Провадження 4-с/352/15/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2020 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої Гриньків Д.В.,

секретар судового засідання Кукула О.С.,

за участю: скаржника ОСОБА_1 ,

приватного виконавця Витвицького В.В.,

представника стягувача Тарасюка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Витвицького Володимира Васильовича та про скасування постанови про арешт та опис майна,-

В С Т А Н О В И В:

16.11.2020 року до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області надійшли матеріали скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Витвицького Володимира Васильовича та про скасування постанови про арешт та опис майна.

Скаргу мотивовано тим, що постановою від 30.10.2020 описано та накладено арешт на майно боржника у виконавчому провадженні №58365603. Вважає, що приватним виконавцем при її постановленні було порушено вимоги чинного законодавства України, так як його не було повідомлено про дату та час проведення даної виконавчої дії. Вказав, що ОСОБА_2 вже накладав арешт на дане майно в цьому ж виконавчому провадженні, крім того нежитлове приміщення було описане та арештоване постановою державного виконавця в іншому виконавчому провадженні. Звернув увагу суду, що земельна ділянка, на якій розміщено належне йому приміщення, належить Івано-Франківській міській раді. Додатково зазначив, що описуючи та накладаючи арешт на приміщення, приватним виконавцем невірно вказано його площу, яка по факту становить 306 м.кв., а не 278,8 м.кв. як зазначено ОСОБА_2 у оскарженій постанові.

Приватний виконавець Витвицький В.В. подав суду заперечення на скаргу в якій зазначив, що постанову про відкриття виконавчого провадження №58365603 було надіслано боржнику та надано термін для подання необхідних документів і для добровільного виконання. Однак у вищевказаний термін жодних документів приватному виконавцю надано не було, а рішення суду залишилось не виконаним. Вказав, що у зв`язку з цим ним в присутності 2 понятих було описано та накладено арешт на належне ОСОБА_1 нежитлове приміщення. Пояснив, що участь боржника при проведенні виконавчої дії не є обов`язковою. Крім того, вказав, що описав та наклав арешт виключно на нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 площею 278,8 м.кв., так як саме на нього оформлене право власності за боржником. Зазначив, що наявність обтяжень не є перешкодою для реалізації майна боржника на виконання рішення суду, а земельна ділянка на якій знаходиться нежитлове приміщення та яка є власністю Івано-Франківської міської ради, описана ним не була.

Боржник в судовому засіданні скаргу підтримав, просив її задовольнити. Вказав, що нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 було придбано ним в 2003 році і на той момент добудова, яка є самовільним будівництвом, вже була. Додатково повідомив, що додані ним договори оренди електричного обладнання, на тимчасове користування електроенергією, на його думку, свідчать про зазначення приватним виконавцем у оскарженій постанові неправдивих відомостей. З урахуванням викладеного, просив подану скаргу задовольнити.

Представник стягувача в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечив. Вказав, що приватним виконавцем виконавчу дію проведено у чіткій відповідності із вимогами законодавства України. Звернув увагу суду, що на виконанні у приватного виконавця перебуває виконавче провадження з виконання рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області за №344/10759/13-ц. Пояснив, що боржник мав час для надання відомостей про майно, доходи, майнові права та документів на підтвердження цієї інформації, однак даним правом не скористався. Додатково звернув увагу суду, що для отримання інформації про вартість майна для реалізації в обов`язковому порядку буде проведено його оцінку відповідним експертом, а відтак права боржника в цій частині в будь-якому випадку не будуть порушені.

В судовому засіданні приватний виконавець Витвицький В.В. просив в задоволенні скарги відмовити, так як оскаржена постанова винесена ним в порядку, спосіб та в межах повноважень, визначених чинним законодавством України. Вказав, що електрика наявна на фасаді будівлі, крім того про її наявність зазначено в технічному паспорті, а відтак вважає, права боржника ним жодним чином не порушено.

Вислухавши представників стягувача та боржника, приватного виконавця, дослідивши матеріали скарги, матеріали цивільної справи №344/10759/13-ц, матеріали виконавчого провадження №58365603, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Пунктом 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України передбачено одну із основних засад судочинства - обов`язковість рішень суду, виконання будь-якого рішення є невід`ємною частиною правосуддя.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).)

