Справа № 761/1936/19
Провадження № 2/761/3618/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

09 січня 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Осаулова А.А.,

при секретарі Вольда М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва в заочному порядку цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2018 року позивач звернувся до Київського апеляційного суду з даним позовом разом із клопотанням про визначення підсудності.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 27.12.2018 року підсудність позовної заяви визначено Шевченківському районному суду м. Києва.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05.08.2003 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 (далі - відповідач) було укладено Договір кредиту №2515/03 (надалі - Кредитний договір), за умовами якого відповідачу було надано кредит у сумі 32436,00 доларів США, а останній зобов`язався повернути отримані кошти не пізніше 04.08.2008 року і сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 13,00 % річних. Разом з тим, 26.12.2016 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено Договір №2 відступлення права вимоги, відповідно до умов якого право грошової вимоги за Кредитним договором, укладеним між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «Кредитні ініціативи». Враховуючи те, що ОСОБА_1 свої зобов`язання за Кредитним договором не виконує, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення відповідача на свою користь заборгованості у розмірі 57 877,54 доларів США, а також судові витрати по сплаті судового збору.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду звернувся із заявою про розгляд справи за відсутності представника позивача, у якій також вказав, що підтримує позовну заяву та не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про дату і час розгляду справи булв повідомлений належним чином через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, оскільки згідно з відомостями, що містяться на офіційному сайті УДППЗ «Укрпошта» з 27.03.2014 року поштові відправлення, які направлені з материкової частини України, не приймаються поштою АР Крим та м.Севастополя та повертаються у зворотному напрямку, можливість пересилання поштових відправлень до півострова Крим відсутня.

Як передбачено ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до вимог суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Ухвалою Шевченківського районного суд м. Києва від 25.02.2019 у справі відкрито провадження у цивільній справі, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 20.06.2019 року закрито підготовче провадження та призначено її судовий розгляд.

Суд повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, 05.08.2003 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено Договір кредиту №2515/03, за умовами якого відповідачу було надано кредит у сумі 32436,00 доларів США, а останній зобов`язався повернути отримані кошти не пізніше 04.08.2008 року і сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 13,00 % річних.

Відповідно до положень Кредитного договору нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється в валюті кредиту на останній робочий день поточного місяця за фактичну кількість днів у періоді. При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день погашення Кредиту.

Сплата процентів здійснюється у валюті кредиту не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним. У випадку, якщо 10 число місяця є неробочим днем, то Позичальник зобов`язаний сплатити суму нарахованих процентів у попередній робочий день.

У разі наявності простроченої заборгованості за Кредитом на несплачених процентів за його використання, кошти у першу чергу направляються на сплату прострочених процентів за його використання.

Із долученого до справи розрахунку заборгованості станом на 13.12.2018 року відповідач має заборгованість за Кредитним догоором в сумі 57 877,54 доларів США, з яких: 16 052,25 доларів США - заборгованість по тілу кредиту; 41 825,29 доларів США - заборгованість по процентах за користування кредитом, що нараховані на суми строкової та простроченої заборгованості.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 546 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Разом з тим судом також встановлено, що 26.12.2016 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено Договір №2 відступлення права вимоги, відповідно до умов якого право грошової вимоги за Кредитним договором, укладеним між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «Кредитні ініціативи».

Як вбачається із Витягу з Договору №2 відступлення права вимоги №1 від 26.12.2016 року, первісний кредитор ПАТ «Укрсоцбанк» передав, а ТОВ «Кредитні ініціативи» прийняв вимоги до ОСОБА_1 за Договором кредиту №2515/03 від 05.08.2003 року на суму 53 492,23 доларів США, з яких сума простроченої заборгованості по кредиту - 16 052,25 доларів США, сума простроченої заборгованості за відсотками - 37 439,08 доларів США.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ст.514 ч.1 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Також судом встановлено, що укладеним між сторонами договором визначено суму вимог, що передається за Кредитним договором, та не передбачено право нового кредитора нараховувати проценти на суму існуючої заборгованості.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач має заборгованість перед ТОВ «Кредитні ініціативи» в сумі 53 492,23 доларів США, з яких: 16 052,25 доларів США - заборгованість по тілу кредиту; 37 439,08 доларів США - заборгованість по процентах за користування кредитом, що нараховані на суми строкової та простроченої заборгованості, тобто у обсязі, що була передана позивачу за Договором №2 відступлення права вимоги від 26.12.2016 року.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст.ст. 1046, 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Відповідно до ст. 99 Конституції України, грошовою одиницею України є гривня.

Законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. 192 ЦК України).

Грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях (ч. 1 ст. 533 ЦК України).

Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч. 2 ст. 533 ЦК України).

Згідно ч. 3 ст. 533 ЦК України, використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

У разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Разом із тим як за пред`явлення позову, так і при його вирішенні судом, ціна якого визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується позивачем або стягується судом у гривнях із урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати (п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»).

Грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. У силу положень статей 192, 533 ЦК України та статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини,- стягнути грошову суму в іноземній валюті. Якщо в зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (Правова позиція Верховного суду України у справі за № 6-145цс14).

Даючи юридичну оцінку доказам, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач свої зобов`язання за Договором кредиту №2515/03 від 05.08.2003 року належним чином не виконував, а отже зобов`язаний повернути позивачу борг в сумі 57 877,54 доларів США, з яких: 16 052,25 доларів США - заборгованість по тілу кредиту; 41 825,29 доларів США - заборгованість по процентах за користування кредитом, що нараховані на суми строкової та простроченої заборгованості.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 19 124,41 грн. пропорційно до розміру задоволеної частини позивних вимог.

Згідно п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Керуючись ст. 99 Конституції України, ст. ст. 12,76,77,78,79,80,81, 211, 223, 263,265,280,285,289 ЦПК України, ст.ст. 11, 16, 192, 509, 525, 526, 533, 546, 549, 550, 553, 554, 610, 611, 624, 625, 629, 630, 1046, 1049, 1050, 1054 ЦК України, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», суд, -

в и р і ш и в :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, буд. 21, ) заборгованість за Договором кредиту №2515/03 від 05.08.2003 року в сумі 53 492,23 доларів США, з яких: 16 052,25 доларів США - заборгованість по тілу кредиту; 37 439,08 доларів США - заборгованість по процентах за користування кредитом, що нараховані на суми строкової та простроченої заборгованості.

У задоволенні іншої частини позовних вимог, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, буд. 21, ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 19 124,41 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його отримання.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Осаулов А.А.

Дата складання повного тексту рішення 09.01.2020 року.