Справа № 408/2886/20-ц
Провадження № 2/408/1774/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2020 року Біловодський районний суд Луганської області

у складі:

головуючого судді Булгакової Г.В.,

при секретарі Ришковій Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Біловодськ Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 з вимогою про розірвання шлюбу, посилаючись на наступне.

Сторони знаходяться в зареєстрованих шлюбних відносинах з 19 квітня 2018 року.

Від шлюбу дітей не мають, однак через органи РАЦС, спір в добровільному порядку не врегульований.

Фактичні шлюбні відносини були припинені з тієї причини, що у сторін різні характери та погляди, у зв`язку з чим виникали часті сварки, що призвело до втрати почуття любові та поваги.

Спільне господарство не ведеться.

На підставі вищевказаного, позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою в якій просив розглядати справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином шляхом повідомлення на офіційному сайті Біловодського районного суду Луганської області. Про причини неявки відповідач суду не повідомила, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надала.

Зі згоди позивача суд ухвалює проводити заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню.

Зі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 19 квітня 2018 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, вбачається, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі.

Сторони разом не мешкають, від шлюбу дітей не мають, спільного господарства не ведуть, втратили один до одного почуття любові та поваги, на примирення не згодні.

Суд бере до уваги положення ст. 24 СК України, яка визначає однією з основних ознак шлюбу його добровільність, передбачивши, що примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечитиме інтересам одного з них.

Як вбачається із п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

У ст. 17 Закону України № 3477-IV від 23 лютого 2006 року "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зазначено, що "суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права".

Частина перша ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя.

Поняття «приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28 січня 2003 року, заява №44647/98).

При вирішенні спору про розірвання шлюбу суд враховує, що позивач та відповідач уже тривалий час не проживають сім`єю, мають різні погляди на життя та на сімейні цінності, між сторонами припинилися шлюбні стосунки, вони перестали вести спільне господарство.

За таких обставин суд приходить до висновку, що причини, які викликали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше сумісне проживання подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, їх сім`я існує формально.

Суд вважає, що сім`я розпалась, а тому шлюб між ними слід розірвати.

Судові витрати суд покладає на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 105, 109, 112-114 Сімейного кодексу України, ст. ст. 264, 265, 268, 280-284, 289 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса для листування: АДРЕСА_2 , до ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб, зареєстрований 19 квітня 2018 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , за актовим записом № 911.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп.

Копію заочного рішення надіслати сторонам.

Заочне рішення може бути переглянуте Біловодським районним судом Луганської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Луганського апеляційного суду безпосередньо або через Біловодський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Г. В. Булгакова