Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2020 р.

м. Київ

справа № 755/399/20

провадження № 2/755/843/20

Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді Галагана В.І., за участю секретаря Проценко Н.А.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики,

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , звертаючись з позовом до суду, просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 борг за договором позики від 30.10.2019 року у сумі 6 600,00 доларів США, проценти за користування позикою , пеню у розмірі 462,00 та 611,03 доларів США та пеню у розмірі 1 353,00 доларів США, з підстав порушення відповідачем умов Договору в частині своєчасного погашення заборгованості.

13 січня 2020 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач ОСОБА_2 скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений ухвалою суду від 13 січня 2020 року строк, відповідно до якого позовні вимоги визнав в повному обсязі, зобов`язався погасити заборгованість у зазначеному позивачем розмірі, порушення строків виконання договірного зобов`язання пояснив певними життєвими обставинами, просить розглянути справу з урахуванням його відзиву на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є ті умови, без погодження яких договір взагалі не вважається укладеним. Істотні умови договору визначаються в законі, разом з тим ними можуть стати будь-які умови, на погодженні яких наполягає та чи інша сторона. Істотні умови договору відображають природу договору, відсутність будь-якої з них не дає змоги сторонам виконати їх обов`язки, які покладаються на них за договором.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно вимог ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Судом встановлено, що 30.10.2019 року ОСОБА_2 написано боргову розписку, відповідно до якої останнім зазначено про те, що він взяла у борг у ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 6 600,00 доларів США, які зобов`язався повернути разом із нарахованими відсотками за ставкою 7% в строк до 30.11.2019 року. У разі недотримання цього зобов`язався виплатити пеню в розмірі 0,5% від суми позики за кожен день прострочення. (а.с. 5)

Згідно положення ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно із статтею 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини першої статті 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, приймаючи факт визнання відповідачем позову, за відсутності у суду даних порушення прав третіх осіб таким визнанням, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, з урахуванням арифметичної помилки позивача щодо загальної суми боргу, - оскільки на час звернення з позовом до суду відповідач не виконує взяті на себе за договором позики зобов`язання, грошові кошти у розмірі позики на суму 6 600,00 доларів США позивачу не повернув, тому дана заборгованість підлягає стягненню у судовому порядку, з урахуванням 7% (семи відсотків) за користування позикою - у розмірі 1 073,03 долари США та пені за період прострочення (41 день) з розрахунку 0,5% за кожен день прострочення від суми позики - у розмірі 1 353,00 доларів США, розрахованої позивачем за невиконання відповідачем Договору позики від 30.10.2019 року за період з 30.11.2019 року по 10.01.2020 року. (а.с. 6)

Відповідно до частини третьої ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики підлягають до часткового задоволення, та присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача суму боргу за договором позики від 30.10.2019 року у розмірі 6 600,00 доларів США, відсотки за користування позикою у розмірі 1 073,03 доларів США та пеню у розмірі 1 353,00 доларів США.

Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 177,18 грн.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 526, 530, 610, 625, 1046-1050 Цивільного кодексу України, ст.ст. 2, 4, 6-13, 82, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ), суму боргу за Договором позики від 30.10.2019 року у розмірі 6 600,00 доларів США, відсотки за користування позикою у розмірі 1 073,03 доларів США, пеню у розмірі 1 353,00 долара США розмірі, а всього на загальну суму 9 026 (дев`ять тисяч двадцять шість) доларів 03 цента США.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 2 177,18 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення даного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 21 січня 2020 року.

Суддя: В.І. Галаган