Справа № 266/5099/19
Провадження № 2/266/160/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

24.01.2020 року м. Маріуполь

Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області в складі:

головуючого судді Д`яченко Д.О.,

за участі секретаря судового засідання Широкової Г.К.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л.,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернулася до суду із позовом в обґрунтування якого зазначила, що 05.03.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинений виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ "ПУМБ" боргу за кредитним договором № 7022 від 05.08.2011 року в розмірі 28651,17 гривень, а саме простроченої заборгованості на суму кредиту у розмірі 7691,06 гривень, простроченої заборгованості за процентами в розмірі 11907,27 гривень, строкової заборгованості за сумою кредиту в розмірі 8733,10 гривень, строкової заборгованості за процентами в розмірі 319,74 гривень. Так на підставі вказаного виконавчого напису постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л. від 28.03.2019 року відкрито виконавче провадження за № 58740766 відповідно до якого приватним виконавцем також прийнята постанова від 16.04.2019 року про звернення стягнення на доходи боржника ОСОБА_2 . При цьому позивач вважає, що виконавчий напис нотаріуса було здійснено з грубим порушенням вимог чинного законодавства, оскільки ОСОБА_2 будь-яких кредитних договорів із АТ "ПУМБ" не укладала та жодних коштів від банку не отримувала. Проте приватним виконавцем спрямована на адресу позивача копія пропозиції про укладення договору карткового рахунку та договору страхування (оферти) між АТ "Банк Ренесанс Капітал" та ОСОБА_2 від 05.08.2011 року, згідно якого банк надав позивачу овердрафт в розмірі 2000,00 гривень строком користування 36 місяців. Та картковий рахунок АТ "Банк Ренесанс Капітал" відкритий на ім`я ОСОБА_2 заблокований більше ніж три роки тому, строк користування овердрафтом сплив у 2014 році, тобто з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років. Вважає, що подані нотаріусу документи для вчинення виконавчого напису не підтверджували безспірність заборгованості за кредитним договором боржника перед стягувачем, з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років. До того ж вважає, що приватний виконавець Вольф Т.О. може здійснювати свою діяльність лише в окрузі м. Києва, а зареєстроване місце проживання позивача є в м. Маріуполі. Просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису від 05 березня 2019 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С., зареєстрований в реєстрі за № 5330, за яким стягнуто заборгованість за кредитним договором № 7022 від 05.08.2011 року з ОСОБА_2 у розмірі 28651,17 гривень, а також плату за вчинення цього виконавчого напису в розмірі 500,00 гривень, а всього 29151,17 гривень; стягнути з АТ "ПУМБ" на користь ОСОБА_2 понесені нею судові витрати.

Ухвалою суду від 29.08.2019 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Одночасно позивачу відстрочено сплату судового збору, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя від 29.08.2019 року заяву сторони позивача про забезпечення позову задоволено. Зупинено стягнення у виконавчому провадженні № 58740766, відкритого приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л., на підставі виконавчого напису від 05 березня 2019 року, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С., зареєстрований в реєстрі за № 5330, про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь АТ "ПУМБ" суми в розмірі 29151,17 гривень до завершення розгляду справи № 266/5099/19 (провадження № 2/266/1021/19) судом та набрання рішенням суду законної сили.

Позивачу вручена копія ухвали про відкриття провадження у справі, що підтверджується матеріалами справи.

Позивач ОСОБА_2 надала суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі , за участі її представника адвоката Дорошенко М.А.

Представник позивача адвокат Дорошенко М.А. звернулась до суду із клопотанням про долучення до матеріалів справи документів, що підтверджують понесені витрати на правову допомогу адвоката.

Судовим повідомленням, відповідач АТ "Перший Український Міжнародний Банк" своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи у спрощеному порядку, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення.

Треті особи Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. повідомлялися про відкриття спрощеного провадження у справі належним чином, із будь-якими поясненнями, клопотаннями на адресу суду не зверталися.

Клопотань від учасників процесу про розгляд справи у поряду загального позовного провадження не надходило.

Відзив від відповідача до суду не надходив.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами ( ч.8 ст.178 ЦПК України).

Оскільки, відповідно до вимог ст.279 ЦПК України, справа в порядку спрощеного позовного провадження розглядається без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, то, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює.

