РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/1277/19

Провадження № 2/643/484/20

21.01.2020 року Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Довготько Т.М.

за участю секретаря судового засідання - Полковник Г.В.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та застосування наслідків недійсності правочину, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_3 , в якому просить визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 19.09.2018 року, укладений між ОСОБА_1 , як покупцем та ОСОБА_3 , як продавцем, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Поляком Д.В. та зареєстрований в реєстрі за №1589; застосувати наслідки недійсності правочину та стягнути з ОСОБА_3 на його користь грошові кошти в сумі 568050,00грн.; стягнути з ОСОБА_3 на його користь судові витрати у сумі 6833,10грн.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначає, що 19.09.2018року між ним, як покупцем та ОСОБА_3 , як продавцем, було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , який було посвідчено приватним нотаріусом ХМНО Поляком Д.В. та зареєстровано в реєстрі за №1589. Відповідно до п.1.1. даного договору ОСОБА_3 передала йому у власність квартиру АДРЕСА_1 . Згідно п.2.1 договору купівлі-продажу, продаж квартири за домовленістю сторін вчиняється за 568050,00грн., які він повністю сплатив ОСОБА_3 до підписання Договору. Він, як добросовісний набувач, придбав вищевказану квартиру у ОСОБА_3 , будучи впевненим в тому, що ОСОБА_3 , так само є законним та добросовісним власником, яка набула право власності на квартиру на законних підставах та мала повне право на її відчуження. Вже після укладення договору купівлі-продажу, йому стало відомо про те, що в провадженні Слідчого управління ГУНП в Харківській області знаходяться матеріали кримінального провадження №0000866 від 12.04.2018року за ч.ч.3, 4 ст. 190 КК України. Відповідно до обставин кримінального провадження, досудовим розслідуванням встановлено, що 30.08.2018року невстановлені особи шахрайським шляхом заволоділи квартирою АДРЕСА_1 , шляхом підроблення правоустановчих документів та внесення недостовірних відомостей в договір купівлі-продажу, що належала померлій в 2016році ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Слідство вважає, що право власності на квартиру, здобуто злочинним шляхом, а, відповідно квартира є безпосереднім об`єктом протиправних кримінальних дій та речовим доказом у кримінальному провадженні. Про вказані факти йому стало відомо у зв`язку із накладенням арешту на вказану квартиру в рамках кримінального провадження. Позивач вважає, що є всі підстави для визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , оскільки продавець ОСОБА_3 заздалегідь знала, що право власності на квартиру було набуто неправомірно, та відчужувати квартиру вона не має права, однак свідомо приховала даний факт від нього, тим самим ввівши його в оману.

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 01.02.2019 року було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі.

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 01.02.2019 року було вжито заходи забезпечення позову, шляхом заборони відчуження квартири за адресою: АДРЕСА_2 ), що належить ОСОБА_3 .

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 01.02.2019 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримали та просили задовольнити з підстав викладених у ньому.

Відповідач ОСОБА_3 представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, зазначивши що при укладенні договору купівлі-продажу ОСОБА_3 не знала, що право власності на квартиру попереднім власником було набуто неправомірно, та, що в провадженні Слідчого управління ГУНП в Харківській області знаходиться кримінальне провадження щодо шахрайського заволодіння спірною квартирою. А тому в її діях відсутні ознаки умислу на введення в оману ОСОБА_1 під час укладення договору купівлі-продажу квартири.

Заслухавши сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 19.09.2018року між ОСОБА_1 , як покупцем та ОСОБА_3 , як продавцем, було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , який було посвідчено приватним нотаріусом ХМНО Поляком Д.В. та зареєстровано в реєстрі за №1589 /а.с.6-7/.

Відповідно до п.1.1, п.1.2 даного Договору ОСОБА_3 передала у власність ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 . Відчужувана квартира належить ОСОБА_3 на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Хаславською К.В. 30.08.2018року за реєстровим №3293.

Згідно п.2.1 договору купівлі-продажу, продаж квартири за домовленістю сторін вчиняється за 568050,00грн., які ОСОБА_1 повністю сплатив ОСОБА_3 до підписання Договору. Сторони своїми підписами під цим Договором підтверджують факт повного розрахунку за продану квартиру та відсутність по відношенню один до одного претензій фінансового характеру.

Як вбачається з копії постанови від 09.11.2018року, квартиру АДРЕСА_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000866 від 12.04.2018року /а.с.13/.

Відповідно до копії витягу з ЄРДР №0000866 від 12.04.2018року, копії свідоцтва про право на спадщину за законом, копії актового запису про смерть №17548, вбачається що 30.08.2018року невстановлені особи, шахрайським шляхом заволоділи квартирою АДРЕСА_1 , шляхом підроблення права установчих документів та внесення відомостей в договір купівлі-продажу, що належала ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с. 8-9,10-11, 12/.

Так, за положеннями статей 626-628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 655 ЦК України, визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну суму.

Обов`язковою (істотною) умовою договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна відповідно до статті 657 ЦК України є укладання його в письмовій формі, нотаріальне посвідчення та державна реєстрація.

Загальними вимогами чинності правочину згідно зі статтею 203 ЦК України є наявність вільного волевиявлення учасника правочину, яке повинно відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Виходячи із змісту статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

За правилом частини першої статті 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.

Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Аналіз статті 230 ЦК України дає підстави для висновку, що під обманом розуміється умисне введення в оману сторони правочину його контрагентом щодо обставин, які мають істотне значення; тобто при обмані завжди наявний умисел з боку другої сторони правочину, яка, напевно знаючи про наявність чи відсутність тих чи інших обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї, спрямовує свої дії для досягнення цілі вчинити правочин. Обман може стосуватися тільки обставин, які мають істотне значення, тобто природи правочину, прав та обов`язків сторін, властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням.

Обман може виражатися: в активних діях недобросовісної сторони правочину (наприклад, повідомлення іншій стороні помилкових відомостей, надання підроблених документів тощо); у пасивних діях недобросовісної сторони правочину, яка утримується від дій, які вона повинна була зробити (зокрема умисне умовчання про обставини, що мають істотне значення тощо).

Однією із засад судочинства, регламентованих п. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а обов`язок надання доказів покладається на сторони та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів) який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Так, суд не бере до уваги доводи позивача щодо того, що ОСОБА_3 знала, що право власності на кватиру було набуто неправомірно, та приховала даний факт, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження цього, а посилання позивача як на доказ на кримінальне провадження внесене в ЄРДР №0000866 від 12.04.2018року є безпідставним, оскільки вина особи підтверджується лише обвинувальним вироком.

Таким чином, суд приходить до висновку що ОСОБА_1 не довено, що під час укладення оспорюваного договору купівлі-продажу квартири він умисно був введений ОСОБА_3 в оману, а тому відмовляє у задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідно до ч.9 ст. 158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Таким чином, суд вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 01.02.2019 року.

Судовий збір віднести за рахунок позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 274-279, 280-284, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 / АДРЕСА_3 / до ОСОБА_3 / АДРЕСА_4 / про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та застосування наслідків недійсності правочину - залишити без задоволення.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 01.02.2019 року, а саме щодо заборони відчуження квартири АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 23.01.2020року.

Суддя Московського районного

суду м. Харкова Т.М.Довготько