Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" січня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді Яровенко Н. О.,

при секретарі Локотковій І.С.,

за участі сторін:

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до Дніпровського районного суду м. Києва з позовною заявою до ОСОБА_3 в якому просила стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 84 199,00 грн. матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття та витрати на оплату по замовленню та проведенню експертної оцінки, що складають 1600,00 гривень.

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач проживає та є власником квартири АДРЕСА_1 . 03 липня 2018 року відповідачем було здійснено залиття квартири позивача та складено акт про залиття від 09 липня 2018 року. Причиною залиття стало те. що у квартирі Відповідача вийшов з ладу вентиль подачі холодної води до пральної машини. В наслідок залиття квартири позивача пошкоджено:1) Коридор, загальна площа - 16.3 кв. м. (стеля - шпалери, стіни - шпалери); 2) Кімната, загальна площа - 17,7 кв.м. (стіни - шпалери); 3) Кухня, загальна площа - 8.6 кв.м. (стеля - шпалери, стіни - шпалери). Позивачем за власні кошти проведено експертну оцінку на ремонт квартири після залиття за адресою: АДРЕСА_1 . яка проведена Суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 . Сума збитків складає 84 199,00 грн. Будівельні роботи по ремонту квартири позивача не були проведені.

25 жовтня 2019 року представник відповідача подала відзив на позовну заяву в якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі та зазначила наступне. 03.07.2018 року сталося залиття як квартири Позивача (квартира АДРЕСА_2) , так і квартири Відповідача ( квартира АДРЕСА_1), що розташовані в АДРЕСА_1 . На час залиття квартир Відповідач зі своєю сім`єю перебував за кордоном (з 16 червня 2018 року), проте ключі від квартир мала знайома, яка в день залиття і надала доступ сантехнікові до квартири і відповідно були здійснені дії для припинення залиття і мінімізацію негативних наслідків у зв`язку з цим. Оскільки Відповідач та вся його родина були відсутні відповідно ніхто в квартирі не користувався водою взагалі, а відповідно відсутня вина Відповідача у затопленні квартири Позивача,що стосується складання Акту про залиття квартири. Як зазначалося раніше, Акт складено 09.07.2018 р., тобто не в день коли сталася подія залиття і коли видно її наслідки. Позивач при цьому належно реалізуючи своє право не був позбавлений можливості своєчасно скласти Акт, в якому зазначити причину залиття квартири, а не наслідок та належним чином зафіксувати спричинені збитки. Тому, відповідач вважає що такий акт не відповідає формі, визначеній законодавством і не містить необхідної інформації. Крім цього, з акту не встановлено хто саме є винним у тому, що вийшов з ладу вентиль подачі холодної води, тобто фактично не встановлено винну особу.

Позивач в судовому засідання позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні з підстав викладених в позовній заяві.

Представник відповідача щодо позовних вимог заперечував в повному обсязі, просив відмовити в їх задоволенні з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Як вбачається з пояснень та матеріалів справи, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 10.09.1993 року та оглянутим в судовому засіданні оригіналом договору дарування 2/3 частин квартири АДРЕСА_1 укладеного між ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (дарувальники) та ОСОБА_1 (обдарована), посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петровою І.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 5929.

З акту про залиття від 09.07.2018 року в квартирі АДРЕСА_3 вийшов з ладу вентиль подачі холодної води до пральної машини( влаштування вен6тиля і підключення пральної машини мешканці виконували самостійно без втручання працівників ЖЄД), що призвело до пошкодження приміщень квартири (а.с.13).

Зі звіту про оцінку збитків № 15/19 від 08.04.2019 року вбачається, що розмір матеріальних збитків, який завдано ОСОБА_1 в результаті залиття квартири АДРЕСА_1 після залиття, яке трапилось 03.07.2018 року станом на момент складання даного звіту становить 84 199 грн. В процесі проведення дослідження01.04.2019року оцінювач ОСОБА_4 за участі ОСОБА_1 склали акт пошкоджень оздоблення після залиття кв. АДРЕСА_1 .

Так, даним актом встановлені наступні пошкодження: коридор 16,3 кв.м. - відшарування шпалер стін з розводами 1,3 кв.м., розводи на шпалерах стелі 0,15 кв.м., деформування штучного паркету підлоги по всій площі; кухня 8,6 кв.м. - розводи на шпалерах стін 0,7 кв.м. та шпалерах стелі 1кв.м.; вбиральня 1,0 кв.м. - відшарування керамічної плитки стін 0,2 кв.м., деформування дверного коробу, лиштви та дверей; ванна кімната 2,6 кв.м. - відшарування керамічної плитки стін 0,5 кв.м., потемніння стиків плиток (схожі на грибок), деформування дверного коробу та лиштви; кімната площею 13,9 кв.м. - розводи на шпалерах стін 1,1 кв.м. та шпалери стелі 0,25 кв.м., деформування штучного паркету підлоги 0,5 кв.м.; кімната площею 17,7 кв.м. - розводи на шпалерах стін 1,2 кв.м., відшарування шпалер стелі 0,13 кв.м., деформування штучного паркету підлоги 7,8 кв.м., деформування дверного коробу, лиштви та дверей; кімната площею 12,6 кв.м. - відшарування шпалер стін 0,25 кв.м., та шпалер стелі 0,13 кв.м., деформування штучного паркету підлоги 1,7 кв.м., деформування дверного коробу, лиштви та дверей.

Встановивши зазначені обставини і визначивши відповідно до них правовідносини, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Вирішуючи питання про застосування норм матеріального права, суд виходив з такого.

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (22 ЦК України).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ст. 23 ЦК України).

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.322 ЦК України).

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч.1 ст. 1166 ЦК України).

Шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (ч. 1 п. 1 ст. 1188 ЦК України).

З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ст. 1192 ЦК України).

Застосовуючи зазначенні в рішенні нормативно-правові акти, беручи до уваги докази в їх сукупності та кожен окремо, суд виходить з таких мотивів.

Задовольняючи позовні вимоги позивача щодо матеріальної шкоди суд виходить з такого.

З системного аналізу наведених в рішенні норм вбачається, що цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди, тобто відповідача. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача законодавством покладено обов`язок доведення відсутності її вини в завданні шкоди позивачу.

При цьому законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, який лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

Відповідач доказів, які б спростовували його вину у заподіянні шкоди позивачу не надав.

Враховуючи наведене суд вважає, що залиття квартири позивача сталося саме внаслідок неналежного контролю відповідача, як власника квартири, за станом сантехнічного обладнання в його квартирі, а тому з відповідача підлягають стягненню збитки відповідно до положень ст. 1166 ЦК України.

Посилання представника відповідача в судовому засіданні на ту обставину, що відповідач є лише одним із співвласників квартири АДРЕСА_3 , а тому стягнення з нього одного збитків, то слід зазначити наступне. На виконання вимог ст. 81 ЦПК України представником відповідача до матеріалів справи не додано доказів на підтвердження цієї обставини, а тому при ухваленні рішення суд позбавлений можливості перевірити цю обставину та врахувати.

З урахуванням обставин справи суд за вибором позивача може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню позивачу, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Зазначена правова позиція підтверджується роз`ясненнями п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року N 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", де пленум вказав, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Відповідно до викладеного суд вважає, що вина відповідача в залитті квартири позивача доведена, оскільки як власник відповідач повинен спостерігати за сантехнічним обладнанням у своїй квартирі в результаті чого була завдана шкода майну позивача, тому необхідно стягнути суму матеріальних збитків у розмірі 84 199 грн.

Що стосується стягнення витрат по замовленню та проведенню експертної оцінки в сумі 1600 грн., то дані витрати не підлягають за недоведеністю понесення таких витрат.

В порядку ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 837 грн. судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 23, 322, 1166, 1188, 1192 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 13, 76-80, 82, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 354-355 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) 84199 грн. матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) 837 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 22 січня 2020 року.

Суддя Н.О.Яровенко