РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2020 року

м. Рівне

Справа № 569/18722/17

Провадження № 22-ц/4815/38/20

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Шимківа С.С.,

суддів: - Бондаренко Н.В., Гордійчук С.О.,

секретар судового засідання - Тхоревський С.О.

учасники справи:

позивач - ПАТ "Державний ощадний банк України",

відповідач - ОСОБА_1 ,

треті особи, які не заявляють

самостійні вимоги на предмет

спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 ,

- Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме

майно управління забезпечення надання

адміністративних послуг Рівненської міської ради,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Власик Вікторією Яківною, на заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 02 квітня 2019 року (ухвалене у складі судді Тимощука О.Я., повний текст рішення складено 05 квітня 2019 року) у справі за позовом публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Рівненського обласного управління АТ "Ощадбанк" до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 , Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради про визнання правочинів недійсними, скасування державної реєстрації та повернення майна у власність, -

в с т а н о в и в :

07 грудня 2017 року ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Рівненського обласного управління АТ "Ощадбанк" звернулося до суду з позовом до до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 , Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради про визнання правочинів недійсними, скасування державної реєстрації та повернення майна у власність.

Позовна заява мотивована тим, що 27 квітня 2007 року між ВАТ "Державний ощадний банк України" в особі - філії Рівненського обласного управління АТ "Ощадбанк" та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 197, відповідно до умов якого Позичальник отримав кредит у сумі 20 000,00 доларів США (двадцять тисяч дол. США, 00 центів), під 12,7 % річних, з терміном остаточного погашення не пізніше 26.04.2017 року, на споживчі цілі.

У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком, позичальником та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 197/1 від 27.04.2007 року.

Цього ж дня між АТ "Ощадбанк" та ОСОБА_2 укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Кострикіним В.І., та зареєстрований в реєстрі за № 1497, відповідно до умов якого у забезпечення належного та своєчасного виконання зобов`язань за кредитом, в іпотеку було передано однокімнатну квартиру загальною площею 35,0 кв.м., житловою площею 17,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідні записи про іпотеку внесені 27 квітня 2007 року до Державного реєстру Іпотек - реєстраційний номер 4898701, та до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна - реєстраційний номер 4891796 (відповідні витяги про реєстрацію додаються).

Право власності на квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_4 було набуто на підставі договору дарування укладеного 30.01.1992 року, між нею (обдаровуванню) та ОСОБА_1 (Дарувальником), посвідчений державним нотаріусом Першої Рівненської державної нотаріальної контори Квасиловець Л.А., зареєстрований у реєстрі за № 4-597.

У зв`язку із неналежним виконанням умов кредитного договору 22.11.2010 року Рівненським міським судом Рівненської області ухвалено рішення по цивільній справі № 2-12281/10, відповідно до якого на користь АТ "Ощадбанк" було стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитом у сумі 20 344,98 доларів США, що за курсом НБУ станом на 22.11.2010 року становило 161492,34 грн. та судові витрати.

Через відсутність реального стягнення Банк звернувся з позовом до суду та 16.06.2015 року Рівненським міським судом Рівненської області постановлено рішення у цивільній справі № 569/4379/15-ц за позовом АТ "Ощадбанк" до ОСОБА_2 про звернення стягненні на предмет іпотеки та виселення з житлового приміщення.

02.12.2015 року представником Банку спільно з представником відділу Державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції було здійснено виїзд за адресою предмета іпотеки з метою здійснення виконавчих дій.

Під час цього представника ВДВС Рівненського міського управління юстиції повідомлено про те, що власниками однокімнатної квартири за адресою АДРЕСА_1 , є ОСОБА_1 (розмір частки 73/100) та ОСОБА_5 (розмір частки - 27/100).

Підставою виникнення права власності у ОСОБА_5 стало рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 31.10.2011 року у цивільній справі № 2-5065/11, яким визнано за ОСОБА_5 право власності на 27/100 частин квартири АДРЕСА_1 ; визнано недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , посвідчений 30 січня 1992 року державним нотаріусом Першої Рівненської державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за № 4-597; визнано недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , яка діяла в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_7 , посвідчений 05 березня 1996 року державним нотаріусом Першої Рівненської державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за № 2-905.

Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 18 лютого 2016 року, рішення Рівненського міського суду від 31.10.2011 року у цивільній справі № 2 - 5065/11 скасовано.

Однак, ОСОБА_5 було зареєстровано право власності на 27/100 частини квартири 16.07.2013 року.

ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на 73/100 частини квартири 16.07.2013 року.

18.07.2013 року ОСОБА_1 було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно НОМЕР_3, Ящук І.В . Державним реєстратором Рівненського міського управління юстиції.

Оскільки вказаним рішенням суду було визнано недійсним договір дарування квартири укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , посвідчений 30 січня 1992 року державним нотаріусом Першої Рівненської державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за № 4-597, то державним реєстратором було прийнято рішення видати ОСОБА_1 свідоцтво про право власності НОМЕР_4 від 18.07.2013 року.

Проте, станом на день звернення із позовною заявою до суду, вказане судове рішення, на підставі якого було зареєстровано права власності - скасоване.

Як встановлено судовим рішенням,яке набрало законної сили, при вчиненні правочинів щодо реєстрації прав власності та отримання ОСОБА_1 свідоцтва про право власності на квартиру було відсутнє спрямування на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним - набуття права власності, а було встановлено судом, що реальною метою вчинення правочинів є намагання вивести предмет іпотеки з-під обтяження.

Станом на день звернення до суду із позовом, є чинними правовстановлюючі документи на іпотечну квартиру, та як зазначалось вище, є підстави для визнання правочинів з приводу реєстрації прав власності за ОСОБА_1 та ОСОБА_5 не дійсними.

Просили суд визнати недійсними рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 4073489 від 18.07.2013 року та свідоцтво про право власності, серії та номер НОМЕР_4, виданий 18.07.2013 року; скасувати право власності на 73/100 частки квартири АДРЕСА_1 , зареєстрованої за ОСОБА_1 за номером запису 1700870 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.; повернути у власність ОСОБА_2 квартиру, загальною площею 35,0 кв.м., житловою площею 17,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 35 кв.м., житловою площею 17,5 кв.м. за ОСОБА_2 та стягнути з ОСОБА_1 на свою користь судові витрати.

Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 02 квітня 2019 року позов публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Рівненського обласного управління АТ "Ощадбанк" до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 , Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради про визнання правочинів недійсними, скасування державної реєстрації та повернення майна у власність задоволено.

Визнано недійсним рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 4073489 від 18.07.2013 року 10:24:23, ОСОБА_9 , Рівненське міське управління юстиції Рівненська область.

Визнано недійсним свідоцтво про право власності, серія та номер НОМЕР_4, виданий 18.07.2013 року, видавник: Державний реєстратор Ящук І.В .

Скасовано право власності на 73/100 частки квартири АДРЕСА_1 , зареєстрованої за ОСОБА_1 за номером запису 1700870 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Повернуто у власність ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий Рівненським МВ УМВС України в Рівненській області 14.07.2004 року) квартиру, загальною площею: 35,0 кв.м., житловою площею 17,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про право власності на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею: 35,0 кв.м., житловою площею 17,5 кв.м. за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий Рівненським МВ УМВС України в Рівненській області 14.07.2004 року).

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду мотивовано тим, що оскільки станом на день звернення до суду із позовом, є чинними правовстановлюючі документи на іпотечну квартиру, існують підстави для визнання правочинів з приводу реєстрації прав власності за ОСОБА_1 та ОСОБА_5 недійсними.

18 листопада 2019 року представником ОСОБА_1 адвокатом Власик Вікторією Яківною подано до суду апеляційну скаргу у якій вона просить суд скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове - про відмову у задоволенні позову за пропуском строку позовної давності.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції безпідставно не застосовано строк позовної давності у цьому спорі.

Позивач міг довідатися про порушення свого права як іпотекодержателя за захистом якого він звернувся до суду лише в кінці грудня 2017 року, ще в день внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно запису про проведення державної реєстрації за ОСОБА_1 права власності на 73/100 частки квартири АДРЕСА_1 на підставі оскаржуваного свідоцтва про право власності, тобто ще 16.07.2013 року.

Відповідно до п. 3.11 іпотечного договору від 27.04.2007 року іпотекодержатель має право без будь-яких обмежень зі сторони іпотекодавця перевіяти документально та фактично наявність, стан, розмір і умови зберігання та користування предметом іпотеки та його захист від посягань третіх осіб.

Іпотекодержатель міг довідатися про те, що спірна квартира, яка є предметом іпотеки, не належить на праві власності та не використовується для проживання іпотекодателем ОСОБА_2 в будь-який час після проведення державної реєстрації за ОСОБА_1 права власності на неї в розмірі 73/100 частки, а саме 18.07.2013 року.

18 грудня 2019 року АТ "Державний ощадний банк України" подано відзив на апеляційну скаргу, в якому покликається на законність рішення суду.

Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 16 січня 2015 року у справі № 22-ц/787/278/2016 встановлено, що банк довідався про порушення своїх прав 17.12.2015 року, ознайомлюючись із матеріалами справи.

