Справа № 495/5296/20
№ провадження 2/495/2488/2020
р і ш е н н я

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

16 листопада 2020 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді: Мишко В.В.

при секретарі судового засідання: Охримчук А.В.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

від третьої особи: не з`явився

розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу № 495/5296/20

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

за участю третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради

про позбавлення батьківських прав та зміну розміру аліментів

В С Т А Н О В И В:

04.09.2020 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_2 (далі по тексту - відповідач) за участю третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради (далі по тексту - третя особа) про позбавлення батьківських прав та зміну розміру аліментів (а.с.1-3).

Так, позивач просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по відношенню до його неповнолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та малолітньої доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14.09.2020 року відкрито загальне позовне провадження по справі № 495/5296/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Білгород-Дністровської МР про позбавлення батьківських прав та зміну розміру аліментів. По справі призначено підготовче судове засідання (а.с.27-28).

Позивач - ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву, згідно з якою заявлені позовні про позбавлення батьківських прав підтримує в повному обсязі, проте відмовляється від свої позовних вимог про зміну розміру аліментів. Просить суд розглянути справу за його відсутністю (а.с.37-38).

Відповідач - ОСОБА_2 , в судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву, згідно із якою заявлені позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти позбавлення його батьківських прав та просить суд розглянути справу за його відсутністю (а.с.22-25).

Представник третьої особи - органу опіки та піклування ВК Білгород-Дністровської МР, в судове засідання не з`явився,але подав до суду заяву згідно із якою просить справу розглянути за його відсутності, з урахуванням висновку органу опіки та піклування Білгород-Дністровської МР (а.с.34).

Відповідно до ч.3 ст.211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників судового процесу, на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи.

У відповідності до ч.ч. 3, 4 ст.200 Цивільного процесуального кодексу України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Згідно із ч.4 ст.206 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

У відповідності до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши позовну заяву, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, у 2007 році ОСОБА_5 уклала шлюб з ОСОБА_2 , які є батьками неповнолітніх доньок - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 26.01.2010 року, шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 розірвано. Зазначеним рішенням Білгород-Дністровський міськрайонний суд зобов`язав ОСОБА_2 сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частки, але не менше 30% прожиткового мінімуму на утримання дітей, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Фактично шлюбні відносини між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 припинилися, ще в листопаді 2008 року.

За твердження позивача, він познайомився з ОСОБА_5 весною у 2009 році та вони почали проживати разом однією сім`єю. Він взяв на себе зобов`язання утримувати та виховувати трьох дітей дружини: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , на той час, коли вони почали проживати разом, ОСОБА_7 сповнилося 6 років, а ОСОБА_8 9 місяців. У позивача з дітьми склалися добрі стосунки, він вважає їх рідними дітьми, а діти називають його батьком.

ІНФОРМАЦІЯ_4 , мати дітей - ОСОБА_5 померла (актовий запис про смерть № 34 від 14.05.2020 року, місце державної реєстрації: виконавчий комітет Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області).

Позивач проживав з ОСОБА_5 одинадцять років у цивільному шлюбі. Після смерті матері дітей він зіткнувся з деякими проблемами, для вирішення яких мав бути законний представник дітей, тому в інтересах дітей він налагодив стосунки з батьком ОСОБА_7 та ОСОБА_8 -

ОСОБА_2 на сьогодні вже повнолітній (22 роки), ОСОБА_7 навчається в Старокозацькому ліцеї, а ОСОБА_8 лише 12 років. На сімейній раді вирішили, що ОСОБА_8 буде проживати з батьком, ОСОБА_2 , в АДРЕСА_1 .

Як вказує позивач, через тиждень ОСОБА_8 зателефонувала йому, була дуже збуджена, плакала та просила його забрати від ОСОБА_2 . Зі слів дитини ОСОБА_2 зловживає спиртними напоями, з дитиною поводився грубо, психологічно тиснув на неї, зламав телефон. Житлові умови помешкання відповідача не відповідають нормам проживання дітей. Крім ОСОБА_8 в сім`ї проживають ще четверо дітей, у зв`язку з чим позивач забрав доньку додому.

