ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2020 року м. Чернівці Справа № 727/5197/20

Провадження №22-ц/822/956/20

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Лисака І. Н.,

суддів: Литвинюк І.М., Перепелюк І.Б,

секретар: Тодоряк Г.Д.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

при розгляді справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28 вересня 2020 року, ухваленого під головуванням судді Яреми Л.В., дата складання повного тексту рішення 02 жовтня 2020 року, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2020 року заявник ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів.

Посилалась на те, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05 жовтня 2009 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Від даного шлюбу у сторін народилися діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають із нею.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27.11.2018 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 2800 грн щомісячно, починаючи з 04.07.2018 року і до їх повноліття. Головним державним виконавцем Яремчанського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Івано-Франківській області Гуменюком В.В. відкрито виконавче провадження №58344821 за виконавчим листом №2/727/1392/18 від 16.01.2019 року про стягнення із ОСОБА_2 суми призначених аліментів.

За період із 27.11.2018 року і до моменту звернення до суду із даним позовом в рамках виконавчого провадження ВП №58344821 Лінським І.М. на виконання судового рішення було здійснено наступні оплати: спочатку шляхом зарахування коштів на рахунок отримувача для зарахування на картку, а пізніше шляхом стягнення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із пенсії боржника в примусовому порядку в рамках виконавчого провадження ВП №58344821: 14 грудня 2018 року - 1400 грн; 11 січня 2019 року - 1500 грн; 12 березня 2019 року - 2010 грн; 22 квітня 2019 року - 1400 грн; 18 червня 2019 року - 1500 грн; 28 жовтня 2019 року 1876,80 грн; 18 листопада 2019 року - 1876,80 грн; 19 грудня 2019 року - 1965,60 грн; 20 січня 2020 року - 1965,60 грн; 18 лютого 2020 року - 1965,60 грн; 18 березня 2020 року - 1965,60 грн; 21 квітня 2020 року - 1965,60 грн; 18 травня 2020 року - 1965,60 грн; всього загальна сума 23 357 грн 20 коп.

Заявниця вказувала на те, що відповідач ухиляється від сплати аліментів, сплачує їх нерегулярно, у меншому розмірі, внаслідок чого утворилась заборгованість по сплаті аліментів.

11 листопада 2019 року державним виконавцем у зв`язку з наявністю у боржника заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, винесено постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20% суми заборгованості зі сплати аліментів, що складає 7 022,64 грн.

Відповідно до розрахунку сплати аліментів згідно виконавчого листа №727/6880 від 29.11.2018 року, здійсненого головним державним виконавцем Яремчанського МВ ДВС Гуменюком В.В., станом на 27.05.2019 року заборгованість по сплаті аліментів складає 48065,44 грн.

11 січня 2020 року рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці стягнуто з відповідача на її користь неустойку за прострочення сплати аліментів в сумі 8246,40 грн.

05 травня 2020 року постановою Чернівецького апеляційного суду по справі №727/8379/19 зазначене рішення скасовано, стягнуто з відповідача на її користь неустойку за прострочення сплати аліментів в розмірі 35113,20 грн.

На підставі вище наведеного просила стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за період з 12 січня 2020 року до дня ухвалення судом рішення, в сумі 48065 грн 44 коп.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28 вересня 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 12952 грн 24 коп.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити її вимоги у повному обсязі.

Вважає його незаконним, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи, що призвело до ухвалення необґрунтованого і незаконного рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, зазначає, що позовна заява підписана представником ОСОБА_5 , а доручення, яке міститься в матеріалах справи, не дає йому повноважень на представництво та підпис позовної заяви. Просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

12 листопада 2020 року ОСОБА_2 подав до суду доповнення до відзиву, які не можуть бути взяті до уваги, оскільки така процесуальна дія не передбачена процесуальним законом.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах її обґрунтувань та заявлених в суді першої інстанції вимог приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції керуючись ст.367 ЦПК України переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Оскаржуване рішення зазначеним вимогам закону не відповідає.

Стягуючи із відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 12952 грн 24 коп. суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що враховуючи, що судовим рішенням вже стягнуто з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з листопада 2018 року по 11 січня 2020 року в сумі 35113,20 грн та для уникнення подвійного стягнення пені за період прострочення суд вважає, що підлягає стягненню пеня по аліментам за період з 12.01.2020 року по день подачі позову до суду 18.06.2020 року у розмірі 12952,24 грн.

Апеляційний суд не погоджується із таким висновком.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що у даній справі заявлено позов про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за інший період (з 12.01.2020 року по день подачі позову до суду 18.06.2020 року), тобто, в даному випадку, відсутнє подвійне стягнення пені, оскільки періоди прострочення не співпадають і є різними за часом.

З матеріалів справи вбачається, що сторони знаходились в шлюбі, який в подальшому було розірвано. Від шлюбу у них народилось двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27.11.2018 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 2800 грн щомісячно, починаючи з 04 липня 2018 року і до повноліття дітей.

На виконання рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27 листопада 2018 року судом 16 січня 2019 року видано виконавчий лист № 727/6880/18.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11 січня 2020 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку за прострочення сплати аліментів в сумі 8246 грн 40 коп, яке постановою Чернівецького апеляційного суду від 05 травня 2020 року скасовано, а позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку за прострочення сплати аліментів в розмірі 35113 грн 20 коп.

Згідно довідки №606/09-В від 03 липня 2020 року сума відрахувань з пенсії ОСОБА_2 на стягнення аліментів за період з 01 жовтня 2019 р. по 31 липня 2020 року складає 19567 грн 20 коп. (а.с.58).

Відповідно до ч.1 ст.196 СК України в редакції від 28.08.2018 року у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

Вказаною нормою не передбачено будь-яких обмежень періоду нарахування неустойки (пені), в тому числі і віднімання попередньо стягнутої суми неустойки за період, що передував періоду звернення до суду із позовом.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.

Тобто, формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Таку правову позицію Велика Палата Верховного Суду виклала у постанові від 03.04.2019 року у справі №333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 11 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, належним чином дослідити поданий стороною доказ (в даному випадку - розрахунок заборгованості), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду.

На виконання цих вимог судом першої інстанції було наведено розрахунок заборгованості по пені, згідно якого пеня, нарахована на суму заборгованості по аліментах, станом на 12.01.2020 року становить 12952,24 грн, що не відповідає обставинам справи.

Так, постановою Чернівецького апеляційного суду від 05.05.2020 року по справі №727/8379/19, що в силу ч.4-5 ст. 82 ЦПК України має преюдиційне значення для сторін у цьому спорі, встановлено, що включно по 11.01.2020 року із відповідача стягнуто неустойку за заборгованість в розмірі 35113,20 грн, яка виникла з 27.11.2015 року. Отже, розмір заборгованості в сумі 35113,20 грн встановлений рішенням суду та доведенню не підлягає. Крім того, заперечень щодо нього від сторін не надходило, відомостей про його погашення з часу ухвалення цього рішення та до часу звернення до суду із цим позовом не має.

Також, з цього рішення вбачається, що із розміру заборгованості по сплаті аліментів в сумі 35113,20 грн стягнуто неустойку до 11.01.2020 року, а заявлена неустойка за періодичні платежі з 01.11.2019 року по 30.05.2020 року не була включена до розрахунку у спорі, який був предметом розгляду і по якому була ухвалена постанова від 05.05.2020 року. При цьому, платежі за червень 2020 року у цьому спорі не враховуються, оскільки на момент пред`явлення позову строк його сплати не сплив.

Доказів сплати відповідачем в рахунок погашення заборгованості по аліментам в сумі 35113,20 грн з листопада 2019 року по день пред`явлення цього позову 18.06.2020 року матеріали справи не містять, а відраховані з доходів платника аліментів платежі (а.с.58) зараховувались в часткову оплату щомісячних платежів в сумі по 1965,60 грн, створюючи таким чином непогашену заборгованості по щомісячним платежам з 01.11.2019 року по 30.05.2020 року в сумі 834,40 грн щомісячно.

Таким чином, розмір неустойки має складати доданок нарахованої неустойки із 35113,20 грн за період з 12 січня по 18 червня 2020 року, що складає 158 днів, та пені на залишок боргу по черговим щомісячним платежам в період з 01.11.2019 по 30.05.2020 року.

