Справа №461/5190/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2020 року . м.Львів.

Галицький районний суд м. Львова

у складі:

головуючого судді Юрківа О.Р.,

за участю:

секретаря судового засідання Цибулько О.І.

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ) про зменшення розміру аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача, в якій просить зменшити розмір аліментів, на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що рішенням Галицького районного суду м. Львова від 17.04.2018 року у справі № 461/1390/18 позов ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти та утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 3,000 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.02.2018 року щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Рішення не оскаржувалося та набрало законної сили. З часу прийняття рішення позивач регулярно сплачував аліменти. Однак, з березня місяця 2020 року виникла заборгованість зі сплати аліментів в сумі понад 10 000 грн. Матеріальне становище позивача змінилося через те, що у зв`язку із карантином він не може виїхати за кордон на заробітки, а в Україні постійної добре оплачуваної роботи не має. Також сплачує кошти за користування кредитом у AT «Альфа -Банк». Окрім цього, 14.01.2020 року придбав квартиру АДРЕСА_3 , де проводить ремонтні роботи для влаштування належних умов проживання для себе та свого сина. Відповідно до акту обстеження житлово - побутових умов комісії ОСББ «Струмок» від 06.06.2020 року, в квартирі АДРЕСА_3 забезпечені умови для проживання, в приміщенні площею 12,6 кв.м. влаштовано дитячу кімнату для сина - ОСОБА_5 . Також, голова ОСББ та сусіди позивача стверджують, що син позивача проживає з батьком протягом двох тижнів кожного місяця з грудня 2019 року. Також, у зв`язку із відсутністю коштів на утримання рухомого і нерухомого майна, позивачем передано безоплатно, за договором позички та по довіреності, своєму родичу - ОСОБА_6 гаражний бокс та автомобіль марки «Ford», реєстраційний номер НОМЕР_3 . Позивач вказує, що добросовісно виконує свої батьківські обов`язки. Так, із характеристики на учня 2-Б класу ЗШ № 87 від 19.01.2018 року вбачається, що позивач бере активну участь у навчанні та вихованні сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Отже, позивач розуміє свій обов`язок щодо забезпечення належного рівня життя свого сина, однак вважає, що батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дитини. У рішенні Галицького районного суду м. Львова від 17.04.2018 року встановленому суму аліментів у розмірі 3000 грн. з позивача, однак не з`ясовано яку суму витрачає відповідач на утримання дитини. Також в рішенні відсутній аналіз матеріального становища відповідача, який свідчив би про те, що він має можливість сплачувати аліменти в розмірі 3 000,00 грн. щомісячно на утримання неповнолітньої сина. Враховуючи те, що син позивача знаходиться половину часу з ним, відповідачем не надано жодних доказів про те, скільки коштів не витрачається на сина, виходячи із рівності батьків щодо виконання своїх обов`язків, та погіршення матеріального стану із об`єктивних причин, що не залежать від волі позивача, просить позов задовольнити повністю.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 02.07.2020 року позовну заява залишено без руху.

17.08.2020 року позивачем ОСОБА_1 подано заяву про усунення недоліків, долучено до матеріалів справи оригінал квитанції №138 від 14.08.2020 року про сплату судового збору.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 14.09.2020 року відрито прощене позовне провадження.