Перешкод для розгляду справи немає.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Згідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Також, у відповідності до положень статей 55, 124 Конституції України та статті ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Як встановлено судом, 05.08.2011 року між ОСОБА_2 та АТ "Банк Ренесанс Капітал", правонаступником якого є АТ "ПУМБ", було укладено кредитний договір № 7022.

Так, 05.03.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинений виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ "ПУМБ", який є правонаступником усіх прав та обов`язків АТ "Банк Ренесанс Капітал", боргу за кредитним договором № 7022 від 05.08.2011 року у загальній сумі 28651,17 гривень, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту 7691,06 гривень, простроченої заборгованості за комісією 0,00 гривень, простроченої заборгованості за процентами 11907,27 гривень, строкової заборгованості за сумою кредиту 8733,10 гривень, строкова заборгованість за комісією 0,00 гривень, строкова заборгованість за процентами 319,74 гривень.

Як зазначено в позовній заяві, в серпні 2019 року позивачу стало відомо про накладення арешту на її рахунки приватним виконавцем Вольф Т.Л.

Правовідносини, які виникли між сторонами врегульовані укладеними між сторонами договорами, Законом України "Про нотаріат", ЦК України.

Відповідно до норм ст. ст.11,525,629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 50 Закону України "Про нотаріат" нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржується до суду, право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, права та інтереси якої стосуються такі дії чи акти.

У відповідності до ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно із п. 19 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про нотаріат" виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

Відповідно до ст. 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За нормою ст. 88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року.

Відповідно до п. 2 вказаного Переліку для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог заставодержателя. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису.

Як роз`яснено у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 31.01.1992 року «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», при вирішенні справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами.

У вчиненому спірному виконавчому написі не вказано на підставі яких документів останній було вчинено.

Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Правову позицію з цього питання з аналогічними висновками висловлено Верховним Судом України у Постанові від 23.01.2018 року у справі № 310/9293/15, яка в силу Закону є обов`язковою до застосування цій справі, оскільки мають місце аналогічні по своїй суті фактичні обставини справи та відповідно правовідносини.

Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Зокрема, на переконання суду, витребувані судом у нотаріуса документи не підтверджують безспірності заборгованості боржника перед стягувачем.

Як вбачається із заяви АТ "ПУМБ" просив вчинити виконавчий напис про стягнення заборгованості боржника у розмірі 28651,17 гривень, яка нарахована, станом на 27.02.2019 року.

При цьому судом встановлено, що відповідач додав письмову вимогу (повідомлення), яке спрямовано на адресу позивача ОСОБА_2 , при цьому відомостей

про отримання вказаного відправлення суду надано не було, що позбавило останню права заперечити проти вчинення виконавчого напису та подати нотаріусу докази на підтвердження своїх заперечень.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1,2 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. Якщо у встановлений судом строк судові витрати не будуть сплачені, заява відповідно до статті 257 цього Кодексу залишається без розгляду, або витрати стягуються за судовим рішенням у справі, коли сплата судових витрат була відстрочена або розстрочена до ухвалення цього рішення.

Так позивача було звільнено від сплати судового збору, але не більше як до ухвалення рішення у справі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 768,40 гривень.

Стосовно вимог позивача про стягнення судовий витрат з відповідача на її користь до яких належать витрати на професійну правничу допомогу, то суд з урахуванням наданих позивачем належним доказів, опису робіт наданої правової допомоги, акту прийняття-передачі наданої правової допомоги, додатку № 1 до договору про надання правової допомоги №15/19цс щодо узгодження розміру гонорару, то суд відповідно до вимог ст. 136 ЦПК України, приходить до висновку про співмірність розміру таких витрат із складністю справи, часом витраченим адвокатом на виконання роботи, приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат у розмірі 3400,00 гривень.

Керуючись статтями12, 76, 77, 80, 81, 141, 258, 259, 263-265, 280-282, 284 Цивільного процесуального кодексу України,ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, Законом України «Про нотаріат»,Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 5330 від 05.03.2019 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною про звернення стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за кредитним договором № 7022 від 05.08.2011 року, укладеним між ОСОБА_2 та Акціонерним товариством "Банк Ренесанс Капітал", суми заборгованості у розмірі 28651 гривень 17 копійок.

Стягнути з Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк", на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 судові витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката у розмірі 3400,00 гривень. Стягнути з Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк", на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 гривень.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в загальному порядку до Донецького апеляційного суду шляхом подання в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повний текст рішення виготовлено 24.01.2020 року.

Суддя Д`яченко Д. О.