За таким принципом розрахунок неустойки визначається наступним чином:

35113,20х1%х158днів=55478,86 грн;

- пеня за прострочення сплати аліментів за листопад 2019 року: 834,40х1%х200днів (з 11.12.2020 року по 18.06.2020 року)=1668,80 грн;

- пеня за прострочення сплати аліментів за грудень 2019 року: 834,40х1%х169 днів (з 01.01.2020 по 18.06.2020)=1410,14 грн;

- пеня за прострочення сплати аліментів за січень 2020 року: 834,40 грн х 1% х 139 днів ( з 01.02.2020 року по 18.06.2020 року) = 1159,82 грн;

- пеня за прострочення сплати аліментів за лютий 2020 року: 834,40 грн х 1% х 110 днів ( з 01.03.2020 року по 18.06.2020 року) = 917,84 грн;

- пеня за прострочення сплати аліментів за березень 2020 року: 834,40 грн х 1% х 79 днів ( з 01.04.2020 року по 18.06.2020 року) = 659,18 грн;

- пеня за прострочення сплати аліментів за квітень 2020 року: 834,40 грн х 1% х 49 днів ( з 01.05.2020 року по 18.06.2020 року) = 408,86 грн;

- пеня за прострочення сплати аліментів за травень 2020 року: 834,40 грн х 1% х 18 днів (з 01.06.2020 року по 18.06.2020 року) = 150,19 грн.

Проте, ч. 1 ст. 196 СК України встановлює обмеження по розміру нарахування пені не більше 100 відсотків від розміру заборгованості по аліментам. Оскільки аліменти визначені щомісячними платежами, на які нараховується неустойка до часу погашення, тому обмеження у розмірі 100 відсотків від суми заборгованості стосується кожного щомісячного платежу.

Таким чином, розмір щомісячного платежу, на який з 01.12.2020 року нараховувалась пеня, становив 834,40 грн, отже її розмір неустойки не повинен перевищувати цю суму.

За такими обмеженнями розмір неустойки на заборгованість по щомісячним платежам з листопада 2019 року по травень 2020 року становить доданок сум 834,40+834,40+834,40+834,40+834,40+659,18+408,86+150,19 і складає 5390,23 грн.

За таким правилом також обмежується неустойка на суму 35113,20 грн з 12 січня по 18 червня 2020 року.

Отже, доданок цих розмірів з урахуванням встановлених законом обмежень складає 35113,20+5390,23=40503,43 грн.

Таким чином, суд першої інстанції вірно послався на норми матеріального права, про те не вірно встановив обставини та допустив помилки в розрахунках.

Інші доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно звільнив відповідача від сплати судового збору та долучив до справи докази, які були надані відповідачем не разом із поданням відзиву без наявності підтвердження надсилання (надання) їх копії позивачу, не порушують прав отримувача аліментів, а тому не можуть бути задоволені.

Крім того, доводи ОСОБА_2 у відзиві про незаконність судового рішення внаслідок відсутності повноважень представника позивача не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються матеріалами справи та не були предметом оскарження за його апеляційною скаргою.

Відповідно до пп. 1, 3-4 ч.1 та абз.2 ч.2 ст. 376 ЦПК України самостійними підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

В силу ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 6 цієї статті якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. «в» частини першої ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідач не надав суду підтверджуючих документів про наявність пільг, передбачених законом, які звільняють його від сплати судового збору.

Під час апеляційного перегляду підлягало сплаті 1261,20 грн (840,8 грн х150%), що пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (40503,43 грн від 48065,44 грн) складає 1061,93 грн (84,2%).

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28 вересня 2020 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в розмірі 12952 грн 24 коп. в частині визначення розміру змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 12 січня 2020 року по 18 червня 2020 року в сумі 40503 гривень 43 копійки (сорок тисяч п`ятсот три гривні сорок три копійки).

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Змінити розподіл судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1061 гривня 93 копійки.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту у порядку та випадках, передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий І.Н. Лисак

Судді: І.М. Литвинюк

І.Б. Перепелюк