Справа №705/3560/18
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 січня 2020 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області
в складі: головуючої судді Годік Л.С.
за участю секретаря судового засідання Шаповал Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Умань цивільну справу за позовом заступника керівника Уманської місцевої прокуратури Черкаської області в інтересах держави до ОСОБА_1 , третя особа на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Державна служба України з безпеки на транспорті, про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом, -
Заступник керівника Уманської місцевої прокуратури Черкаської області звернувся із зазначеним позовом до суду, вказавши, що 13.10.2017 року посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Миколаївській області під час здійснення габаритно-вагового контролю на 211км+920м автомобільної дороги М-24 Благовіщенське-Миколаїв було проведено зважування вантажного сідлового тягача-Е, марки DAF, модель ХТ 85 CF 380, д.н.з. НОМЕР_1 , із спеціалізованим напівпричепом-самоскидом-Е, марка КЕМРЕ SКМ 33-2, д.н.з. НОМЕР_2 , які належать ОСОБА_1 . В результаті перевірки було встановлено, що транспортний засіб з вантажем перевищує вагові обмеження, визначені Правилами дорожнього руху України, оскільки при допустимому навантаженні 16 т його навантаження на першу здвоєну вісь становило 16,75 т., на другу здвоєну вісь - 17,95 т. За перевищення таких вагових обмежень ОСОБА_1 нараховано плату за проїзд в розмірі 577,92 євро, що відповідно до офіційного курсу, встановленого НБУ на день проведення розрахунку 13.10.2017 становить 18 244,93 грн. Означений розрахунок ОСОБА_1 у встановленому законом порядку оскаржено не було та нараховану суму коштів добровільно не сплачено, а тому позивач просив стягнути з ОСОБА_1 вказану суму плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом на користь Державного бюджету України, а також стягнути з нього на користь позивача судові витрати по справі.
В судовое засідання заступник керівника Уманської місцевої прокуратури не з?явився, на адресу суду надійшла заява від прокурора Уманської місцевої прокуратури Моспан М.В. в якій вона позовні вимоги підтримала, просила їх задоволити з підстав, наведених у позовній заяві та розглядати справу у її відсутність в зв`язку з зайнятістю в іншому судовому засіданні.
Відповідач будучи належним чином повідомлена, про що свідчить рекомендоване повідомлення про виклик до суду, в судове засідання не з`явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, відгуку щодо позову не надала.
Представник Управління Укртрансбезпеки у Черкаській області в судове засідання не з`явився, попередньо подав заяву про розгляд справи у їх відсутність. Крім того, 05.02.2019 р. на адресу суду надійшли пояснення третьої особи в яких представник Укртрансбезпеки просить задовольнити позовні вимоги позивача та зазначає, що транспортний засіб ОСОБА_1 з вантажем перевищує вагові обмеження, визначені Правилами дорожнього руху України, розрахунок розміру плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортними засобами, вагові параметри яких перевищують нормативні, здійснено позивачем вірно.
Згідно із ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що на виконання направлення на перевірку №010469 від 06.10.2017 року Управління Укртрансбезпеки у Миколаївській області з 09.10.2017 року по 15.10.2017 року проводило комплексну, рейдову перевірку транспортних засобів, якими здійснюється перевезення пасажирів та вантажів, в тому числі, на автодорозі Н-24 Благовіщенське-Миколаїв, 211км+920м (а.с.28).
13.10.2017 року посадовими особами Управління на означеній автодорозі було виявлено перевезення вантажу вантажним сідловим тягачем-Е, марки DAF, модель ХТ 85 CF 380, д.н.з. НОМЕР_1 , із спеціалізованим напівпричепом-самоскидом-Е, марка КЕМРЕ SКМ 33-2, д.н.з. НОМЕР_2 , які належать ОСОБА_1 , з перевищенням вагових обмежень на дві здвоєні вісі, оскільки при допустимому навантаженні 16 т його навантаження на першу здвоєну вісь становило 16,75 т., на другу здвоєну вісь - 17,95 т.
За результатами проведення габаритно-вагового контролю складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 13.10.2017 року (а.с.25).
Згідно з розрахунком № 289 від 13.10.2017 року ОСОБА_1 нараховано 577,92 євро плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, що відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день проведення розрахунку, становить 18 244,93 гривень (а.с.23).
При цьому, як з`ясовано судом, означений розрахунок ОСОБА_1 у встановленому законом порядку оскаржений не був.
Крім того, нарахована ОСОБА_1 плата за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування нею добровільно не сплачена.
