс-повідомленням.

Про дану подію ОСОБА_1 21.05.2018 року повідомив Банк у формі претензії держателя карти, з якої видно, що з картки 5355 5711 НОМЕР_3 списано суми 1016 грн. та 3 036 грн., що сумарно складає 4052 грн.

Також, позивач неодноразово звертався до Індустріального ВП Дніпропетровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області із заявою про вчинення стосовно нього кримінального правопорушення.

Згідно виписки по рахунку наданої позивачем до свого позову видно, що суми 1016 грн. та 3036 грн. були списані з рахунку № НОМЕР_1 , що є встановленим кредитним лімітом по кредитному договору укладеному між позивачем та АТ "Альфа-Банк" 27.01.2016 року.

Позивачем до свого позову надано лист № 0591.218.18.01-0147.06 від ПАТ "СК "Альфа Страхування", в якому зазначається, що розглянувши матеріали справи, встановлено, що зловмисник шляхом фальсифікування телефонного дзвінка від імені Банку дізнався у позивача персональні дані платіжної картки та за допомогою отриманої інформації здійснив списання грошових коштів з рахунку СПЗ, що обслуговується платіжною карткою, що за умовами п. 1.6. частини «Б» Договору визначається фішінгом. За умовами Договору: «Фішінг - вид шахрайства з платіжними картками, при якому зловмисник шляхом фальсифікування телефонного дзвінка або електронної розсилки від імені Банку, або іншої організації дізнається у Страхувальника персональні дані платіжної картки (номер картки, PIN-КОД, код СVV2, смс-код) та за допомогою отриманої інформації здійснює списання грошових коштів з Рахунку СПЗ, що обслуговується платіжної карткою.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивач своїми діями сприяв втраті, незаконному використанню інформації, яка дала змогу ініціювати платіжні операції, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Згідно зі ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2018 року у справі № 754/15020/15-ц (провадження № 61-22283св18) зроблено висновок, що «користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ОСОБА_2 або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ОСОБА_3 -коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення її до цивільно-правової відповідальності. Така правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постанові від 13 травня 2015 року в справі № 6-71цс15».

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено позивачем, що своїми діями він сам сприяв незаконному використанню інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а саме: при яких обставинах відбулося списання грошових коштів; хто отримувач грошових коштів; які дії Банк вчинив/ не вчинив після повідомлення їх клієнта про списання коштів без його згоди; призначення грошових коштів; встановлення обставин, хто із сторін міг, але не вчинив визначені дії по врегулюванню обставин справи, колегія суддів відхиляє, оскільки відповідно до ст. 12 ЦПК України, саме на учасників справи покладено обов`язок доведення обставин, які мають значення для справи. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених законом випадках.

Жодних доказів щодо обставин, на яких наголошує апелянт, ним не надано, клопотання щодо витребування необхідних доказів також не надходило.

Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року).

Доводи апеляційної скарги, що позивач не укладав договір від 20.05.2018 , колегія суддів вважає безпідставними, оскільки даний факт ніким не оспорюється.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що банк нараховує відсотки, за користування кредитним є безпідставними, оскільки виписка відповідача про наявну заборгованість позивача перед банком не встановлює для позивача будь-яких обов`язків, крім рекомендації сплатити нараховану заборгованість. І тільки у разі вчинення відповідачем конкретних дій, як то пред`явлення вимог до позивача про сплату вказаної заборгованості або пред`явлення до суду позову про стягнення вказаної заборгованості може йти мова про порушення прав позивача та про правомірність нарахування такої заборгованості, і уже в межах позову про стягнення заборгованості і виникає необхідність аналізу правомірності її нарахування та правильності зроблених розрахунків заборгованості.

Інші доводи апеляційної скарги позивача щодо неправильного застосування судами норм матеріального права ґрунтуються на неправильному трактуванні норм, на які посилається останній. Вказані доводи спростовуються змістом правильно застосованих судом першої інстанції норм матеріального права з урахуванням встановлених у справі фактичних обставин.

Наведені у апеляційній скарзі доводи позивача зводяться до незгоди з висновками суду стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки суду першої інстанції, який їх обґрунтовано спростував.

В апеляційній скарзі не наведено ніяких нових обставин та не надано нових доказів, що давали б апеляційному суду підстави для проведення переоцінки обставин та доказів, зроблених судом першої інстанції у своєму рішенні.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 квітня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: