Справа № 150/285/17
Провадження № 22-ц/801/20/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Цимбалюк Л. П.
Доповідач:Голота Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020 рокуСправа № 150/285/17м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - Голоти Л.О. (суддя-доповідач),

суддів Денишенко Т.О., Рибчинського В.П.,

за участю секретаря судового засідання Кузьменка Б. І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чернівецького районного суду Вінницької області від 30 вересня 2019 року, ухвалене у складі судді Цимбалюк Л. П. в приміщенні суду в с. Мазурівка, повний текст рішення складено 04 жовтня 2019 року, -

в с т а н о в и в :

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач є власником житлового будинку з господарськими будівлями, який розташований на земельні ділянці в АДРЕСА_1 .

Однак, її сусід ОСОБА_2 самовільно збільшивши розмір належної йому земельної ділянки, одночасно зменшив ширину проїзної частини дороги, розташованої між їхніми земельними ділянками. ОСОБА_2 розібрав мур, яким була огороджена його земельна ділянка, завдяки якому стримувалися потоки талої і дощової води, а на даний час вода затоплює хлів, кладовку і кухню ОСОБА_1 .

Також відповідач розмістив гноярку в близькості до домоволодіння позивача в порушення ДБН.

Такими діями ОСОБА_2 створює перешкоди ОСОБА_1 в користуванні належною їй земельною ділянкою.

Виходячи з наведеного, ОСОБА_1 просила усунути перешкоди в користуванні належною їй земельною ділянкою, розташованою в АДРЕСА_3 , шляхом зобов`язання ОСОБА_2 : відновити проїзжу частину дороги, розташованої між земельними ділянками, належними позивачу та відповідачу; перенести межу належної відповідачу земельної ділянки до попередніх значень та відновити зруйнований ним мур; перенести гноєсховище на відстань, передбачену нормами ДБН.

Рішенням Чернівецького районного суду Вінницької області від 30 вересня 2019 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позовні вимоги позивачем відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України не доведені, не надано доказів порушення відповідачем її прав.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду, фактичним обставинам справи, неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що відповідач погоджуючись відновити зруйнований мур, тим самим визнав позов в частині позовних вимог про відновлення зруйнованого муру, що судом першої інстанції залишено поза увагою. Також місцевим судом допущено порушення норм процесуального права, оскільки у справі призначено додаткову судову експертизу, тоді як місцевим судом мала продовжуватись оплачена, але не проведена судова будівельно-технічна експертиза, що призвело до неприйняттям експертом квитанції на виконання ухвали суду від 27 жовтня 2017 року.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У судовому засіданні адвокат позивачки підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

ОСОБА_2 просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши підстави апеляційної скарги, Вінницький апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

Судом першої інстанції вставнолено наступні обставини.

Відповідно до довідки, виданої виконкомом Мазурівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області від 29 червня 2017 року за № 964, земельна ділянка розміром 0,11 га, яка була передана відповідно до рішення №27 від 26 квітня 1994 року Мазурівською сільською радою «Про безкоштовну передачу у приватну власність земельних ділянок окремим громадянам села Мазурівка» за № 134 ОСОБА_2 , знаходиться у АДРЕСА_2 . 1 а. с. 39/.

Відповідно до копії виписки із рішення 31 сесії 5 скликання Мазурівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області від 29 вересня 2009 року, з метою приведення у відповідність до чинного земельного законодавства раніше прийнятих рішень Мазурівської сільської ради, вирішено внести уточнення до рішення №27 від 26 квітня 1994 року виконкому Мазурівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області «Про безкоштовну передачу у приватну власність земельних ділянок окремим громадян села Мазурівка» в частині визначення площ земельних ділянок окремо на кожну земельну ділянку та уточнення цільового призначення земельної ділянки відповідно до чинних нормативно - правових актів ОСОБА_2 в межах АДРЕСА_2 площею 0,11 га, в тому числі для будівництва та обслуговування будинку, господарських будівель та споруд 0,11 га. /т. 1 а. с. 182/.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію. Права власності, сформований державним реєстратором Мазурівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області Дробчаком О.О. 25 травня 2018 року, ОСОБА_2 являється власником житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_2 /т. 1 а. с. 192/.

Відповідно до акта від 11 травня 2016 року, складеного комісією в складі працівників Мазурівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області Свінціцького В.В., Груньківського В.Г., Форись О.Л ., Бойко А.П. , Дробчака О.О. , Грабовського В.Д. , Петрушенко А.П. в присутності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , за результатами звернення ОСОБА_1 комісія, прибувши на місце, провівши переобмір земельної ділянки та оглянувши проїзну частину дороги, встановила, що площа земельної ділянки ОСОБА_2 складає 0,11 га, що повністю відповідає даним по господарського номера в по господарській книзі; ширина проїжджої частини дороги між земельними ділянками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 складає 3,5-4,0 м., що не перешкоджає під`їзду до домоволодіння ОСОБА_1 ; на дорозі між земельними ділянками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 лежить сухий хмиз, який заріс бур`янами, ростуть молоді дерева (вишня, бузина), що перешкоджають проїзду та проходу на даній ділянці дороги. Комісією не виявлено порушень з боку ОСОБА_2 та рекомендовано в термін до 27 травня 2016 року ОСОБА_1 упорядкувати територію дороги зі сторони свого домоволодіння. /т. 1 а. с. 37/.

Згідно з актом від 10 серпня 2016 року, складеного комісією в складі працівників Мазурівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області Форись О . Л., Дробчака О. О., Петрушенко А . П. та працівників Чернівецької РДА Примак В.Т. і Володовської Л.М. в присутності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , за результатами звернення ОСОБА_1 комісія, прибувши на місце, провівши переобмір земельної ділянки та оглянувши проїзну частину дороги, встановила, що площа земельної ділянки ОСОБА_2 складає 0,11 га, що повністю відповідає даним по господарського номера в по господарській книзі; ширина проїжджої частини дороги між земельними ділянками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 складає 3,5-4,0 м., що не перешкоджає під`їзду до домоволодіння ОСОБА_1 ; на дорозі між земельними ділянками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 лежить сухий хмиз, який заріс бур`янами, ростуть молоді дерева (вишня, бузина), що перешкоджають проїзду та проходу на даній ділянці дороги; на дорозі між земельними ділянками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не виявлено слідів намивання ґрунту з присадибної ділянки ОСОБА_2 . Комісією не виявлено порушень з боку ОСОБА_2 (перенесення межових знаків) та рекомендовано в термін до 24 серпня 2016 року ОСОБА_1 упорядкувати територію дороги зі сторони свого домоволодіння. /т.1 а. с. 38/.

Відповідно до акта від 11 липня 2017 року, складеного комісією в складі працівників Мазурівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області Форись О.Л., Дробчака О .О., Петрушенко А. П ., Кирилюк Н . П. та працівників Чернівецької РДА Примак В.Т ., Баран В.В . і Володовської Л.М . в присутності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , за результатами звернення ОСОБА_1 комісія, прибувши на місце, провівши переобмір земельної ділянки та оглянувши проїзну частину дороги, встановила, що площа земельної ділянки ОСОБА_2 складає 0,11 га, що повністю відповідає даним по господарського номера в по господарській книзі; ширина проїжджої частини дороги між земельними ділянками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 складає 3,5-4,0 м., що не перешкоджає під`їзду до домоволодіння ОСОБА_1 ; на дорозі між земельними ділянками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 лежить сухий хмиз, який заріс бур`янами, ростуть молоді дерева (вишня, бузина), що перешкоджають проїзду та проходу на даній ділянці дороги; на дорозі між земельними ділянками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не виявлено слідів намивання ґрунту з присадибної ділянки ОСОБА_2 . Комісією не виявлено порушень з боку ОСОБА_2 (перенесення межових знаків) та рекомендовано в термін до 25 липня 2017 року ОСОБА_1 упорядкувати територію дороги зі сторони свого домоволодіння. /т.1 а. с. 41/.

Згідно висновку експерта №78 від 13 червня 2018 року із результатів проведеного натурного обстеження житлового будинку та господарських споруд, розташованих по АДРЕСА_3 , належних ОСОБА_1 , експерт зазначив, що можна припустити, що відсутність організованого водовідведення частково на житловій та господарських будівлях могла б бути однією з причин появи сирості і грибка на стінах та появи тріщин. Також можливими причинами появи тріщин, сирості і грибка можуть бути підземні води, нерівномірне осідання фундаменту, рік забудови будівлі чи недотримання технології проведення будівельних робіт під час будівництва. Для повної відповіді щодо встановлення причин появи тріщин та пошкоджень житлового будинку та господарських споруд, розташованих по АДРЕСА_3 , належних ОСОБА_1 необхідно проведення геологічних вишукувань ґрунтів. /т.1 а. с. 126-135/.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги позивачем відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України не доведені, не надано доказів порушення відповідачем її прав.

Зазначений висновок суду першої інстанції зроблений за правильного застосування норм матеріального права, відповідає фактичним обставинам справи, з ним погоджується також суд апеляційної інстанції.

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Тлумачення вказаних норм дозволяє зробити висновок, що для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

У частині першій статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу шляхом, зокрема, відновлення становища, яке існувало до порушення.

При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

У статті 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пунктах 38, 92 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц (провадження № 14-181цс18) зроблено висновок, що «негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Допоки особа є власником нерухомого майна, вона не може бути обмежена у праві звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження цим майном. А тому негаторний позов може бути пред`явлений упродовж всього часу тривання відповідного правопорушення».

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивачем не доведено позовні вимоги, не надано доказів порушення відповідачем її прав, а саме збільшення відповідачем належної йому земельної ділянки та зменшення розміру проїзної частини дороги, розташованої між їхніми земельними ділянками, а також те, що внаслідок розібрання відповідачем муру, яким була огороджена його земельна ділянка, на даний час затоплюється хлів, кладовка і кухня позивача, а також розміщення відповідачем гноярки з порушенням ДБН, а тому правових підстав для задоволення позову немає.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач погоджуючись відновити зруйнований мур, тим самим визнав позов в частині позовних вимог про відновлення зруйнованого муру, що судом першої інстанції залишено поза увагою, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки на час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач заперечив проти позовних вимог, вказавши про те, що він раніше пропонував відновити зруйнований мур позивачу, однак вона відмовилася. В суді першої інстанції відповідач заперечив проти позовних вимог повністю.

Аргументи апеляційної скарги про те, що місцевим судом допущено порушення норм процесуального права, оскільки у справі призначено додаткову судову будівельно-технічну експертизу, тоді як місцевим судом мала продовжуватись оплачена, але не проведена судова будівельно-технічна експертиза, що призвело до неприйняттям експертом квитанції на виконання ухвали суду від 27 жовтня 2017 року та повернення матеріалів справи без виконання, колегія суддів не вважає такими, що дають правові підстави для скасуванні рішення суду першої інстанції, адже справа місцевим судом по суті вирішена правильно, а додаткова судова будівельно-технічна експертиза була призначена за клопотанням позивача.

Позивачем не оспорювалась в апеляційному порядку ухвала місцевого суду про призначення додаткової судової будівельно-технічної експертизи.

Нове клопотання про призначення експертизи позивачем не заявлялось.

Колегією суддів у судовому засіданні піднімалось питання щодо надання представником позивача доказів належності ОСОБА_1 земельної ділянки чи будинку для з`ясування обставини, які саме позивачка вважає, що її права порушуються, однак жодного доказу суду надано не було.

З огляду на викладене, наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують правильні висновки суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Чернівецького районного суду Вінницької області від 30 вересня 2019 року у даній справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Л. О. Голота

Судді: Т. О. Денишенко

В. П. Рибчинський

Повний текст постанови складено 23 січня 2020 року.