Справа № 522/9093/20
Провадження № 2-к/522/6/20
У Х В А Л А

02 листопада 2020 року Приморський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Шенцевої О.П., за участю секретаря Лахматовій С.В., розглянув матеріали клопотання ОСОБА_1 та начальника інспекції Міністерства по податкам та зборам Республіки Білорусь по Ленінському району м. Брест про визнання і надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду,-

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси, через Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Одеса) надійшло клопотання ОСОБА_1 про визнання і надання дозволу на примусове виконання на території України рішення суду Московського району м. Брест Республіки Білорусь про стягнення на її користь з ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Крім того, до суду надійшло клопотання начальника інспекції Міністерства по податкам та зборам Республіки Білорусь про стягнення з ОСОБА_2 державного мита на кориcть держави Республіки Білорусь.

Вимоги клопотань обґрунтовані тим, що 16 січня 2020 року заочним рішенням судді Московського району м. Брест Республіки Білорусь ОСОБА_4 встановлено батьківство ОСОБА_2 у відношенні народженою ОСОБА_1 , доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 25 % всіх видів заробітку і (або) іншого доходу щомісячно, але не менше 50% бюджетного прожиткового мінімуму у середньому на душу населення, починаючи з 25 жовтня 2019 року і до повноліття дитини; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті державного мита у розмірі 76 руб. 50 коп.; стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави державне мито у розмірі 166 руб. 27 коп.

Рішення набуло чинності 12 лютого 2020 року та на території Республіки Білорусь не виконувалося.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду клопотань був повідомлений належним чином та своєчасно, шляхом направлення судових повісток (за адресою вказаної у клопотанні), яки повернулась до суду з відмиткою «адресат відсутній».

В силу ч.5 ст. 467 ЦПК України, суд вважає можливим здійснити розгляд клопотання без участі ОСОБА_2 , оскільки його неявка не є перешкодою для розгляду клопотань.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали клопотань та додані документів, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 467 ЦПК України, розгляд клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду проводиться суддею одноособово у відкритому судовому засіданні.

У судовому засіданні встановлено, що 16 січня 2020 року заочним рішенням судді Московського району м. Брест Республіки Білорусь ОСОБА_4 встановлено батьківство ОСОБА_2 у відношенні народженою ОСОБА_1 , доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 25 % всіх видів заробітку і (або) іншого доходу щомісячно, але не менше 50% бюджетного прожиткового мінімуму у середньому на душу населення, починаючи з 25 жовтня 2019 року і до повноліття дитини; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті державного мита у розмірі 76 руб. 50 коп.; стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави державне мито у розмірі 166 руб. 27 коп.

Процедура визнання та виконання рішень іноземних судів в Україні регламентована Розділом 9 Цивільного процесуального кодексу України.

За змістом ч.1ст.462ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Відповідно до ст.463ЦПК України рішення іноземного суду може бути пред`явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути пред`явлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки.

Згідно зі ч.1ст.464ЦПК України питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника.

Відповідно до статті 81 Закону України «Про міжнародне приватне право», в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили. Визнання та виконання рішень, визначених у статті 81 цього Закону, здійснюється у порядку, встановленому законом України.

Україна та Республіка Білорусь є учасниками Конвенції «Про правову допомогу і правові відносини по цивільним, сімейним і кримінальним справам» від 22.01.1993 року, яка ратифікована Україною Законом України «Про ратифікацію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах» від 10.11.1994 року № 240/94-ВР(далі - Мінська Конвенція).

Згідно зі статтею 51 Конвенції, кожна з Договірних Сторін на умовах, передбачених цією Конвенцією, визнає і виконує наступні рішення, винесені на території інших Договірних Сторін, зокрема, рішення установ юстиції по цивільних і сімейних справах, включаючи затверджені судом мирові угоди по таких справах і нотаріальні акти у відношенні грошових зобов`язань.

Відповідно до ст. 53 Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, проходження процедури визнання та виконання рішення іноземного суду на території України відноситься до компетенції суду.

Згідно з ст. 54 Конвенції, клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішень, передбачених у ст. 51 Конвенції (зокрема рішення установ юстиції по цивільних і сімейних справах, включаючи затверджені судом мирові угоди по таких справах і нотаріальні акти у відношенні грошових зобов`язань, рішення судів по кримінальних справах про відшкодування збитку) розглядаються судами Договірної Сторони, на території якої повинно бути здійснене примусове виконання. Суд, що розглядає клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішення, обмежується встановленням того, що умови, передбачені цією Конвенцією, дотримані. Порядок примусового виконання визначається за законодавством Договірної Сторони, на території якої повинно бути здійснене примусове виконання.

