Справа № 615/1618/19
Провадження № 2/615/68/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2020 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Токмакової А.П.,

секретаря судового засідання Антоненко М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Валки Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди,

встановив:

10.12.2019 року позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на його користь недоплачену Харківським відділенням «СК «Уніка» (далі ХВСК «Уніка») матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП в сумі 4397,41 грн., моральну шкоду в сумі 2000 грн., витрати за проведення експертного автотоварознавчого дослідження №500 від 18.04.2019 року в сумі 2402,40 грн., витрати за отримання довідки про нарахування страхової виплати з АОКП «Приватбанк» в сумі 100 грн., витрати пов`язані з повідомленням сторін про проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 236,40 грн. та судовий збір в сумі 913,62 грн., а всього стягнути 10049,83 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 26.07.2018 року о 06:10 год. ОСОБА_2 керуючи автомобілем Renault Magnum 440, д.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом General Trailersiv, д.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись по в районі будинку №8 по вул. АДРЕСА_1 при зміні напрямку руху не впевнився в безпечності маневру, чим порушив п.10.1 ПДР України, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем позивача ВАЗ 2109, д.н.з. НОМЕР_3 , яким він керував і рухався в попутному напрямку. Внаслідок ДТП т/з отримав механічні пошкодження. Того ж дня сторони звернулися до ХВСК «Уніка» з повідомленням про ДТП.

В порушення ч.ч.2,3 ст.34 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» представник ХВСК «Уніка» у встановлений законодавством термін не з`явився для огляду автомобіля ВАЗ 2109, д.н.з. НОМЕР_3 , який отримав механічні пошкодження внаслідок вказаної ДТП.

У вересні 2018 року відповідачем сплачена франшиза в сумі 1000 грн.

Позивач в листопаді 2018 року звернувся до ХВСК «Уніка» з заявою про відшкодування шкоди, але представником стразової компанії не було узгоджено розмір страхового відшкодування, як того передбачає ч.2 ст.36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

09.01.2019 року позивач звернувся до ХНДІСЕ ім. М.С. Бокаріуса із заявою про визначення розміру матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП та вартості відновлювального ремонту. Технічний огляд автомобіля ВАЗ 2109, д.н.з. НОМЕР_3 , експертом проводився 17.01.2019 року в світлий час доби. Представник ХВСК «Уніка» та відповідач будучи належним чином повідомленими на технічний огляд не з`явилися.

01.02.2019 року від ХВСК «Уніка» на рахунок позивача в АТ КБ «Приватбанк» надійшла сума відшкодування шкоди в розмірі 10964,91 грн.

20.05.2019 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до ПрАТ «СК «Уніка» та ХВСК «Уніка», в якій просив сплатити йому витрати пов`язані з проведенням експертизи в сумі 2402,40 грн. та доплатити суму вартості відновлюваного ремонту автомобіля ВАЗ 2109, д.н.з. НОМЕР_3 , яка складає 4397,41 грн., але жодної відповіді на момент звернення до суду не отримав.

Зазначив, що внаслідок ДТП йому також заподіяно моральну шкоду, що полягає в душевних стражданнях, яких позивач зазнав у зв`язку із пошкодженням власності та неможливості протягом тривалого часу користуватися автомобілем за його призначенням, порушенням нормальних життєвих зв`язків. Крім того змушений був неодноразово відвідувати авто ринок та магазини в пошуках необхідних для ремонту запчастин. За таких обставин позивач визначив розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 2000 грн.

Після виконання вимог ст.187 ЦПК України на підставі ухвали суду від 17.12.2019 року відкрито провадження у цивільній справі, з урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження та роз`яснено сторонам про порядок та строки виконання ними вимог цього Кодексу.

Клопотання сторін про розгляд справи в судовому засіданні з їх повідомленням у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України до суду не надходило.

Копію позовної заяви та доданих до неї документів неодноразово надсилалися відповідачу рекомендованим повідомленням. Згідно довідки Укрпошти відправлення повернуто у зв`язку із тимчасовою відсутністю за адресою (перебував за кордоном), повторне відправлення повернуто у зв`язку із усною відмовою в його отриманні.

Крім того, у відповідності до ч.10 ст.187 ЦПК України виклик ОСОБА_2 як відповідача у справі, здійснено через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

Копію позовної заяви та доданих до неї документів вручено третій особі згідно рекомендованого повідомлення за довіреністю 23.12.2019 року.

Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про судовий розгляд справи, будь-яких клопотань та відзив на позовну заяву не подав, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів в порядку, передбаченому ст.ст.279,280 ЦПК України.

Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися.

Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою Валківського районного суду Харківської області від 12.09.2018 року у справі № 615/1179/18 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Постанова суду не оскаржена та набрала законної сили.

Як вбачається із постанови суду, 26.07.2018 року о 06:10 год. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем RENAULT MAGNUM 440, д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом GENERAL TRAILERS1V, д.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись по вул. Харківська в м. Валки Харківської області, в районі буд. № 8 при зміні напрямку руху не впевнився в безпечності маневру, чим порушив п.10.1 ПДР України, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ 2109 д.н.з. НОМЕР_3 , який рухався в попутному напрямку. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

У відповідності до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно висновку експертного авто товарознавчого дослідження №500 від 17.04.2019 року, величина матеріального збитку завданого власнику автомобіля ВАЗ 2109, д.н.з. НОМЕР_3 , в результаті ДТП складає 10510,20 грн. Вартість відновлювального ремонту автомобіля ВАЗ 2109, д.н.з. НОМЕР_3 , на момент проведення експертизи складає 16362,32 грн.

Автомобіль ВАЗ 2109, д.н.з. НОМЕР_3 , належить на праві власності ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію т/з серії НОМЕР_4 .

Відповідно до довідки АТ КБ «Приватбанк» №V995RLV2JKVO9PFR від 13.08.2019 року, позивач отримав від ПрАТ «СК «Уніка» страхове відшкодування за договором №018160/4430/8601603 від 16.02.2018 року в розмірі 10910,08 грн.

Ч.1 ст.4 ЦПК України передбачає право кожної особи в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За змістом ч.3 ст.386 ЦК України право на відшкодування завданої майнової та моральної шкоди має виключно власник, права якого порушені.

Ст.6 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», в п. 4 зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Пунктом 16 Постанови передбачено, що при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Враховуючи, що ДТП відбулось з вини відповідача, який керував т/з, між його діями та наслідками, що настали є безпосередній причинний зв`язок, що встановлено постановою Валківського районного суду Харківської області, то сума відшкодування має бути стягнута саме з нього в розмірі спричиненої позивачу матеріальної шкоди, визначеної висновком експертного авто товарознавчого дослідження за відрахуванням суми, сплаченої страховою компанією.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, в розмірі 2000 грн. суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.01.1995 р. під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

У відповідності до п.5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

П.9 Постанови вказує, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Ч.1 ст.81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Факт спричинення ОСОБА_1 моральних страждань, перенесених під час ДТП та з приводу пошкодження належного майна, у суду сумнівів не викликає.

З огляду на викладене, враховуючи характер завданих моральних страждань, суд вважає, що розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню з ОСОБА_2 на користь позивача підлягає задоволенню у визначеному ним розмірі 2000 грн. з урахуванням вимог розумності та справедливості.

Згідно положень ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать, зокрема, витрати, пов`язані із проведенням експертизи.

У відповідності до вимог п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору у разі задоволення позову, покладаються на відповідача.

Ч.8 ст.141 ЦПК України встановлює, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити в зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів, які подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Як вбачається із довідки ХНІІСЕ №500 від 18.04.2019 року, вартість витрат на складення висновку експертного авто товарознавчого дослідження №500 становить 2402,40 грн., які сплачено позивачем згідно квитанції №9 від 10.01.2019 року.

Не дивлячись на те, що згідно ЗУ «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, на підставі квитанції №4 від 04.12.2019 року ним сплачено суму судового збору в розмірі 913,70 грн.

Враховуючи, що позивачем судові витрати у справі та витрати, пов`язані із проведенням експертизи документально підтверджені відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Ст.29 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

За таких обставин суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача витрат на оплату отримання довідки про нарахування страхової виплати з АОКП «Приватбанк» в сумі 100 грн. та витрат, пов`язаних з повідомленням сторін про проведення авто товарознавчого дослідження в сумі 236,40 грн., оскільки дані витрати у розумінні положень ЦК України та ст.ст.79,86 ЦПК України не є матеріальними збитками (шкодою) та судовими витратами.

Керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , завдану внаслідок ДТП матеріальну шкоду в сумі 4397,41 грн., моральну шкоду в сумі 2000 грн., витрати за проведення експертного авто товарознавчого дослідження №500 від 18.04.2019 року в сумі 2402,40 грн. та судовий збір в сумі 913,70 грн.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду через Валківський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А.П. Токмакова