єдиний унікальний номер справи 546/1330/19
номер провадження 2/546/208/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2020 року місто Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області у складі

головуючої судді Лизенко І.В.,

за участю секретаря судового засідання Коваленка А.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Покровської сільської ради Решетилівського району Полтавської області про визнання права власності в порядку спадкування, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Решетилівська державна нотаріальна контора,

ВСТАНОВИВ:

04.12.2019 позивачка звернулася до суду із вищеназваним позовом, у якому просить суд визнати за нею в порядку спадкування право власності на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона є єдиною спадкоємицею, яка прийняла спадщину після своєї баби ОСОБА_2 . Однак, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вищевказаний житловий будинок, нотаріусом було відмовлено у видачі позивачці свідоцтва про право на спадщину на будинок. Тому вона вимушена була звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх спадкових прав.

Ухвалою віл 10.12.2019 позовна заява була залишена без руху, проте 16.12.2019 позивачкою виправлено недоліки позову, про які вказано в ухвалі суду.

19.12.2019 суддею Лизенко І.В. відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

У підготовче судове засідання позивачка не з`явилась, належним чином була повідомлена про час, дату та місце його проведення. До суду надала письмову заяву, у якій просить розглядати справу за її відсутності, зазначає, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с.37).

Відповідач, Покровська сільська рада Решетилівського району Полтавської області, належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, у судове засідання явку свого представника не забезпечив, надав до суду заяву, в якій просить справу розглядати без участі уповноваженого представника, позовні вимоги визнає (а.с. 34).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Решетилівська державна нотаріальна контора, належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду, у судове засідання явку свого представника не забезпечила, надавши до суду заяву, в якій просить справу розглядати без участі уповноваженого представника, при вирішенні справи покладається на розсуд суду (а.с. 36).

Справу розглянуто згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України за відсутності учасників справи, які надіслали на адресу суду заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності, судовий розгляд справи здійснювався на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого судового засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується відповідним актовим записом №64 згідно копії свідоцтва про смерть (а.с.6).

За життя ОСОБА_2 склала заповіт від 31.10.2001, зареєстрований у реєстрі за № 97, яким усе належне їй майно заповіла своїй онуці ОСОБА_1 (а.с.12).

На підставі цього заповіту позивачка отримала свідоцтво на право на спадщину за заповітом, зареєструвала своє право власності та отримала державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 4,80 га на території Покровської сільської ради Решетилівського району Полтавської області (а.с.15-16).

З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.08.2019 вбачається, що позивачка прийняла спадщину за заповітом після своєї померлої баби ОСОБА_2 та отримала свідоцтво на право на спадщину на земельну ділянку Спадщину згідно заповідального розпорядження на грошові кошти прийняла ОСОБА_3 . Заяви від інших осіб та претензії від кредиторів не надходили. Однак, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться у с. Шкурупії Решетилівського району Полтавської області, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу (а.с.7).

Згідно довідки Покровської сільської ради Решетилівського району Полтавської області від 06.11.2018, ОСОБА_2 , на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , була зареєстрована і проживала одна за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.13).

На підставі рішення виконавчого комітету Жовтневої сільської ради від 02.04.1997 № 21 ОСОБА_2 передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку у розмірі 0,68 га, в тому числі для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд - 0,25 га та для ведення особистого підсобного господарства - 0,43 га, розташовану у с. Шкурупії (а.с.14).

Згідно витягів з погосподарських книг № 4 за 1986-1990 та за 2001-2005 року, ОСОБА_2 була головою двору за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.38-39)

На підставі розпорядження № 9 Жовтневої сільської ради Решетилівського району Полтавської області від 04.02.2016, назву АДРЕСА_1 у селі Шкурупії змінено на «АДРЕСА_1».

Рішенням від 11.08.2016 Полтавська обласна рада рішенням перейменувала у Решетилівському районі Жовтневу сільську раду на Покровську.

З технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 , який виготовлений станом на 20.09.2019 на замовлення позивачки, та довідки ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «ІНВЕНТАРИЗАТОР» встановлено, що домогосподарство складається з наступних будівель: А-1 - житловий будинок, Б,б - літня кухня; Д - сарай. На території садибного (індивідуального) житлового будинку самочинне будівництво, нове будівництво, реконструкція, капітальний ремонт, реставрація відсутні. (а.с.8-11).

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала державну реєстрацію будівель, споруд та державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. Разом з цим, аналіз положень Інструкції свідчить про те, що виникнення права власності на будинки, споруди від державної реєстрації не залежало.

Відповідно до п. 6 зазначеної інструкції, не підлягають реєстрації будинки та домоволодіння, які розташовані на територіях, що вилучені з віддання місцевих Рад депутатів трудящих постановами Уряду (на землях промислових підприємств, транспорту, Міністерства оборони СРСР та ін.). Не підлягають реєстрації також будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані.

Тобто, враховуючи те, що вищевказаний будинок було побудовано в сільській місцевості, він не підлягав державній реєстрації та на нього не виготовлялась документація про право власності.

За змістом п. 20 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, у випадках включення в міську (селищну) смугу сільських населених пунктів або у випадках їх перетворення в міста або селища міського типу, списки будинків та домоволодінь, які належать громадянам або колгоспним дворам, складалися бюро технічної інвентаризації на підставі погосподарських книг сільської Ради депутатів трудящих.

Згідно ст. 13 Закону УРСР «Про сільську Раду депутатів трудящих Української РСР», який втратив чинність згідно з Постановою Верховної Ради Української РСР від 8 грудня 1990 року N 534-XII ведення погосподарських книг відносилося до компетенції сільських рад.

Аналіз вищевказаного законодавства свідчить про те, що записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При цьому виникнення права власності не залежало від державної реєстрації цього права.

Наявність у погосподарській книзі запису про належність житлового будинку ОСОБА_2 свідчить про те, що за життя вона набула права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований у АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі статтею 1217 ЦК, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованих Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільного права може бути визнання права.

Врахувавши вищевикладене, суд вважає доведеним наявність права власності спадкодавиці ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на вказаний житловий будинок.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права або інтереси інших осіб. Таким чином, визнання позову відповідачем слід прийняти.

Оскільки судом встановлено, що позивачка має право на спадщину після померлої ОСОБА_2 , як спадкоємиця за заповітом, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину їй відмовлено, суд вважає можливим визнати за нею право власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1268 ЦК України, ст.ст. 206,263,265,273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Прийняти визнання позову відповідачем Покровською сільською радою Решетилівського району Полтавської області.

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Покровської сільської ради Решетилівського району Полтавської області (місцезнаходження: вул. Освітянська, буд. 8, селище Покровське Решетилівського району Полтавської області; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 21044059) про визнання права власності в порядку спадкування, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Решетилівська державна нотаріальна контора(місцезнаходження: вул. Старокиївська, буд. 12, м. Решетилівка Решетилівського району Полтавської області; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 02900185) - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями (А-1- житловий будинок, Б,б - літня кухня, Д - сарай), розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Решетилівський районний суд Полтавської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя І.В. Лизенко