Статтею 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що відповідно до рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області за №344/10759/13-ц від 31.01.2017 стягнуто з ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК», , 464314 (чотириста шістдесят чотири тисячі триста чотирнадцять) грн. 08 грн. заборгованості за кредитним договором, що складається з 135480 грн. заборгованості за кредитом, 113338,45 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом, 6571,91 грн. пені за прострочення сплати процентів, 13941,05 грн. 3% річних за прострочення виконання основного зобов`язання, 5750,28 грн. 3% річних за прострочення сплати відсотків, 123141,99 грн. індексації простроченої заборгованості по основному зобов`язанню, 66090,40 грн. індексації простроченої заборгованості по нарахованих процентах.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК», , 1642 (одну тисячу шістсот сорок дві) грн. 80 коп. судових витрат.

13.07.2017 року на виконання рішення суду було видано виконавчий лист.

12.02.2019 постановою приватного виконавця Витвицького В.В. відкрито виконавче провадженні №58365603 з виконання виконавчого листа №344/10759/13-ц, виданого 13.07.2017 року.

20.11.2019 року замінено стягувача, а саме ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» його правонаступником ТОВ «ФК «ДЕПТ ФІНАНС», у виконавчому провадженні № 58365603 з примусового виконання виконавчого листа Тисменицького районного суду Івано-Франківської області № 344/10759/13-ц від 13.07.2017 р., виданого згідно рішення цього суду від 31.01.2017 р., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» заборгованості за кредитним договором у розмірі 464314,08 грн. та судових витрат.

В подальшому викликами приватного виконавця від 12.02.2019 року та 17.06.2020 року боржника було зобов`язано з`явитися до приватного виконавця та надати пояснення за фактом невиконання виконавчого листа, достовірні відомості про доходи, кошти, майно, майнові права. Судом встановлено, що жодних документів та інформації ОСОБА_1 приватному виконавцю не надавав, а на виклик 21.02.2019 року не з`явився, однак прийшов до ОСОБА_2 пізніше, а у відповідь на виклик 24.06.2020 року надіслав заяву про неможливість прибуття у зв`язку із запровадженням карантинних заходів.

В судовому засіданні встановлено, що вимога приватного виконавця від 22.06.2020 про надання відомостей теж залишилась невиконаною.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна ОСОБА_1 на праві власності належить нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 278,8 м. кв.

Згідно з наявними в матеріалах справи копіями технічних паспортів, наданими боржником та приватним виконавцем, площа приміщення станом на 22.05.2001 року, з відміткою про перевірку 09.09.2020 року, та станом на 15.12.2004 року за адресою АДРЕСА_1 , становить 278,8 м кв.

При цьому суд приймає до уваги, що добудова, яка знаходиться за вищевказаною адресою та яка, на думку боржника, протиправно залишилась неописаною та неарештованою приватним виконавцем є самочинним будівництвом.

Дана обставина доказуванню не підлягає, як така, що визнається сторонами, а в суду не виникає сумнівів щодо її достовірності та добровільності визнання.

Отже в силу ч.2 ст.376 ЦК України дана добудова не може бути об`єктом цивільних прав, а відтак бути включеною приватним виконавцем до загальної площі описаного нежитлового приміщення, і як наслідок на неї неможливо накласти арешт.

Крім того, суд зазначає, що приватний виконавець наділений повноваженнями звернути стягнення виключно на майно, яке належить позивачу. Таким чином, оскільки будь-яка дозвільна документація на добудову відсутня, право власності на неї боржником не набуто, ОСОБА_2 підставно в постанові про опис та арешт майна зазначено виключно нежитлове приміщення площею 278,8 м.кв.

З огляду на зазначене, суд вважає безпідставним твердження боржника на протиправність постанови з підстав не зазначення в ній приватним виконавцем площі добудови.

Стосовно посилання боржника про неповідомлення його про дату та час вчинення виконавчої дії суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Зі змісту частини першої статті 19 Закону вбачається, що сторони виконавчого провадження мають право приймати участь у вчиненні виконавчих дій.

