Провадження № 2/344/3490/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої судді: Домбровської Г.В.

при секретарі c/з: Лукинів І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , інтереси якого представляє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням по АДРЕСА_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі «Позивач») звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_3 (надалі - Відповідачі), треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування жилим приміщенням, яке розташоване по АДРЕСА_1 .

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 являється власником 3/5 квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 19.11.1998 року, договором купівлі-продажу частки у праві власності на квартиру від 15.07.2020 року та свідоцтвом про право на спадщину №2-2338 від 13.08.2004 року.

Власниками інших 2/5 часток вищевказаної квартири являються ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 19.11.1998 року. Згідно з даними будинкової книги в квартирі прописані наступні особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 .

З 2016 року ОСОБА_3 виїхала на постійне місце проживання в Російську Федерацію, а а саме в АДРЕСА_2 , що підтверджується копією дозволу на тимчасове місце проживання з нотаріально посвідченим перекладом, свідоцтвом про шлюб від 11.02.2016 року та заявою самої ОСОБА_3 з нотаріальним перекладом. З цього часу ОСОБА_3 не бере жодної участі в утриманні житла,

участі по утриманні квартири не бере, Позивач змушений самостійно оплачувати комунальні послуги за житло.

Представником Позивача подано заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_6 подала через канцелярію суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає повністю.

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, не заперечують щодо задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі «ЦПК України») у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне.

Згідно договору купівлі-продажу частки у праві власності на квартиру від 15.07.2020 року ОСОБА_7 , від імені ОСОБА_6 продав та передав у власність ОСОБА_1 1/5 частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_3 . ( а.с. 18-21).

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 зареєстувала шлюб з ОСОБА_8 11.02.2016 року. ( а.с.35).

Оскільки відповідач зареєстрована в квартирі АДРЕСА_3 , Позивач змушений оплачувати комунальні послуги (кошти за опалення, газ, воду ін..) в більшому розмірі, ніж повинні б, а також не може оформити субсидію, що надається державою.

Відповідач фактично не проживає в житловому приміщенні понад один рік.

Як випливає з матеріалів позовної заяви реєстрація Відповідача у вказаній квартирі, яка являється власністю Позивача порушує його права як власника квартири, оскільки Відповідач, будучи зареєстрованим в даному будинку відмовляється виселетись в добровільному порядку.

З матеріалів позовної заяви випливає, що Відповідач не проживає у спірній квартирі з 2016 року, не утримує її, не сплачує комунальні послуги.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним цивільним позовом.

Згідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Враховуючи, що квартира АДРЕСА_4 належить Позивачу на праві власності, до спірних правовідносин підлягає застосуванню ст. 405 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

З позовної заяви вбачається, що Відповідач не проживає у квартирі АДРЕСА_3 понад один рік.

Докази, які спростовували вказану обставину, в матеріалах справи відсутні.

Отже, право на користування житлом було набуто Відповідачем, а після остаточного виїзду з даної квартири та встановлення факту не проживання близько 1 року по місцю реєстрації, Відповідач втратив таке право на користування житлом.

При цьому, зі змісту чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, випливає, що оскільки інше не встановлено чинними законами, договором, заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що призводить до втрати членом сім`ї права користування помешканням.

Отже, враховуючи те, що Відповідач не проживає в квартирі АДРЕСА_3 понад один рік, а тому його слід визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.

Докази, які спростовували вказану обставину, в матеріалах справи відсутні.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона покликається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити.

На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 316, 317, 383, 386, 391 ЦК України, ст.. 150 ЖК України , керуючись ст.ст.12, 13, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити.

2. Визнати ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Домбровська Г.В.

Повний текст рішення складено і підписано 16.12.2020 року.