Близько 10 років позивач з сім`єю проживав в АДРЕСА_2 . Незадовго, перед смертю дружини, вони придбали будинок за адресою: АДРЕСА_3 , де позивач проживає на сьогоднішній день з дітьми. Будинок обладнаний побутовою технікою, меблями. Створені всі необхідні умови для проживання та навчання дітей, діти одягнені за сезоном, оточені любов`ю та увагою з боку позивача, бабусі, дідуся та інших родичів.

Позивач зареєстрований по АДРЕСА_4 , в квартирі, де проживають його батьки, а фактично разом з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 проживає в будинку за адресою: АДРЕСА_3 , працює по найму будівельником. За місцем проживання характеризуєся позитивно. Доньки навчалися в Петрівській ЗОШ.

Адміністрація школи підтверджує той факт, що на протязі всіх років навчання дитини в школі, ОСОБА_8 проживає з позивачем, який займається її вихованням та утриманням. ОСОБА_7 навчається в Старокозацькому професійному аграрному ліцеї, за спеціальністю кухаря-кондитера. ОСОБА_8 у 2020 році буде навчатися в 7 класі Старокозацької ЗОШ.

Батько дітей, ОСОБА_2 , вихованням дітей не займається, не цікавиться їхнім навчанням та розвитком, матеріально не утримує їх (характеристики на дітей від 27.08.2020 року).

Позивач зазначає, що він не має можливості представляти законні інтереси ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , у зв`язку з чим порушуються права дітей в отриманні пенсії по втраті годувальника та інше.

На сьогоднішній день відповідач дітей не утримує, участі у вихованні ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не приймає, не спілкується з дітьми взагалі, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, життям доньок не цікавиться, ухиляється від виконання батьківських обов`язків.

ОСОБА_2 проживає з дружиною, чотирма дітьми, матір`ю дружини за адресою: АДРЕСА_1 . Працює по найму будівельником та ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню доньок, не цікавиться їхнім життям.

Також, знайомі позивача - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 повністю підтверджують той факт, що батько ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - ОСОБА_2 матеріально доньок не утримує, участі у вихованні не приймає, не виконує свої батьківські обов`язки.

13.11.2020 року, орган опіки та піклування ВК Білгород-Дністровської МР надав висновок № 02/15-29-5214/2685 від 12.11.2020 року про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до неповнолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та малолітньої доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.35-36).

Крім цього, ОСОБА_2 не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно його доньок ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , про що свідчать його особиста заява (а.с.22-25).

Дані обставини і стали підставою для звернення до суду ОСОБА_1 із відповідною позовною заявою.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків, і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Згідно із ст.3 «Конвенції про права дитини», прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року (набрала чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Положеннями норм Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст. 150, 151, 152, 155 Сімейного кодексу України).

Відповідно до ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Згідно із ст.165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину (ст.166 Сімейного кодексу України).

У відповідності до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Як встановлено матеріалами справи та було вище зазначено, неповнолітня донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та малолітня донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 проживають разом з цивільним чоловіком їх померлої маетрі - ОСОБА_1 , в свою чергу рідний батько ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - ОСОБА_2 участі у вихованні та матеріальному забезпеченні доньок не приймає та не заперечує проти позбавлення його батьківських прав.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відповідність та доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно його неповнолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та малолітньої доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до ст.6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно із ст.2 Цивільного процесуального кодексу України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст.ст. 76-77 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ст.263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, розглянувши справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, суд, за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку про обґрунтованість, правомірність та законність позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Білгород-Дністровської МР про позбавлення батьківських прав, у зв`язку з чим такий позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 150-152, 155, 164-166 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 2, 12-13, 76-81, 200, 206, 211, 258-259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України,

суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) батьківських прав по відношенню до його неповнолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та малолітньої доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області або безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Суддя В.В. Мишко