Справа № 211/1729/20
Провадження № 2/211/1288/20
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
14 грудня 2020 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Середньої Н.Г.,
за участю секретаря судового засідання - Зайцевої А.М.,
у відсутність сторін,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Довгинцівський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Дніпро) про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 та просить припинити стягнення з нього аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частки доходу (заробітку) щомісячно, встановлених судовим наказом від 26.02.2019, звільнивши від сплати заборгованості по аліментам, посилаючись на проживання неповнолітньої дитини разом з ним та утримання ним доньки. В обґрунтування вимог зазначив, що з 25.03.2017 він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 , від якого вони мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням суду від 17.07.2019 шлюб між ними розірваний. Судовим наказом від 26.02.2019 з нього на утримання доньки стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), до повноліття доньки. У листопаді 2018 року він з відповідачкою та їх спільною дитиною проживали по АДРЕСА_1 , однак у листопаді 2018 року відповідачка самостійно залишила їх квартиру та поїхала проживати до своєї матері, а згодом почала орендувати іншу квартиру та проживати в ній. З серпня 2019 року він почав проживати разом з донькою на орендованій квартирі по АДРЕСА_2 . Однак він навіть не міг здогадатись, що відповідач заявить вимогу про стягнення з нього аліментів на утримання дитини, адже донька проживала та проживає з ним, тому враховуючи відсутність підстав для стягнення з нього аліментів, просить суд задовольнити заявлені вимоги.
Ухвалою суду від 31 березня 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
В судове засідання сторони не з`явилися.
До суду вшосте надійшла заява ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи.
Від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позов, в обґрунтування якого відповідач зазначила, що позивачем не надано жодних доказів того, що їх донька ОСОБА_5 проживає разом з батьком, оскільки відсутня довідка про реєстрацію місця проживання дитини за однією адресою з ним або акт проживання дитини разом з батьком, або інші докази, які б могли підтвердити ті обставини, на які посилається позивач. невідомо чим підтверджує обставини ОСОБА_1 в частині твердження, що малолітня донька знаходиться на його утриманні. Щодо звільнення позивача від сплати аліментів, то обставини, зазначені в позовній заяві, не містять собою законного підґрунтя, оскільки не відомо чи присутня заборгованість , якщо так, то у якій сумі та за який період часу. Позивач не додає будь яку довідку про стан заборгованості, яка видається державним виконавцем,а тому не може бути підставою і для повного або часткового звільнення платника від сплати заборгованості, як просить позивач. ОСОБА_1 не заперечує той факт, що нею подано позовну заяву про визначення місця проживання дитини, і справа знаходиться в провадженні суду, тому вважає вимоги позивача передчасними і просить відмовити в їх задоволенні.
Представник Довгинцівського ВДВС у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Дніпро) звернувся до суду із заявою про розгляд справи за відсутності представника, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду (а.с. 34-35).
З приводу заяви позивача про відкладення справи, суд зазначає наступне.
Так, позовну заяву подано до суду 19.03.2020. Починаючи з 27 травня 2020 року (перше судове засідання по справі) позивач по справі постійно подає заяви про відкладення судового розгляду, посилаючись на введення карантину постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширення на території країни гострої респіраторної хвороби СОVID-19»
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Крім того, положеннями частини четвертої статті 212 ЦПК України законодавець визначив можливість учасників процесу під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Отже, позивач не був позбавлений можливості вжити заходів для забезпечення участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду із застосуванням власних технічних засобів (постанова Верховного Суду від 17 вересня 2020 року у справі № 727/4257/19 (провадження № 61-7848св20).
Враховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку
Як встановлено судом, сторони з 25 березня 2017 року перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с. 5 копія свідоцтва), який рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 липня 2019 року між ними розірвано (а.с. 6 копія рішення).
Від шлюбу мають неповнолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7 копія свідоцтва).
Судовим наказом, виданим Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 лютого 2019 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь матері ОСОБА_2 , аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з 10 січня 2019 року, до досягнення дитиною повноліття (а.с. 8-9 копія судового наказу).
Згідно статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 № 2402-III, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до положень статті 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.
Законодавець не обмежує суд при прийнятті рішення про звільнення від сплати аліментів тільки вказаними двома підставами та наголошує, що при наявності інших обставин, що мають істотне значення, компетентні органи можуть прийняти таке рішення. В сімейному законодавстві не надається хоча б приблизного переліку таких обставин, отже, суд при розгляді кожної справи має самостійно вирішувати це питання з огляду на подані пояснення, докази та інтереси сторін.
З аналізу положень статей 179-181 СК України вбачається, що аліменти підлягають використанню на утримання дитини, а тому припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає отримувані аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів.
За своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.
Сімейне законодавство України не містить підстав для припинення стягнення аліментів, за рішенням суду, яке набрало законної сили, однак за аналогією права для врегулювання такого роду правовідносин можуть бути застосовані норми частини четвертої статті 273 ЦПК України, за положеннями якої якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 ЦПК України).
Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.
Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач. як на підставу своїх вимог, посилається на копію позовної заяви ОСОБА_2 від 28.10.2019, яка зазначила про те, що позивач 12 серпня 2019 року не маючи жодних підстав, забрав дитину та повністю ізолював її від спілкування з матір`ю, місцезнаходження дитини їй не відоме. Позовна заява ОСОБА_2 подана в жовтні 2019 році.
Належних та допустимих про те, з ким та де проживає дитина на час розгляду справи, суду не надано (акт з місця проживання, покази свідків, тощо), як і доказів того, що з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання їх спільної дитини проводиться стягнення аліментів (постанова державного виконавця, довідки з місця роботи щодо проведення періодичних відрахувань, тощо), що давало б підставу для задоволення вимог по суті.
За таких обставин суд не знаходить підстав для задоволення позовної заяви.
Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
В зв`язку з відмовою в задоволенні вимог, судові витрати покладаються на позивача.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 173, 180, 273 СК України, ст. ст. 10, 12, 13, 81, 137, 141, 263, 265, 280-288 ЦПК України,суд, -
в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 14 грудня 2020 р.

Суддя Н.Г.Середня