В п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12від 24грудня 1999року «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражі і про скасування рішень,постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражуна території України» зазначено, що клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) суд розглядає у визначених ними межах і не може входити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити до останніх будь-які зміни.

Пунктом 10 вищевказаної Постанови Верховного Суду України визначено, що під визначеним міжнародними договорами України судовим порядком розгляду клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) розуміється порядок провадження в цивільних справах, встановлений ЦПК. Тому, при розгляді зазначених клопотань повинні застосовуватися відповідні інститути ЦПК, які згідно із засадами цивільного судочинства забезпечили б права стягувача та боржника, об`єктивне, правильне і своєчасне вирішення питання.

В ході судового розгляду встановлено, що заочним рішенням судді Московського району м. Брест Республіки Білорусь ОСОБА_4 від 16.01.2020 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів та судових витрати та стягнення на користь держави державного мита набуло чинності 12 лютого 2020 року та на території Республіки Білорусь не виконувалося, про що свідчить довідка за підписом голови суду Московського району м. Брест Республіки Білорусь.

Відповідач ОСОБА_2 про час слухання справи був повідомлений належним чином у відповідності з ст. 147 ЦПК Республіки Білорусь, про що свідчить довідка за підписом голови суду Московського району м. Брест Республіки Білорусь.

Перевіривши зміст клопотань та додані документи, встановивши відповідність вимогам чинного законодавства України, суд приходить до переконання, що будь-яких недоліків щодо форми та змісту клопотання судом не виявлено, підстав для відмови у задоволенні клопотань про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, передбачених ст.468 ЦПК України, судом не встановлено, строк пред`явлення рішення іноземного суду до примусового виконання, порядок подання відповідного клопотання дотримані, тобто відсутні підстави для відмови у наданні дозволу на примусове виконання зазначеного рішення іноземного суду, тому клопотання підлягають задоволенню.

Згідно ч. 8 ст. 467 ЦПК України, якщо в рішенні іноземного суду суму стягнення зазначено в іноземній валюті, суд, який розглядає це клопотання, визначає суму в національній валюті за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали.

Таким чином, стягувана з боржника в рублях сума підлягає перерахунку в гривню за курсом Національного Банку України на день постановлення ухвали суду.

За курсом Національного банку України станом на 02.11.2020 року 1 білоруський рубль дорівнює 10,8034 грн. Таким чином, суд визначає суму боргу, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в розмірі 76 руб. 50 коп. в національну валюті України: 76,50х10,8034 = 826 грн. 46 коп.; на користь Національного Банку Республіки Білорусь у розмірі 166 руб. 27 коп. в національну валюті України: 166,27х10,8034 = 1796 грн. 28 коп.

Керуючись Конституцією України, Законом України «Про міжнародне приватне право», Законом України «Про міжнародні договори України», Законом України «Про виконавче провадження», Конвенцією «Про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах» від 22.01.1993 року та ст.ст.258-261,353-355, ст.ст. 462-469 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 та начальника інспекції Міністерства по податкам та зборам Республіки Білорусь по Ленінському району м. Брест про визнання і надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду - задовольнити.

Визнати на території України та надати дозвіл на примусове виконання на території України заочного рішенням судді Московського району м. Брест Республіки Білорусь Прокопчук Т.С. від 16 січня 2020 року про:

- стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 25 % всіх видів заробітки і (або) іншого доходу щомісячно, але не менше 50% бюджетного прожиткового мінімуму у середньому на душу населення, починаючи з 25 жовтня 2019 року і до повноліття дитини;

- стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) понесені витрати по сплаті державного мита у розмірі 76 руб. 50 коп. що в перерахунку на національну валюту України за курсом НБУ станом на 02.11.2020 року складає 826 грн. 46 коп.

- стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь держави державне мито у розмірі 166 руб. 27 коп., що в перерахунку на національну валюту України за курсом НБУ станом на 02.11.2020 року складає 1796 грн. 28 коп. (розрахунковий рахунок Головного управління Міністерства фінансів по Брестський області, BY65АКВВ, БІК банка AKBBBY2X, АСБ «Білорусьбанк», УНП 200676206, призначення платежу 03002).

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: