КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№22-ц/824/770/2020 Доповідач у ІІ інстанції - Гуль В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Гуля В.В.,

суддів Сушко Л.П., Мельника Я.С.,

за участю секретаря Покраси В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 05 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дітей,-

встановив:

У липні 2018 року позивач звернувся до Святошинського районного суду, в якому просив визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із батьком ОСОБА_1 . Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 27.08.2011 року зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м.Хмільнику міськрайонного управління юстиції Вінницької області, про що зроблений актовий запис №139. Від шлюбу сторони мають 2-х малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно з рішенням Святошинського районного суду м. Києва ун.№ 759/6884/17 від 29.06.2017р. позивачу було призначено сплачувати відповідачу аліменти на дітей. Станом на дату подання вищезазначеного позову заборгованість по сплаті аліментів відсутня. Позивач зазначає, що аліменти, які сплачуються позивачем, відповідач використовує не за цільовим призначенням: на придбання алкоголю, на свої розваги, на своїх коханців, на купівлю необґрунтовано дорогих гаджетів (мобільних телефонів, зовнішніх зарядних пристроїв, селфі-палки, тощо). Вважає, що аморальна поведінка відповідача призвела до того, що подальше спільне життя і збереження шлюбу стало неможливим, внаслідок чого у Святошинському районному суді м.Києва слухається справа (ун.№759/13826/17) про розірвання шлюбу. Крім того, зазначає, що сімейне законодавство не виключає визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком незалежно від віку дитини, якщо існують обставини, за яких дитині краще проживати з батьком ніж з матір`ю.

Після розірвання шлюбу між позивачем та підповідачем місце проживання дітей (з батьком або матір`ю) залишається невизначеним.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 05 серпня 2019 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Апеляційну скаргу мотивував тим, що суд розглядаючи справу не описав та не оцінив всі аргументи та докази, які викладені в позовній заяві, а саме зловживання відповідачкою спиртних напоїв, ведення аморального способу життя та відсутність самостійного доходу.

Відзив на апеляційну скаргу у справі не подано.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрували шлюб 27.08.2011 року про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Хмільнику міськрайонного управління юстиції Вінницької області, зроблений актовий запис №139, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 27.08.2011р.(а.с.6, том 1).

Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ,виданого Новокам`янською сільською радою Великоолександрівського району Херсонської області 11.07.2013р., та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 ,виданого Святошинським Районним у м.Києві ВД РАЦС ГТУЮ у м.Києві 01.10.2016р. (а.с.9-10).

29.06.2017 року рішенням Святошинського районного суду м. Києва ун.№ 759/6884/17 позивачу було призначено сплачувати відповідачу аліменти на дітей (а.с.11).

21.11.2018 року рішенням Святошинського районного суду м. Києва ун. № 759/13826/17 шлюб між сторонами розірвано.

Згідно Висновку Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації від 06.02.2019 року № 107-40/1091 встановлено, що з метою захисту прав та інтересів дітей, на засіданні комісії з питань захисту прав дітей Святошинської РДА в м. Києві було вирішено визначити місце проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з матір`ю (а.с. 188-191).

З огляду на викладене та оцінюючи матеріали справи, приймаючи до уваги вік дітей, суд прийшов до висновку, що проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з матір`ю, відповідає інтересам дітей та забезпечить їх права на належне утримання, виховання, лікування, розвиток, оздоровлення та безпеку.

Позивачем не доведено обставин негідної поведінки відповідача, тобто такої, яка б могла бути підставою для висновку про неможливість проживання дітей разом із матір`ю, та не доведено фактів використання аліментних коштів отриманих відповідачем не за їх цільовим призначенням.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та на нормах чинного законодавство.

Згідно зі статями 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня1991 року (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки, або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11.07.2017 р. у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Аналогічні норми права містяться в законодавстві України.

Так, відповідно до положень ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі статтями 141, 150, 151, 153, 155 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 29 червня 2017 року, що станом на 10.07.2017 року набрало законної сили, стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь синів: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі по 1/6 частині на кожну дитину.

З матеріалів справи вбачається, що діти проживають зі своєю матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , яка є двокімнатною, загальна, 52,53 кв.м., житлова 32,51 кв.м.

Згідно Акту обстеження умов проживання дитини (а.с. 192), умови проживання задовільні, в квартирі зроблено якісний ремонт, чисто, речі складені, є вся необхідна техніка та меблі.

Діти мають окрему кімнату, яка облаштована двухярусним ліжком, є іграшковий дитячий куточок, комп`ютер. Одяг та продукти харчування в достатній кількості.

Право власності на квартиру, де проживає відповідач з дітьми зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу майнових прав від 21.10.2013 року. Квартира набута в період шлюбу сторін, які не заперечують її режим спільного сумісного майна подружжя та зі слів останніх щодо квартири існує спір щодо поділу спільного сумісного майна подружжя.

Діти відвідують Дошкільний навчальний заклад № 587 за адресою: АДРЕСА_2 , що територіально знаходиться в Святошинському районі міста Києва за місцем свого проживання.

За характеристиками цього закладу (а.с.170-171), за час проживання з матір`ю в Дошкільному навчальному закладі № 587 діти зарекомендували себе як старанні, наполегливі, добрі, старанні, виховані. Рівень розумового та фізичного розвитку відповідає їх віковим нормам. Діти чисто вдягнуті, охайні. Одяг відповідає порі року і погоді. Шкіра, волосся, нігті чисті. Вихованням та утриманням дітей займається їхня мати. Батька дітей останній раз бачили у 2017 році. Діти часто хворіють.

За висновком психологічного обстеження Міського центу дитини Служби у справах дітей Київської міської державної адміністрації № 13 від 15.01.2019 року (а.с. 172-175) емоційний стан дітей стабільний.

Згідно Висновку Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації від 06.02.2019 року № 107-40/1091 встановлено, що малолітні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не перебувають на диспансерному обліку. Їх вихованням займається мати, яка з 01 вересня 2016 року по 30 вересня 2019 року перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації та отримує допомогу при народженні в розмірі 860 грн.

Відповідно до довідки від 04 грудня 2018 року, виданої Київською наркологічною клінічною лікарнею «Соціотерапія» Департаменту охорони здоров`я Виконавчого органу Київської міської ради, ОСОБА_2 , 1991 року народження, за даними облікової документації під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває.

ОСОБА_1 має постійне місце роботи і працює на посаді начальника відділу супроводження кредитів фізичних осіб клієнтів та сегменту «банк на роботі» в ПАТ «Банк «Кліринговий дім». Характеристика за місцем роботи надана позитивна.

Надати акт обстеження житлово-побутових умов за адресою свого фактичного проживання батько відмовився.

З метою захисту прав та інтересів дітей, на засіданні комісії з питань захисту прав дітей Святошинської РДА в м. Києві було вирішено визначити місце проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з матір`ю (а.с. 188-191).

Будь-яких конкретних правових доказів у спростування визначеного органом опіки та піклування висновку про визначення місця проживання дітей з матір`ю, позивач не надав і судом таких доказів не здобуто.

Як пояснив ОСОБА_1 на сьогодні він фактично проживає в АДРЕСА_3 ) у своїх знайомих друзів.

Належних доказів про те, що ОСОБА_2 зловживає спиртними напоями у справі не має.

Посилання позивача на його звернення до правоохоронних органів з приводу невиконання материнських обов`язків, неправомірної поведінки (а.с. 16-23), не є належними доказами, оскільки висновки правоохоронних органів фактичних даних про це не містять.

Доводи позивача про те, що у нього не має заборгованості по аліментам, що він сплачує комунальні платежі та матеріально забезпечує дітей, не можуть бути підставою для задоволення позову у даній справі, оскільки згідно норм сімейного права це є його обов`язком як батька дітей.

При цьому відсутність самостійного заробітку відповідача пов`язана з її доглядом за молодшою дитиною 2016 року народження, що не може бути підставою для неможливості проживання дітей з матір`ю.

Таким чином, за встановлених обставин, суд обґрунтовано визначив місце проживання дітей з матір`ю, яка забезпечує їх інтереси на гармонійний розвиток та належне виховання.

Інші аргументи апеляційноїскарги на законність та обґрунтованість рішення судупершої інстанціїне впливають, його висновків не спростовують.

Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 "Проніна проти України (Pronina v. Ukraine).

Отже в даній справі позивач не надав доказів обставинам, якими обґрунтовував свої вимоги, що він надасть кращі умови для виховання і розвитку дітей, а також доказів неможливості проживання дітям з матір`ю у зв`язку з чим викладені у рішенні висновки відповідають обставинам справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Рішення у справі постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.7,367,369,374,375,381,382,389 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 05 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 20 січня 2020 року

Суддя-доповідач В.В. Гуль

Судді Л.П. Сушко

Я. С. Мельник