02.11.2020 року відповідачем ОСОБА_3 подано відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги позивача не визнала, зазначивши, що з моменту винесення рішення Галицького районного суду м. Львова від 17.04.2018 року про стягнення аліментів та на даний час стан здоров 'я позивача не змінився, який дозволяє утримувати сина на належному матеріальному рівні. Жодних доказів на підтвердження погіршення стану здоров 'я до суду позивачем не подано. Відповідач зазначає, що ОСОБА_1 є працевлаштованою особою з мінливим доходом також зазначає, що як і на момент винесення вищезазначеного рішення про стягнення аліментів так і на даний час позивачеві на праві приватної власності належить наступне нерухоме та рухоме майно: 1/4 частини квартири за адресою: АДРЕСА_4 ; гаражний бокс № НОМЕР_4 , загальною площею, 21, 1 кв.м., що знаходиться в Автогаражному кооперативі «Конвейєр» на вул.Шевченка, 367 у м.Львові; автомобіль марки «Ford» модель «TRANSIT CONNECT», 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_5 . На даний час, крім вищезазначеного майна, позивачеві належить на праві приватної власності квартира АДРЕСА_3 , яку він придбав 14.01.2020 року та в якій він проводить ремонтні роботи. Крім того, твердження позивача щодо безплатного передання в користування гаражного боксу та автомобіля марки «Ford» модель «TRANSIT CONNECT», 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_5 своєму родичеві ОСОБА_8 не відповідає дійсності, оскільки довіреність від 06.10.2018 року виключно уповноважує особу, яка зазначена в ній на вчинення тих чи інших дій, при цьому не припиняючи право власності, а відтак і права користування позивачем даним автомобілем. Також, згідно договору позички гаражного боксу від 06.10.2018 року, який укладений між позивачем та ОСОБА_6 , не вбачається, що користувач бере на себе обов`язки по утриманню даного гаражного боксу. Відповідач стверджує, що син ОСОБА_9 проживає та зареєстрований разом з нею за адресою: АДРЕСА_5 , підтверджується довідкою ЛКП «Старий Львів» №3765 від 08.10.2020 року. Крім того, згідно розрахунку заборгованості по аліментах від 08.10.2020 року державного виконавця Яворівського районного відділу державної виконавчої служби Восух С.В по виконавчому провадженні №56486969 станом на 08.10.2020 року в боржника ОСОБА_1 існує заборгованість в сумі 8 980, 00 гри. Відповідач ОСОБА_3 додатково зазначає, що у в середньому витрати на утримання сина щомісяця становлять 10 000, 00 грн., що складається з купівлі продуктів харчування, одяг ліків при хворобах, оплата харчування в школі та інше. Більше того, дитина потребує відповідного оздоровлення, а відтак кожного року вона з сином їздить на море, що також потребує відповідних додаткових затрат. Крім цього, дитина відвідує гуртки з англійської мови, футболу, волейболу за як також щомісячно необхідно оплачувати та купляти відповідне взуття, одягу та інше. Жодних додаткових коштів, окрім тих що передбачено рішенням суду про сплату аліментів в розмірі 3 000 грн., позивач не надає. За таких обставин відповідач вважає, що на даний час навпаки матеріальний стан позивача покращився в порівнянні з часом розгляду справи про стягнення аліментів та винесення відповідного рішення, а відтак не має підстав для задоволення даного позову.

27.11.2020 року позивачем ОСОБА_1 подано відповідь на відзив, в якому зазначив, що у позовній заяві позивач зазначає, що матеріальне становище його погіршилося через неможливість виїхати за кордон на заробітки, оскільки діють карантинні обмеження, сплата коштів по кредитному договору, ремонтні роботи у квартирі. Для вирішення своїх фінансових питань позивач змушений був продати гараж та автомобіль Ford Transit. Однак, кошти з продажу майна не вирішили фінансових проблем: кредит не сплачено та у квартирі ще тривають ремонтні роботи. Відтак, вказані обставини переконливо свідчать про погіршення матеріального стану позивача. Заперечуючи проти позову, відповідач не надає жодного належного доказу, що підтверджує її заробіток та скільки коштів з цього заробітку вона витрачає на дитину. До часу подання позову про зменшення розміру аліментів, малолітній син позивача половину часу перебував у нього. Відтак, цей час позивач утримував його, купував йому одяг, іграшки, спортивний інвентар та ін., тому правомірно вважав, що оскільки дитина перебуває з ним половину часу, він має право на зменшення розміру аліментів. Відповідач не подає розрахунків про те, як вона використовує аліменти, не звітує про їх витрачання. Тому платник аліментів має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Посилання відповідача у відзиві на позовну заяву про те, що нею витрачається на сина 10 000 грн. не знаходять свого підтвердження у поданих нею доказах. Вказівки на те, що син відвідує гуртки з англійської, волейболу, футболу повинні підтверджуватися договорами про надання таких послуг та квитанціями про їх оплату. Тому сума у 10 000 грн. є припущеннями відповідача. Зважаючи на вказані обставини, просить позов задовольнити повністю.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з мотивів викладених у ньому. Додатково пояснили, що позивач на даний час офіційно не працевлаштований, постійного джерела доходу немає. Зазначив, що гаражний бокс, був ним проданий у липні 2020 року за 98 000 грн. У придбаній позивачем квартирі АДРЕСА_3 , тривають ремонтні роботи для влаштування належних умов проживання для себе та свого сина. Також позивач сплачує кошти за користування кредитом у AT «Альфа -Банк», сума заборгованості становить 50 000 грн. У зв`язку із чим, просять позов задовольнити.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечили у повному обсязі. Зазначили, що дитина ОСОБА_5 , постійно проживає з відповідачем ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_5 . Відповідач вказує, що дитина відвідує платні гуртки з англійської мови, футболу, волейболу. Також, відповідач забезпечує оздоровлення дитини, що також потребує додаткових затрат.Відповідач стверджує, на даний час матеріальний стан позивача покращився, в порівнянні з часом розгляду справи про стягнення аліментів та винесення відповідного рішення, а відтак не має підстав для задоволення даного позову.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд зазначає наступне.

Зі змісту ст.12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що рішенням Галицького районного суду м. Львова від 17.04.2018 року у справі № 461/1390/18 позов ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти та утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 3,000 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.02.2018 року щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Рішення не оскаржувалося та набрало законної сили.

З акту обстеження житлово побутових умов ОСББ «Струмок» від 06.06.2020 року, вбачається, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає з батьком протягом двох тижнів кожного місяця з грудня 2019 року.

Згідно довіреності від 06.10.2018 року, посвідченої приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Мішаковою С.Ф., за реєстровим номером 2004, ОСОБА_1 уповноважує ОСОБА_6 або ОСОБА_10 , представляти його інтереси, як власника транспортного засобу марки «Ford» модель «TRANSIT CONNECT», 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_5 .

Відповідно до договору купівлі продажу гаражного боксу від 24.03.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Мішаковою С.Ф. за реєстровим номером 440, ОСОБА_1 є власником гаражного боксу № НОМЕР_4 , загальною площею 21.1. кв.м., що знаходиться в авто гаражному кооперативі «Конвейєр», на вул. Шевченка, 367 у м. Львові.

Згідно із договором позички від 06.10.2018 року, гаражний бокс № НОМЕР_4 в Автогаражному кооперативі «Конвейер», що на вул. Шевченка, 367, у м. Львові, передано у строкове та безоплатне користування ОСОБА_6 .

Відповідно до виписок за кредитною карткою АТ «Альфа Банк» за період з 01.12.2019 року по 24.04.2020 року поточні суми заборгованості становлять 30 855, 50 грн. та 18 374, 52 грн.

Як вбачається із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру речових прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №226676505 від 02.10.2020 року ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_6 .

Відповідно до довідки ЛКП «Старий Львів» №3765 від 08.10.2020 року відповідач ОСОБА_3 та її син ОСОБА_5 зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_5 .

Актом фактичного проживання ЛКП «Старий Львів» від 08.10.2020 року встановлено, що за адресою: АДРЕСА_5 проживають ОСОБА_3 та її син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Розпорядженням Галицької районної адміністрації №125 від 04.05.2018 року встановлено ОСОБА_1 наступні дні та години зустрічей з малолітнім сином ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 : 1, 3 субота місяця з 12.00 год. до 18.00 год.; 2, 4 неділя місяця з 16.00 год. до 20.00 год.; щосереди з 16.00 год. до 20.00 год.

Згідно розрахунку заборгованості по аліментах від 08.10.2020 року державного виконавця Яворівського районного відділу державної виконавчої служби Восух С.В у виконавчому провадженні №56486969 станом на 08.10.2020 року в боржника ОСОБА_1 існує заборгованість в сумі 8 980, 00 грн.

У відповідності до частини другої ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Відповідно до чч.1, 2, ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.89, яка ратифікована постановою Верховної Ради №789-ХІІ від 27.02.91 та набула чинності для України 27.09.91, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При цьому, суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

У ч.1 ст.192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1, ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд не приймає доводи позивача та його представника про те, що у позивача після ухвалення рішення про стягнення аліментів на утримання сина, погіршився матеріальний стан, оскільки позивач та його представник не надали суду жодного доказу, який підтверджує дану обставину (довідки про доходи, витрати і т.д.). Зокрема, позивач та його представник не надали суду належних та допустимих доказів, що позивач мав доходи в певному розмірі і після рішення суду про стягнення аліментів рівень даних його доходів істотно зменшився.

З матеріалів справи, вбачається, що позивач ОСОБА_1 , згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру речових прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №226676505 від 02.10.2020 року є власником квартири за адресою: АДРЕСА_6 .

Доводи позивача про те, щоним передано гаражний бокс та автомобіль марки «Ford», реєстраційний номер НОМЕР_3 , безоплатно, за договором позички та по довіреності, своєму родичу - ОСОБА_6 , не припиняє його право власності на вказане майно та не є правовою підставою для зменшення розміру аліментів.

Таким чином, суд вважає, що позивач та його представник не надали суду належних та допустимих доказів зміни сімейного стану, погіршення стану здоров`я, погіршення матеріального стану позивача, доказів, що позивач має на утриманні інших дітей чи непрацездатних батьків, дружину, а тому відсутні на даний час підстави для зменшення розміру аліментів, які він сплачує на користь відповідача на утримання своєї дитини та є відповідними до матеріального становища позивача котрий спроможний такі аліменти сплачувати.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, не підлягають задоволенню і в позові слід відмовити повністю за безпідставністю.

Оскільки суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, то відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 5, 12, 19, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 166, 180, 181, 192 СК України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Повний текст рішення проголосити 10.12.2020 року о 16 год. 00 хв.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова. Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.Р. Юрків.