Справа №463/2468/20
Провадження №2/463/919/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2020 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Шеремети Г.І.

за участю секретаря с/з Козак О.В.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) до Концерну «Техвоєнсервіс» (, місцезнаходження: 03168, м.Київ, просп.Повітрофлотський, 6) в особі філії Концерну «Техвоєнсервіс» «Львівський автомобільний ремонтний завод» (, місцезнаходження: 79014, м.Львів, вул.Личаківська, 152) про стягнення заборгованої заробітної плати та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні по день звернення до суду, суд,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з позовом, який в подальшому уточнила (а.с.45), остаточно просила стягнути з Концерну «Техвоєнсервіс» в особі філії Концерну «Техвоєнсервіс» «Львівський автомобільний ремонтний завод» на її користь 24462,40 грн. заборгованості по заробітній платі та 36 562,80 грн. грн. середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні по день звернення до суду.

Позов мотивує тим, що у період з 20 листопада 2018 року по 13 березня 2019 року працювала головним бухгалтером філії Концерну «Техвоєнсервіс» «Львівський автомобільний ремонтний завод». Протягом періоду роботи на зазначеному підприємстві заробітна плата позивачу виплачувалась невчасно та не у повному обсязі. 13 березня 2019 року позивача було звільнено за угодою сторін. Всупереч вимогам положень ч.1 ст.115, ч.1 ст.116 КЗпП України заборгованість із заробітної плати, яка згідно довідки №60 від 12.11.2019 року, виданої філією Концерну «Техвоєнсервіс» «Львівський автомобільний ремонтний завод» становить 24462,40 грн., не виплачена позивачу по сьогоднішній день. У зв`язку із невиконанням відповідачем вимог ч.1 ст.116 КЗпП України щодо виплати звільненому працівникові у день звільнення усіх виплат, які підлягають до виплати, позивач просить відповідно до ст.117 КЗпП України стягнути 36 562,80 грн. грн. середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні. А тому з метою захисту своїх порушених прав позивач звернувся до суду з позовом, який просить задоволити.

Позивач в судовому засідання уточнені вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, передбачених в позові, та просила такі задоволити.

Представник відповідача в судове засідання з розгляду даної справи не з`явився, хоча про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. У зв`язку із неявкою відповідача, який був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, без поважних причин в судове засідання, оскільки про поважність причин неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав, то зі згоди позивача суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування умов, передбачених ст.280 ЦПК України.

Ухвалою судді від 04.05.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, а провадження по справі відкрито.

Заслухавши пояснення позивача, оглянувши матеріали справи та додані до неї письмові документи, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, постановляючи рішення відповідно до вимог ст.265,280-282 ЦПК України, суд вважає, що позов слід задоволити виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 у період з 20 листопада 2018 року по 13 березня 2019 року працювала головним бухгалтером філії Концерну «Техвоєнсервіс» «Львівський автомобільний ремонтний завод», що стверджується долученою до матеріалів справи копією трудової книжки останньої (а.с.4-6).

Згідно копії наказу №42-к від 13 березня 2019 року встановлено, що 13 березня 2019 року позивача ОСОБА_1 звільнено за угодою сторін відповідно до п.1 ст.36 КЗпП України (а.с.7).

Відповідно до ст.7 ч.4 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищене законом.

Частинами 1, 7 ст.43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до частини першої статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.

У частині першій статті 1 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року, який є спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює правовідносини у сфері оплати праці, міститься аналогічне визначення поняття заробітна плата.

Відповідно до ч.1 ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Згідно положень ч.1 ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно долученої до матеріалів справи копії довідки №60 від 12.11.2019 року, виданої філією Концерну «Техвоєнсервіс» «Львівський автомобільний ремонтний завод» розмір заборгованості ОСОБА_1 по заробітній платі становить 24462,40 грн. (а.с.8).

Як встановлено судом з матеріалів справи та пояснень позивача, даних в судовому засіданні, заборгованість по заробітній платі не виплачена позивачу по сьогоднішній день, а відтак сума такої в розмірі 24462,40 грн. підлягає стягненню на користь позивача в судовому порядку.

Як було зазначено вище, відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Статтею 117 КЗпП України закріплено загальні засади відповідальності за затримку розрахунку при звільненні. Так, частиною 1 вказаної статті передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами законодавства про оплату праці №13 від 24 грудня 1999 року, зокрема, передбачено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановляння рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

У зв`язку із невиконанням відповідачем вимог ч.1 ст.116 КЗпП України щодо виплати позивачу ОСОБА_1 , як звільненому працівникові, у день звільнення усіх виплат, які підлягають до виплати, то суд приходить до висновку про необхідність застосування до відповідача санкцій, передбачених ч.1 ст.117 КЗпП України, у вигляді стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 36 562,80 грн. Представлений позивачем розрахунок середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні суд вважає складеним у відповідності до вимог чинного законодавства та обставин справи. А тому суд надає такому віри та вважає, що 36 562,80 грн. підлягає стягненню на користь позивача.

Зважаючи на вищенаведене суд приходить до висновку, що заявлений позов є обґрунтованим та підставним, а відтак підлягає задоволенню.

У відповідності до положень ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне вирішити питання про розподіл судових витрат. Оскільки позов задоволено в повному обсязі, а позивач при зверненні до суду з позовом була звільнена від сплати судового збору на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», то судовий збір в розмірі 840,80 грн. пілягає стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ст.ст.10,12,13,76-80,259,263,264,273, 280-282,354,355 ЦПК України, ст.ст.115,116,117 КЗпП України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) до Концерну «Техвоєнсервіс» (, місцезнаходження: 03168, м.Київ, просп.Повітрофлотський, 6) в особі філії Концерну «Техвоєнсервіс» «Львівський автомобільний ремонтний завод» (, місцезнаходження: 79014, м.Львів, вул.Личаківська, 152) про стягнення заборгованої заробітної плати та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні по день звернення до суду задоволити.

Стягнути з Концерну «Техвоєнсервіс» (, місцезнаходження: 03168, м.Київ, просп.Повітрофлотський, 6) в особі філії Концерну «Техвоєнсервіс» «Львівський автомобільний ремонтний завод» (, місцезнаходження: 79014, м.Львів, вул.Личаківська, 152) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) 24462,40 грн. (двадцять чотири тисячі чотириста шістдесят дві гривні сорок копійок) заборгованості із заробітної плати та 36 562,80 грн. (тридцять шість тисяч п`ятсот шістдесят дві гривні вісімдесят копійок) середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні.

Стягнути з Концерну «Техвоєнсервіс» (, місцезнаходження: 03168, м.Київ, просп.Повітрофлотський, 6) в особі філії Концерну «Техвоєнсервіс» «Львівський автомобільний ремонтний завод» (, місцезнаходження: 79014, м.Львів, вул.Личаківська, 152) на користь держави 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок) судового збору, від сплати якого при зверненні до суду була звільнена позивач.

На рішення суду відповідачем може бути подано до Личаківського районного суду м.Львова письмову заяву про перегляд заочного рішення в порядок і строки, передбачені ст.284 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку в порядок та строки, передбачені ст.ст.354,355 ЦПК України, п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено та підписано 25 листопада 2020 року.

Суддя: Шеремета Г. І.