Під час виїзду представника банку спільно з представником відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції за адресою предмета іпотеки було з`ясовано, що власником квартири АДРЕСА_1 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_5

АТ "Ощадбанк" подало позов до суду 07.12.2017 року, у межах трирічного строку позовної давності.

Просить про залишення оскаржуваного рішення без змін.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Судом встановлено, що 27 квітня 2007 року між ВАТ "Державний ощадний банк України" в особі - філії Рівненського обласного управління АТ "Ощадбанк" та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 197, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит у сумі 20 000,00 доларів США (двадцять тисяч дол. США, 00 центів), під 12,7 % річних, з терміном остаточного погашення не пізніше 26.04.2017 року, на споживчі цілі.

На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком, позичальником та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 197/1 від 27.04.2007 року. Цього ж дня між АТ "Ощадбанк" та ОСОБА_2 укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Кострикіним В.І., та зареєстрований в реєстрі за № 1497.

Відповідно до умов договору іпотеки у забезпечення належного та своєчасного виконання зобов`язань за кредитом, в іпотеку було передано однокімнатну квартиру загальною площею 35,0 кв.м., житловою площею 17,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідні записи про іпотеку внесені 27 квітня 2007 року до Державного реєстру іпотек - реєстраційний номер 4898701, та до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна - реєстраційний номер 4891796.

Право власності на квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_4 було набуто на підставі Договору дарування укладеного 30.01.1992 року, між нею (обдаровуванню) та ОСОБА_1 (Дарувальником), посвідчений державним нотаріусом Першої Рівненської державної нотаріальної контори Квасиловець Л.А., зареєстрований у реєстрі за № 4-597.

У зв`язку із неналежним виконанням умов кредитного договору 22.11.2010 року Рівненським міським судом Рівненської області ухвалено рішення по цивільній справі № 2-12281/10, відповідно до якого на користь АТ "Ощадбанк" було стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитом у сумі 20 344,98 доларів США, що за курсом НБУ станом на 22.11.2010 року становило 161492,34 грн. та судові витрати. Рішення набрало законної сили 01.05.2011 року.

Рішенням Рівненського міського суду від 16.06.2015 року у цивільній справі № 569/4379/15-ц за позовом АТ "Ощадбанк" до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення з житлового приміщення звернуто стягнення на вищевказану квартиру АДРЕСА_1 .

02.12.2015 року представнику Банку стало відомо, що власниками однокімнатної квартири за адресою АДРЕСА_1 , є ОСОБА_1 (розмір частки 73/100) та ОСОБА_5 (розмір частки - 27/100).

Підставою виникнення права власності у ОСОБА_5 стало рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 31.10.2011 року у цивільній справі № 2-5065/11.

Рішенням Рівненського міського суду від 31 жовтня 2011 року у цивільній справі № 2 - 5065/11 визнано за ОСОБА_5 право власності на 27/100 частин квартири АДРЕСА_1 .

Визнано недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , посвідчений 30 січня 1992 року державним нотаріусом Першої Рівненської державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за № 4-597.

Визнано недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , яка діяла в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_7 , посвідчений 05 березня 1996 року державним нотаріусом Першої Рівненської державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за № 2-905.

Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 18 лютого 2016 року, рішення Рівненського міського суду від 31.10.2011 року у цивільній справі № 2 - 5065/11, на підставі якого було зареєстровано право власності на квартиру скасовано.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Власик В.Я. зводяться виключно до оспорювання правомірності не застосування судом строку позовної давності, то рішення суду першої інстанції підлягає апеляційному перегляду саме у цій частині.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ч. 1 ст. 257 ЦК України).

Позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін (ст. 260 ЦК України).

Відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як вбачається з матеріалів справи підставою для звернення АТ "Ощадбанк" з даним позовом до суду було, зокрема, скасування рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 18 лютого 2016 року рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 31 жовтня 2011 року у справі № 2-5065/11.

Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 16 січня 2015 року, у вказаній справі встановлено, що АТ "Ощадбанк" дізналося про порушення його прав 17.12.2015 року - у день ознайомлення з матеріалами справи.

Оскільки АТ "Ощадбанк" довідалося про порушення свого права 17.12.2015 року, саме з цього часу розпочинається строк позовної давності у справі.

АТ "Ощадбанк" звернувся з позовом до суду 07.12.2017 року у межах трьохрічного строку позовної давності.

Таким чином висновок місцевого суду про те, що позивач звернувся з позовом до суду в межах строку позовної давності є правильним.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Власик Вікторією Яківною залишити без задоволення, а заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 02 квітня 2019 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складено 24 січня 2020 року.

Головуючий-суддя С.С. Шимків

Судді: Н.В. Бондаренко

С.О. Гордійчук