Наведені обставини підтверджуються сукупністю наявних в матеріалах справи письмових доказів, які були безпосередньо досліджені судом:
- актом проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортном № 033252 від 13.10.2017 р. (а.с.20);
- актом про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №0003791 від 13.10.2017 року, яким зафіксовано факт перевезення вантажу із перевищенням вагових обмежень, встановлених Правилами дорожнього руху України (а.с.24);
- довідкою про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 13.10.2017 року (а.с.25);
- листом Управління Укртрансбезпеки у Миколаївській області на ім`я прокурора Черкаської області Овчаренка С.А. від 28.02.2018 року (а.с.15,16-18);
- листом Управління Укртрансбезпеки у Миколаївській області на ім`я ОСОБА_1 від 19.10.2017 р. щодо досудового врегулювання спору (а.с.19);
- направленням на перевірку №010469 від 06.10.2017 року (а.с.28);
- свідоцтвом про перевірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №34-00/1257 (а.с.29);
- товарно-транспортною накладною на вантаж від 08.10.2017 року (а.с.27);
- свідоцтвом про реєстрацію транспортних засобів серії НОМЕР_3 , НОМЕР_4 виданими центром ДАІ, якими підтверджується, що власником тягача та напівпричепа є ОСОБА_1 (а.с.26);
- розрахунком плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 13.10.2017 року (а.с.23);
- витягом з офіційного сайту НБУ про курс валют на 13.10.2017 року (а.с.22);
- відповідями територіального сервісного центру № 7142 РСЦ в Черкаській області на запити Уманської місцевої прокуратури щодо реєстрації вказаного транспортного засобу та добровільної сплати ОСОБА_1 суми коштів за проїзд (а.с.33,34,35,36).
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.
Відповідно до п. 4 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006 року, державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
Згідно п. 3 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007 року «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» (далі - Порядок № 879) габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами Національної поліції, що забезпечують безпеку дорожнього руху.
Відповідно до п.п. 4 п.2 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль - це контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законом параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.
Законом України «Про дорожній рух» (ч. 2 ст. 29) передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів.
Частиною 1 ст. 33 Закону України «Про автомобільні дороги» визначено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №30 від 18.01.2001 року, транспортний засіб з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.
Відповідно до п.22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.
Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.
Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення
Відповідно до ч.3 ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт», у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом (окрім зазначених у ч.2 даної статті) є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.
Відповідно до п.16 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №198 від 30.03.1994 року, перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об`єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначені окремими актами законодавства.
Згідно п. 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.
Відповідно до п.311 Порядку №879, якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п`ятикратному розмірі. У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається, виходячи з параметру з найбільшим перевищенням.
Перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.
Статтею 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що автомобільний перевізник - це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення вантажів чи (та) пасажирів транспортними засобами.
Згідно ст. 48 цього ж Закону документом для здійснення перевезень вантажів, зокрема для автомобільного перевізника, є документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах та інші документи, передбачені законодавством. Водій зобов`язаний пред`явити посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортні накладні або інший визначений законодавством документ на вантаж.
З огляду на наведене, суд вважає доведеними твердження позивача, наведені ним в обґрунтування позову, щодо наявності у відповідача ОСОБА_1 обов`язку сплатити плату за проїзд автомобільними дорогами транспортним засобом, вагові або габаритні параметри якого перевищують нормативні.
При вирішенні даного спору судом також враховується наступне.
Відповідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у справі №820/1203/17 від 06.06.2018 року, плата за проїзд великоваговим транспортним засобом за своєю природою є не штрафною санкцією, а сумою відшкодування матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування.
Плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів належить до доходів спеціального фонду Державного бюджету України.
Згідно зі ст. 11, 14 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» плата за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні є джерелом формування спеціального фонду Державного бюджету України, передбачають цільове використання і спрямовуються виключно на розвиток мережі та утримання автомобільних доріг загального користування.
Крім цього, судом також враховується, що відповідачу було відомо про результати здійснення вагового контролю, проте жодних заходів щодо їх оскарження протягом двох років нею не вживалося.
Підставою для звернення прокурора до суду з даним позовом є порушення інтересів держави у сфері забезпечення безпеки перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, збереження автомобільних доріг від руйнування, наповнення доходної частини бюджету.
Так, відповідно до п.1 Положення про Державну службу з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №103 від 11.02.2015 року, державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).
Згідно пункту 4 вказаного Положення №103, основними завданнями Укртрансбезпеки, серед іншого, є здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті.
Також, відповідно до підпунктів 2,15,27 пункту 5 Положення №103, Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює, серед іншого: нарахування та вживає заходів щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.
Отже, виходячи з наведеного, Державну службу України з безпеки на транспорті наділено повноваженнями звернення до суду щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, нормативні, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.
Управління Укртрансбезпеки у Миколаївській області не є самостійною юридичною особою, а є структурним підрозділом Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртансбезпеки). Зважаючи на викладене, Державна служба України з безпеки на транспорті є органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні повноваження у спірних правовідносинах.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З огляду на положення ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Підсумовуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь Державного бюджету України 18 244,93 грн. плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, що еквівалентно 577,92 євро відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день проведення розрахунку згідно акту №0003791 від 13.10.2017 року.
В силу вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762 грн..
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 23, 81, 141, 223, 263-268, 273 ЦПК України, суд, -
Позов заступника керівника Уманської місцевої прокуратури Черкаської області в інтересах держави до ОСОБА_1 , третя особа на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Державна служба України з безпеки на транспорті, про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом - задоволити.
Заочне рішення може бути переглянуте Уманським міськрайонним судом Черкаської області за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.
На рішення може бути подана апеляційна скарга позивачем до Черкаського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст. 284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: Леся Сергіївна Годік