Відповідно до ч.1-3 ст.22 Закону виконавчі дії можуть проводитися у присутності понятих. Присутність понятих є обов`язковою у випадку, передбаченому частиною третьою статті 53 цього Закону, а також у разі відсутності боржника або його представника під час вчинення виконавчих дій, пов`язаних з примусовим входженням на земельні ділянки, до нежитлових приміщень і сховищ, де зберігається майно боржника, на яке звернено стягнення, або майно стягувача, яке має бути повернуто йому в натурі, до житла, іншого володіння особи для забезпечення примусового виселення з нього та вселення в нього, під час проведення опису, арешту, вилучення і передачі майна. Понятими можуть бути будь-які дієздатні особи, які не мають особистої заінтересованості у вчиненні виконавчих дій і не пов`язані між собою або з учасниками виконавчого провадження родинними зв`язками, а також підлеглі учасників виконавчого провадження. Кількість понятих під час вчинення виконавчих дій не може бути меншою ніж дві особи.

Згідно до частини першої, другої статті 56 Закону, арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів)боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника. Якщо опису підлягає будівля, споруда, приміщення, квартира, у постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов`язково зазначаються: загальна площа, кількість кімнат (приміщень), їх площа та призначення, матеріали стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди. Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження (ч.5 ст. 56 Закону).

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст.57 Закону визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.

Аналіз положень ст.19 Закону дає підстави стверджувати, що відсутність боржника при проведенні опису та арешту його майна, не може бути перешкодою для проведення такого опису та відповідно, визнання виконавчої дії з цих підстав незаконною.

Виконавцем, відповідно до ч.1 ст.28 Закону, доведено до відома боржника про проведену ним виконавчу дію та прийняте рішення, шляхом направлення на його адресу копії постанови. Факт отримання боржником копії постанови про опис та арешт майна ним не заперечується.

Зі змісту оскарженої постанови вбачається, що при проведенні опису та арешту майна були присутні двоє понятих. В постанові наявні їх підписи. Жодних доводів щодо їх упередженості чи наявності інших підстав, у зв`язку з чим їх участь у проведенні виконавчої дії можна було поставити під сумнів, скаржником не наведено.

Відповідно до змісту постанови вона містить всі ідентифікуючі дані, за яким майно зареєстровано за боржником, такі як адреса, площа, характер та опис приміщення, кількість кімнат, матеріал стін.

Твердження скаржника, що неналежний опис приміщення призведе до його неправильної оцінки, також є безпідставним, оскільки після накладення арешту, визначення вартості майна боржника здійснюється відповідно до ст.57 Закону, за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження або суб`єктом оціночної діяльності.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», підчас проведення оцінки майна, що підлягає оцінці, суб`єкту оціночної діяльності забезпечується доступ до такого майна.

Таким чином, визначення вартості нерухомого майна на яке накладено арешт, не ставиться в залежність з описом такого майна.

Крім того суд залишає без уваги посилання ОСОБА_1 на накладення арешту та опису цього ж майна державним виконавцем в іншому виконавчому провадженні, оскільки Закон України «Про виконавче провадження» не містить жодних заборон щодо можливості опису та арешту майна боржника виконавцем на виконання рішення суду у випадку накладення на нього арешту в іншому виконавчому провадженні.

Одночасно суд зазначає, що приватним виконавцем Витвицьким В.В. не було описано земельну ділянку, на якій знаходиться нежитлове приміщення, оскільки остання належить Івано-Франківській міській раді, а відтак посилання ОСОБА_1 на цю обставину як на підставу для скасування оскарженої постанови є також необґрунтованим.

За даних обставин, в задоволені скарги необхідно відмовити, оскільки оскарженні дії та рішення виконавця є правомірними та такими, що не порушують права боржника.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. ст. 447-453 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Витвицького Володимира Васильовича та скасування постанови про арешт та опис майна відмовити.

Згідно з ст.261 ЦПК України ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Ухвала складена в повному обсязі 14.12.2020 року.

Суддя Гриньків Д.В.