Справа № 368/831/20
Рішення 2/368/467/20

Іменем України

"04" листопада 2020 р. Кагарлицький районний суд

Київської області в складі:

головуючого судді Кириченка В.І.

при секретарі Марчук Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кагарлику справу за позовом ОСОБА_1 до Переселенської сільської ради Кагарлицького району Київської області, Державної казначейської служби України, третя особа: Кагарлицька місцева прокуратура про відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 обґрунтувала позов від 7.08.2020 року тим, що з 2012 року Переселенська сільська рада Кагарлицького району Київської області по теперішній час знехтували розглядом скарг, клопотань, заяв потерпілих ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_4 знищив дерев`яний паркан, прикидав його землею, завалив сміттям, межа з його сторони заросла деревами, кущами та бур`янами, на зауваження не реагує, а погрожує фізичною розправою та направленням у психлікарню і сільська рада не надала жодної відповіді для оскарження до суду.

Позивач просила суд стягнути на її користь з Держави Україна моральну шкоду в розмірі 226291 грн. за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала і дала пояснення , оголосивши зміст заяви про скоєння злочину на ім`я начальника СУ ГУ НП в Київській області від 22.06.2018 року копію якої додано позивачем до позову. 14 червня 2016 р. до будинку в АДРЕСА_1 , приїхала комісія, в складі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 - які безвідповідально віднеслися до своїх службових обов`язків, знущалися З години та довели до передінфарктного стану ОСОБА_3 та передінсультного стану ОСОБА_1 ., відмовилися провести обстеження території на правопорушення та скласти наступні акти:

1)акт обстеження будівель та споруд на земельній ділянці в АДРЕСА_1 , а саме знищеного дерев`яного паркану довжиною 18,5 метра,

2)акт правопорушення сусіда ОСОБА_4 , межа довжиною 100 метрів заросла деревами, кущам бур`янами та прикидана сміттям та землею зі сторони сусіда ОСОБА_4

05 травня 2018 р. потерпілі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 повторно звернулися з заявою-клопотанням до голови Циганок В.А., в якій просили призначити комісію та виїхати за адресою АДРЕСА_1 , але до цього часу звернення проігноровано, та відповіді ніхто не надав.

Зловживаючи владою та службовим становищем ОСОБА_9 , колишній голова Переселенської сільської ради ОСОБА_10 та секретар Переселенської сільської ради Шевченко С.А., своїми неправомірними діями протягом шести років призвели до того, що зі сторони ОСОБА_11 постійно йдуть погрози фізичною розправою жінці 64 років ОСОБА_1 .

Слідче управління ГУ Національної поліції в Київській області проти ОСОБА_11 відкрили 2 кримінальні провадження за ст. 129 ч. 1 (погроза вбивством) КК України.

Зловживаючи владою та службовим становищем голова Переселенської сільської ради ОСОБА_9 , колишній голова ОСОБА_10 та секретар ОСОБА_12 , проігнорували звернення потерпілих ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та приховали злочин сусіда ОСОБА_13 , чим вчинили злочин, що кваліфікується ст. 364 ч. 2 Кримінального кодексу

АДРЕСА_1 знаходиться наш дачний будинок з господарськими будівлями.

Сусід ОСОБА_14 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , знищив наш дерев`яний паркан довжиною 18,5 метрів, прикидав його землею, завалив сміттям, межа з його сторони довжиною 60 метрів заросла деревами, кущами та бур`янами, на зауваження не реагує, а погрожує фізичною розправою.

З травня місяця 2012 року сусід ОСОБА_4 , водяним електронасосом з нашої спільної криниці ( частина криниці належить нам) постійно повністю викачує воду до глини, мулу, піску. Неодноразово зверталися з заявами до голови ОСОБА_10 , прийняти міри до ОСОБА_4 , але всі наші звернення були проігноровані.

5 червня 2016 р. сусід ОСОБА_4 ввімкнув водяний електронасос близько 18:00 години і кудись поїхав на своєму автомобілі, а приїхав та виключив електронасос тільки о 23:00 годині. На виклик 102 приїхала поліція, яка засвідчила кримінальне правопорушення сусіда ОСОБА_4

6 квітня 2017 р. на нашій земельній ділянці в АДРЕСА_1 . сусід ОСОБА_4 знищив 200 (двісті) кущів полуниці, на виклик 102 приїхав патруль Кагарлицького відділу поліції Обухівського ВП ГУ Національної поліції в Київській обл., сержант поліції ОСОБА_15 та старший сержант поліції ОСОБА_16 , які не прийняли ніякі міри до ОСОБА_4 09 квітня 2017 р. потерпіла ОСОБА_1 зателефонувала по 102 з м. Києва до Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ Національної поліції в Київській обл., заявила про те, що сусід ОСОБА_4 перекопав на нашій земельній ділянці: цибулю, моркву, часник, горох, які були посаджені весною 2017 р.

Сусід ОСОБА_4 робив помосту біля свого будинку і землю скидав на наший паркан довжиною 20 метрів і знищив його.

Сусід ОСОБА_4 копав погреб, землю скидав на наший паркан довжиною 20 метрів і підняв межу на висоту 1,5 (півтора) метри.

Сусід ОСОБА_4 на межі довжиною 100 (сто) метрів посадив дерева: сливи, дикий виноград, бузок, прикидав землею, скидає сміття, виливає фекалії і ми не в змозі поставити свій паркан.

22 листопада 2016 р. Печерський районний суд м. Києва зобов`язав ГСУ Національної поліції України відкрити проти начальника Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ Національної поліції в Київській обл. Дудника Олега Анатолійовича кримінальне провадження за ст. 364 Кримінального кодексу України.

24вересня 2016 р. ГСУ Національної поліції України за фактом зловживання службовим становищем відкрили проти слідчого відділу Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ Національної поліції в Київській обл. кримінальне провадження № 0000380, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 364 (зловживання владою або службовим становищем) КК України.

22.6.2016.1року сусід ОСОБА_4 , який проживає АДРЕСА_2 . вирвав у нас кущі полуниці на нашій земельній ділянці, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Всього знищено близько 60 кущів полуниці. Вартість одного куща полуниці на ринку коштує 12 гривень, всього нам завдано матеріальної шкоди на суму 720 гривень. Патруль поліції відмовився зафіксувати злочин - знищення полуниці, а натомість почали залякувати потерпілого ОСОБА_3 , сказали йому що ваші звернення до Кагарлицького ВП Національної поліції в Київській обл. неправдиві.

01 травня 2017 р. сусід ОСОБА_4 на нашій земельній ділянці викопав багато ям, накидав сміття (каміння, скло), на зауваження ОСОБА_1 не реагував, а намагався затіяти сварку, потім взяв великий земляний валун і став погрожувати жінці 64 років ОСОБА_1 фізичною розправою.

01 травня 2018 р. сусід ОСОБА_4 разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_17 викачали всю воду з нашої спільної криниці, (що належить частина ОСОБА_4 , інша частина ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ).

Зловживаючи владою та службовим становищем голова Переселенської сільської ради ОСОБА_9 , колишній голова ОСОБА_10 та секретар ОСОБА_12 , проігнорували звернення потерпілих ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та приховали злочин сусіда ОСОБА_4 , чим вчинили злочин, що кваліфікується ст. 364 ч. 2 Кримінального кодексу України.

Представник Переселенської сільської ради Кагарлицького району Київської області позов не визнала і пояснила, що заяви позивача неодноразово розглядались і надавалась відповідь.

Представник Державної казначейської служби України надіслав заяву про відмову в задоволенні позову, що не є доведеним.

Судом встановлено , що власником житлового будинку в АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 по договору купівлі - продажу від 20.01.2012 року згідно витягу з Державного реєстру правочинів від 20.01.2012 року.

Відповідно до ст.383 ч.1 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

В колективній заяві яку підписала позивач від 2.04.2015 року на ім`я голови Переселенської сільської ради просив притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 за обзивання його батька ОСОБА_3 злодієм і викликати санепідстанцію для надання довідки батькам чи можливо дихати у зв`язку виливанням нечистот під забор , звільнити межу від нечистот , обрізати гілки горіха, прив`язати собаку яка бігає по городі.

Згідно акту обстеження земельної ділянки від 9.04.2015 року комісія Переселенської сільської ради з метою розгляду скарги на ОСОБА_4 комісія рекомендувала ОСОБА_4 провести обрізку дерев які звисають на газову трубу, перенести в інше місце загороду для сміття і не виливати нечистоти на межі та звернутись ОСОБА_2 до суду якщо не вирішено спір.

Згідно витягу з протоколу 1Х сесії Переселенської сільської ради від 17.06.2016 року по результатах розгляду звернення ОСОБА_3 і позивача затверджено акт комісії сільської ради від 14.06.2016 року яким встановлено проживання позивача в будинку в АДРЕСА_1 та рекомендовано ОСОБА_4 утримувати двір та город в належному стані вчасно викошувати траву, обполювати город, розчищати кущі біля колодязя; ОСОБА_4 та ОСОБА_2 домовитись про умови користування спільним колодязем та звернутись ОСОБА_2 до суду якщо не вирішено спір.

В заяві від 7.09.2018 року позивач та ОСОБА_3 просили голову Переселенської сільської ради на підставі ст.220 КПК України виїхати на місце злочину і позбавити ОСОБА_4 права власності на земельну ділянку яка заросла бур`яном .

В заяві від 10.09.2018 року позивач та ОСОБА_3 просили голову Переселенської сільської ради на підставі ст.220 КПК України виїхати на місце злочину і позбавити ОСОБА_4 права власності на земельну ділянку яка заросла бур`яном .

