Провадження №22-ц/812/5/20
У Х В А Л А

Іменем України

21 січня 2020 року м. Миколаїв

колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого: Базовкіної Т.М.,

суддів: Кушнірової Т.Б. та Яворської Ж.М.,

із секретарем судового засідання: Андрієнко Л.Д.,

за участі: позивачки ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу №489/7337/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення, яке постановив Ленінський районний суд м. Миколаєва під головуванням судді Рум`янцевої Надії Олексіївни у приміщенні цього суду 06 червня 2019 року, повний текст якого виготовлений в той же день, за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Миколаївська обласна дитяча клінічна лікарня» Миколаївської обласної ради про поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

у с т а н о в и в :

26 листопада 2018 р. ОСОБА_1 звернулася з позовом до Миколаївської обласної дитячої клінічної лікарні Миколаївської обласної ради (далі МОДКЛ) про поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що під примусом старшої медичної сестри ОСОБА_2 , з якою у неї виник конфлікт, позивачка написала заяву про звільнення за власним бажанням, про що і зазначила у заяві. Між тим, наказом №406-К від 08 листопада 2018 року її було звільнено з роботи за власним бажанням. трудова книжка повернута не була і не повернута до теперішнього часу. Крім того їй не були надані довідка про заробітну плату і спецодяг придбаний за власні кошти, який ОСОБА_2 викинула на смітник.

Посилаючись на вказані обставини, вважаючи таке звільнення незаконним, таким, що не відповідає її волевиявленню, а також, що при звільненні їй не було видано трудову книжку, довідку про заробітну плату, не повернуто придбаний за власний рахунок спецодяг, з урахуванням нової, уточненої редакції позовної заяви, ОСОБА_1 просила суд визнати її звільнення з роботи незаконним та поновити її на роботі на посаді молодшої медичної сестри операційного блоку Миколаївської обласної дитячої клінічної лікарні; стягнути з Миколаївської обласної клінічної лікарні на свою користь: заборгованість по заробітній платі під час вимушеного прогулу за період з 08 листопада 2018 року по час винесення рішення по справі, спричинену їй моральну шкоду в сумі 3000 грн., вартість неповернутого спецодягу в сумі 350 грн., а також витрати, які будуть нею понесені на правову допомогу за договором з адвокатом в сумі 28000 грн.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 червня 2019 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ МОДКЛ від 08 листопада 2018 року №406-К про звільнення ОСОБА_1

Поновлено ОСОБА_1 на посаді молодшої медичної сестри (санітарки-прибиральниці) МОДКЛ з 14 листопада 2018 року.

Стягнуто з МОДКЛ на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 08 листопада 2018 року по 16 квітня 2019 року в розмірі 25153 грн. 37 коп.

Стягнуто з МОДКЛ на користь ОСОБА_1 1000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні інших вимог відмовлено.

Заочне рішення суду мотивовано тим, що позов в частині визнання незаконним звільнення та поновлення позивача на роботі підлягає задоволенню, що, у свою чергу, дає підстави для скасування наказу про звільнення №406-К від 08 листопада 2018 року та стягнення в силу вимог статті 235 КЗпП України з 08 листопада 2018 року по 16 квітня 2019 року в розмірі 25153 грн. 37 коп., виходячи з наступного: середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 становить 228,67 грн.х110 робочих днів (кількість робочих днів з 08 листопада 2018 року по 16 квітня 2019 року). Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, то враховуючи принципи розумності та справедливості, суд вважає що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме відшкодуванню підлягає 1000 грн. моральної шкоди. Щодо позовних вимог про стягнення вартості, враховуючи, що відсутній причинно-наслідковий зв`язок між протиправними діями відповідача та здійсненими позивачем витратами на купівлю спецодягу, який, як стверджує позивач, медсестра ОСОБА_2 викинула на смітник, що не підтверджено належними та допустимими доказами, підстави для відшкодування вартості спецодягу відсутні, а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Додатковим рішення того ж суду від 12 серпня 2019 року стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави 704 грн. 80 коп. судового збору.

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якійпросить рішення суду скасувати, ухвалити постанову, якою визнати незаконним її звільнення з роботи з 08 листопада 2018 року, визнати незаконним та скасувати наказ № 406-К, поновити її на роботі з 08 листопада 2018 року, стягнути з відповідача 50794 грн. 84 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу, 3000 грн. у відшкодування моральної шкоди, стягнути з відповідача судовий збір за кожні задоволені позовні вимоги, допустити негайне виконання рішення суду в частині допуску до роботи ОСОБА_1 та стягнення заробітної плати за один місяць в розмірі 4555 грн. 50 коп.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 20 січня 2020 року відповідача Миколаївську обласну дитячу клінічну лікарню Миколаївської обласної радизамінено його правонаступником - Комунальним некомерційним підприємством «Миколаївська обласна дитяча клінічна лікарня» Миколаївської обласної ради.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції позивачка заявила клопотання про витребування у відповідача документів на підтвердження отриманого нею заробітку, порядку та підстав його нарахування з метою перевірки правильності здійсненого судом розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки надані відповідачем докази є недостатніми.

Клопотання мотивовано тим, що зазначені документи необхідні для повного встановлення обставин справи, правильного вирішення трудового спору, а позивачка не мала можливості подати вчасно вказані клопотання.

Колегія суддів дійшла висновку, що клопотання підлягає задоволенню із таких підстав.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

В силу вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій (ч. 5 ст. 12 ЦПК України).

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Частинами 1-4 ст. 83 ЦПК України визначений наступний порядок подання доказів.

Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Згідно із вимогами ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції справа розглянута без участі учасників справи, докази, про витребування яких заявлено клопотання, у справі відсутні, тоді як їх дослідження є важливим для повного та всебічного встановлення обставин справи, зокрема обставин щодо розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу відповідно до вимог Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100.

Крім того суд, вирішуючи спір не звернув увагу, що вказані докази мають суттєве значення для вирішення справи і в порушення положень пункту 3 частини 5 статті 12, статей 263, 264 ЦПК України не виконав свій обов`язок щодо роз`яснення учасникам судового процесу їхніх прав та обов`язків, наслідків невчинення процесуальних дій щодо можливості надання доказів, про витребування яких заявлено клопотання.

Відповідно до частин 1-3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Враховуючи викладені вимоги закону, обставини справи, особливості спору, характер спірних правовідносин (трудовий спір), його важливе значення для позивачки, яка є найменш захищеною стороною у трудових правовідносинах, з метою виконання вимог цивільного процесуального законодавства, усунення суду першої інстанції від повного та всебічного встановлення обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання необхідно задовольнити, витребувати у Комунального некомерційного підприємства «Миколаївська обласна дитяча клінічна лікарня» копію наказу про роботу ОСОБА_5 за сумісництвом (за наявності), відомості щодо виду обліку робочого часу молодшої медичної сестри (санітарки-прибиральниці) (за днями або годинами); відомості щодо нарахованих ОСОБА_1 сум заробітної плати за 2018 рік помісячно, із зазначенням видів нарахувань та відпрацьованого робочого часу, за який проведені нарахування (робочі дні/години), в тому числі за сумісництвом; відомості щодо окладу молодшої медичної сестри (санітарки-прибиральниці) з 01 січня 2019 року, відомості щодо виплати молодшим медичним сестрам премії на 01 січня 2019 року та підстави такої виплати.

Керуючись статтями 84, 368 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Клопотання позивачки ОСОБА_1 задовольнити.

Витребувати у Комунального некомерційного підприємства «Миколаївська обласна дитяча клінічна лікарня» копію наказу про роботу ОСОБА_5 за сумісництвом (за наявності), відомості щодо виду обліку робочого часу молодшої медичної сестри (санітарки-прибиральниці) (за днями або годинами); відомості щодо нарахованих ОСОБА_1 сум заробітної плати за 2018 рік помісячно, із зазначенням видів нарахувань та відпрацьованого робочого часу, за який проведені нарахування (робочі дні/години), в тому числі за сумісництвом; відомості щодо окладу молодшої медичної сестри (санітарки-прибиральниці) з 01 січня 2019 року, відомості щодо виплати молодшим медичним сестрам премії на 01 січня 2019 року та підстави такої виплати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.М. Базовкіна

Судді: Т.Б. Кушнірова

Ж.М. Яворська

_____________________________________________

Повний текст ухвали складений 22 січня 2020 року