Провадження № 2/161/11/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2020 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Івасюти Л.В.

з участю секретаря судового засідання Мельничук Т.Ю.

з участю позивача ОСОБА_1

її представника ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 свій позов мотивує тим, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 21 червня 2002 року. Від спільного шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей : ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , утриманням яких займається тільки вона. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей у добровільному порядку не надає .

Посилаючись на наведене, позивач просить суд, згідно поданої нею заяви про уточнення позовних вимог, стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/2 (половини) з усіх видів заробітку (доходу), але на одну дитину не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення старшою дитиною повноліття.

18 грудня 2019 року від відповідача ОСОБА_3 надійшов відзив, який обґрунтовує тим, що викладена у позовній заяві вимога щодо щомісячного стягнення з нього аліментів на користь позивача, на утримання неповнолітніх дітей завищена, а факти, викладені у позовній заяві не відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства України. 21 червня 2002 року між ним та позивачем був укладений шлюб, від якого мають трьох неповнолітніх дітей. З січня 2009 року проживає в одному будинку із позивачем та їх неповнолітніми дітьми, спільні обов`язки по вихованню дітей між ними розподілені та обумовлені. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов від 11.12.2019 року №447/0138, він проживає спільно зі своєю дружиною і дітьми та разом ведуть особисте селянське господарство. Він є учасником бойових дій, користується пільгами з оплати житлово-комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 , згідно довідки Управління соціального захисту населення від 05.12.2019 року №3173/01-02, перераховує кошти на навчання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . 16.02.2019 року після завершення ремонту кімнати будинку ним був оформлений споживчий кредит на телевізор, загальною сумою - 11,999,00 грн. (щомісячний платіж 1033 грн). та 17.07.2019 року - споживчий кредит на паркан для облаштування прибудинкової території в сумі 41 430 грн. (щомісячний платіж 4684 грн). До того ж, згідно виписки з його банківського рахунку від 01.07.2019 року та розрахункових листків з місця роботи його витрати дорівнюють його заробітній платі, яка становить близько 12 000 грн.

Він намагається матеріально забезпечувати своїх неповнолітніх дітей, приймає участь у їх вихованні, оплачує їх навчання та гуртки. Вищезазначена інформація вказує на те, що вони спільно проживають, їх об`єднує спільний побут, взаємні права та обов`язки щодо виховання дітей. Позивач, в свою чергу, не надала беззаперечних доказів того, що вона утримує трьох неповнолітніх дітей, ухиляється від свого батьківського обов`язку і не приймає участі в утриманні і вихованні дітей. Тому просить в позові ОСОБА_1 до нього про стягнення аліментів на утримання дітей відмовити.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з мотивів, наведених у позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні позову не визнав з підстав, зазначених у відзиві.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, та подані сторонами докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог та заперечень, суд установив таке.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21 червня 2002 року, однак як пояснили в судовому засіданні, вони тривалий час не підтримують подружні відносини, сім`я розпалася, збереження її неможливе, тому в суді відкрито провадження про розірвання шлюбу між сторонами.

Як випливає із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 21 лютого 2003 року, актовий запис № 1, виданого Берегівською сільською радою Млинівського району Рівненської області, копії свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 від 07 травня 2010 року, актовий запис №1043, та серії НОМЕР_3 від 17 вересня 2014 року, актовий запис №2247, виданих відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області, ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_5 , та ІНФОРМАЦІЯ_6 народився ОСОБА_6 , батьками неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , є позивач ОСОБА_1 і відповідач ОСОБА_6 (а.с. 4-6).

Судом встановлено, що діти перебувають на утриманні позивача. Відповідач є їх батьком, проте в добровільному порядку не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей, витрачає кошти на благоустрій житлового будинку та придбання майна.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до частин першої, другої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яке буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Статтею 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідач, як в судовому засіданні, так і у поданому ним відзиві, заперечував щодо стягнення з нього аліментів, посилаючись на те, що він проживає з позивачем, їх об`єднує спільний побут та він намагається матеріально забезпечувати своїх неповнолітніх дітей.

Проте, добровільна сплата відповідачем коштів на утримання дітей є його суб`єктивним правом. У даному спорі, на підставі встановлених судом фактичних обставин справ, вирішується питання про примусове стягнення відповідних платежів з метою реалізації гарантованих законом зобов`язань батьків щодо обов`язку утримувати дітей. Добровільне надання коштів на дітей відповідачем позивачу, у визначеному ним розмірі, не свідчить про належне утримання кожного із дітей, не нижче мінімального рекомендованого СК України розміру.

Згідно частини другої статті 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Виходячи із того, що діти сторін, на момент звернення позивача до суду з позовом не досягли повноліття, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на їх утримання, до досягнення дітьми повноліття.

При визначенні розміру аліментів, у відповідності до ч.1 ст.182 СК України, суд врахував стан здоров`я та матеріальне становище сторін та дітей, і дійшов висновку, що з відповідача в користь позивача, щомісячно, слід стягувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити за безпідставністю.

Відповідно до змісту статті 133 ЦПК, до судових витрат відносяться витрати сторін на професійну правничу допомогу, а частиною 1 статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу надавалась правнича допомога адвокатом Ходачинською Ю.Ю., про що свідчить договір №10-2019 про надання правничої допомоги від 08 жовтня 2019 року, ордер серії ВЛ №000,042940, виданий на підставі договору про надання правової допомоги , акт прийому-передачі наданих правничих послуг №26-19, та фінансовий документ щодо понесених позивачем витрат на правничу допомогу- квитанція до прибуткового касового ордера від 10 жовтня 2019 року на суму 700грн., а тому вимога позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 2, 5, ч.3 ст.12 , 81, 133, 137, 259-263, 268, 273 ЦПК України, ст.ст. 180, 181, 182, 183 СК України суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІПН НОМЕР_4 , адреса реєстрації : АДРЕСА_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ІПН НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/3 з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15.10.2019року і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІПН НОМЕР_4 , адреса реєстрації : АДРЕСА_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 витрати за надання правничої допомоги в сумі 700 (сімсот) грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до обов`язкового негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ІПН НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІПН НОМЕР_4 , адреса реєстрації : АДРЕСА_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення виготовлено 24.01.2020р.

Суддя Луцького міськрайонного суду Івасюта Л.В.