Згідно спільного рішення адміністративної комісії при виконавчому комітеті та виконавчого комітету Переселенської сільської ради від 27.09.2018 року вирішили рекомендувати ОСОБА_18 та ОСОБА_4 використовувати земельні ділянки за цільовим призначенням.

Позивач має право проживати в житловому будинку в АДРЕСА_1 зі згоди власника ОСОБА_2 та користуватись земельною ділянкою для обслуговування житлового будинку та господарських споруд за вказаною адресою, що підтверджується спільними заявами позивача і власника житлового будинку до сільської ради щодо дій ОСОБА_4 який користується сусіднім житловим будинком та земельною ділянкою для обслуговування житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_1 .

Згідно ст.158 ЗК України передбачено:

1. Земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

2. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

3. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

5. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом.

Згідно ст.159 ЗК України передбачено:

1. Земельні спори розглядаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, та органами місцевого самоврядування на підставі заяви однієї із сторін у тижневий строк з дня подання заяви.

4. У рішенні органу місцевого самоврядування або центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, визначається порядок його виконання.

5. Рішення передається сторонам у триденний строк з дня його прийняття.

Згідно ст.161 ч.1 ЗК України рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, органів місцевого самоврядування вступає в силу з моменту його прийняття. Оскарження зазначених рішень у суді призупиняє їх виконання.

Згідно ст.103 ч.1 ЗК власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

Згідно ст.105 ЗК України, у випадку проникнення коренів і гілок дерев з однієї земельної ділянки на іншу власники та землекористувачі земельних ділянок мають право відрізати корені дерев і кущів, які проникають із сусідньої земельної ділянки, якщо таке проникнення є перепоною у використанні земельної ділянки за цільовим призначенням.

У позивача є земельний спір з ОСОБА_4 щодо добросусідських відносин про створення незручностей у користуванні земельною ділянкою шляхом неприємних запахів, затікання дощовою водою, проникненням на земельну ділянку гілок дерев , засміченість бур`янами який розглянутий Переселенською сільською радою що підтверджується рішенням 1Х сесії Переселенської сільської ради від 17.06.2016 року по результатах розгляду звернення ОСОБА_3 і позивача про затвердження акта комісії сільської ради від 14.06.2016 року. Вказаним рішенням також підтверджується, що 6.09.2012 року і 2.04.2015 року також були скарги на сусіда ОСОБА_4 і для розгляду звернення створювались комісії із залученням фахівців Кагарлицької районної державної адміністрації та комісією були надані рекомендації ОСОБА_4 і ОСОБА_2 .

У разі незгоди позивача з рішенням органу місцевого самоврядування позивач має право подати позов до суду і спір вирішується судом .

Посилання , що позивач не отримувала рішення органу місцевого самоврядування і не може оскаржити його до суду, а тому порушуються її права та спричинено їй моральну шкоду не є доведеним позивачем , так як вказане рішення носить рекомендаційний характер і не зобов`язує сторін спору і також позивач не заявляла позовних вимог про зобов`язання органу місцевого самоврядування надати їй рішення по заяві з конкретною датою подання заяви . Так як позивач заперечувала проти приєднання до справи рішення органу місцевого самоврядування, то вбачається незгода позивача з рішенням органу місцевого самоврядування і позивач має право подати позов до суду. Але позивач ще подавала заяви до Переселенської сільської ради від 17.05.2019 року, від 25.06.2019 року, від 1.07.2019 року, від 20.05.2020 року про той самий спір. А тому не доведено відповідно до ст.42 ч.4 п.1 і п.2 ЗУ « Про місцеве самоврядування в Україні» , що голова сільської ради не забезпечив додержання Конституції та законів України та не організував роботи , на що посилається позивач, так як надала суду тільки копію заяви про скоєння злочину і витягу з ЄРДР по ст.364 КК України , що не є допустимим доказом вчинення злочину ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 . Також не порушуються права позивача на оскарження , що зазначені в ст.55 Конституції України на яку посилалась позивач.

Заяви про відшкодування шкоди внаслідок пошкодження огорожі житлового будинку і щодо користування спільною криницею не є земельним спором і не підлягають розгляду органом місцевого самоврядування.

Так як не порушені права позивача то позивач не має права на відшкодування моральної шкоди відповідно до ст.23 ч.1 ЦК України і у задоволенні позову відмовити.

Керуючись ст.55 Конституції України , ст.42 ч.4 п.1 і п.2 ЗУ « Про місцеве самоврядування в Україні» , ст. 23 ч.1 ЦК України , ст.ст. 12, 81, 89, 263-265 ЦПК України,суд,-

вирішив:

В задоволенні позову - відмовити.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 273, 354 ЦПК України. Повний текст рішення складено 15.12.2020 року.

Суддя: В.І. Кириченко