"16" грудня 2020 р.
Справа № 642/5769/20
Провадження № 2-о/642/252/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2020 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Грінчук О.П.,

за участі секретаря Мотора В.В.,

розглянувши в порядку окремого провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Харкові заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській обл., про встановлення факту, що має юридичне значення,

встановив:

Заявник звернувся до суду із заявою, яку надалі уточнив та просив встановити факт постійного проживання на території України до 24 серпня 1991 року його покійної матері ОСОБА_2 , вказуючи, що він з квітня 2001 року постійно проживає на території України, в колишньому був громадянином Республіки Узбекистан та має намір стати громадянином України, оскільки його матір постійно проживала до 24.08.1991 на території, яка, стала територією України, у м. Харкові. Вказав, що мати працювала лікарем-лаборантом у Харківській лікарні швидкої невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Міщанінова, а згодом до виходу на пенсію в 2007 році працювала лікарем у Спеціалізованому міському клінічному пологовому будинку №5. У зв`язку з відсутністю передбачених законом документів, які би підтвердили вказаний факт, він звернувся до суду із даною заявою.

Ухвалою суду від 20.11.2020 відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження та призначено судове засідання.

Заявник в судове засідання не з`явився, від його представника надійшла заява про розгляд заяви без їх участі, вимоги підтримують у повному обсязі.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явилась, надала заяву, вказавши, що проти заяви ОСОБА_1 та її задоволення не заперечує, просить розглядати справу без її участі.

На підставі ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін.

Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється

Вивчивши матеріали заяви, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає заяву обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_1 .

08.05.2002 ОСОБА_1 отримав посвідку на постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де він зареєстрований по теперішній час.

Згідно довідки першого секретаря консульського відділу Посольства Республіки Узбекистан в Україні ОСОБА_3 від 19.07.2019, відповідно до Указу президента Республіки Узбекистан ПФ-5766 від 15.07.2019, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Самарканд, вийшов з громадянства Республіки Узбекистан.

Мати заявника, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Самарканд, згідно копії трудової книги в матеріалах справи - 01.08.1991 прийнята на роботу до Харківської лікарні швидкої невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова на посаду лікаря-лаборанта, згідно наказу №214н від 30.07.1991. 31.10.1991 звільнена за власним бажанням. 01.11.1991 прийнята на роботу лікаря-лаборанта клініко-діагностичної лабораторії відділу реанімації Спеціалізованого міського клінічного пологового будинку №5, звідки звільнена 03.01.2007, у зв`язку з виходом на пенсію.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 .

Встановлення факту постійного проживання матері заявника на території України має для заявника юридичне значення та необхідне йому для отримання громадянства України.

Згідно ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Наведений у ст.315 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним.

Відповідно до ч 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Листом Верховного суду України від 01.01.2012 про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 р.

Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення.

У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону.

При цьому, юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності Законом України «Про громадянство України»(13 листопада 1991 року).

Згідно п.8 Розділу II Указу Президента України «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України» - для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 2 частини першої статті 3 Закону особа, яка проживала на території України станом на 24 серпня 1991 року і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її проживання в Україні на зазначену дату, подає:

а) заяву про встановлення належності до громадянства України;

б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 13 листопада 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт);

в) судове рішення про встановлення юридичного факту проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Підстави та порядок встановлення належності до громадянства, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади урегульовані Законом України "Про громадянство України" від 18.01.2001 р. № 2235-ПІ (далі закон), Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 р. № 215 "Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України" (із змінами).

За положеннями ч. 1 ст. 8 Закону та п. п. 25,44 Порядку для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УPCP) (частина перша статті 8 Закону, подає документи, передбачені підпунктами "а" - "в" пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях. У разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Таким чином, надані заявником докази суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета доказування, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують факт проживання матері заявника на території України до 24.08.1991.

Приймаючи викладене, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 10, 13, 315, 319, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), заінтересована особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській обл. (, адреса місцезнаходження: м.Харків, вул. Римарська, 24), про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України до 24 серпня 1991 року .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги у 30-денний строк з дня оголошення рішення.

Головуючий: