Дата документу 15.01.2020 Справа № 320/5496/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 320/5496/18 Головуючий у 1-й інстанції: Урупа І.В.
Провадження №22-ц/807/460/20 Суддя-доповідач Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача суддів: за участю секретаря Подліянової Г.С., Гончар М.С., Маловічко С.В., Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , до якої приєдналося Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 26 листопада 2019 року у справі за заявою ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , заінтересована особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області про визнання особи недієздатною та встановлення над нею опіки,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2018 року ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 (далі - позивач) звернулася до суду із заявою про визнання особи недієздатною та встановлення над нею опіки.

Свої вимоги заявник обґрунтувала тим, що ОСОБА_1 є батьком їх неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З 2014 року поведінка ОСОБА_1 стала викликати сумніви щодо його нормального усвідомлення та сприйняття навколишнього середовища,він перестав впізнавати знайомих та близьких йому людей, його мова стала нерозбірливою. З лютого 2016 року перебуває на диспансерному обліку з діагнозом шизофренія, у зв`язку з чим не розуміє наслідків своєї поведінки, значення своїх дій і не може керувати ними. Визнання ОСОБА_1 недієздатним необхідно для встановлення над ним опіки.

Із урахуванням зазначеного заявниця просила суд визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , недієздатним з лютого 2016 року та встановити над ним опіку. Призначити по справі судово-психіатричну експертизу.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 26 листопада 2019 року залишено без задоволення клопотання представника особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, ОСОБА_1 - адвоката Кальченка А.В. про призначення повторної амбулаторної судово-психіатричної експертизи.

Витребувано у психіатра, психотерапевта медичного центру «Панацея» ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ) амбулаторну карту ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Призначено стаціонарну судово-психіатричну експертизу, на вирішення якої поставлено питання:

1.Чи страждає ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , психічним захворюванням?

2.Якщо так, то чи перешкоджає дане захворювання в розумінні ним своїх дій та керуванні ними ?

Проведення експертизи доручено спеціалістам Запорізької обласної психіатричної лікарні.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області приєдналося до апеляційної скарги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 має сумніви щодо правильності та повноти проведення експертизи, оскільки вона проведена з порушенням вимог Порядку проведення судово-психіатричної експертизи, затвердженого наказом Міністерста охорони здоров`я України від 08.05.2018 року № 865. Правильним було б призначення повторної амбулаторної судової-психіатричної експертизи. А призначена стаціонарна судово-психіатрична експертизи є довготриваючою (два місяці), що може призвести до втрати ним роботи А втрата роботи ОСОБА_1 ускладнить матеріальне становище його батьків, які перебувають у нього на утриманні.

Крім того, вважає що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні його клопотання про допит в якості свідка лікаря-психіатра ОСОБА_4 .

Учасники справи будучи належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи ( а.с. 212 - 214) до апеляційного суду не з`явилися.

Представник Управління соціальнгго захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької област подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, апеляційну скаргу просить задовольнити.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Зважаючи на вказане, колегія суддів у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України здійснила апеляційний розгляд у відсутності сторін.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам відповідає.

Ухвала суду мотивована тим, що від головного лікаря Комунальна Установа «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради до суду надійшов Висновок судово-психіатричної експерта № 393 від 05.09.2019, з якого вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , потребує направлення на стаціонарну судово-психіатричну експертизи для оцінки стабільності та якості ремісії, та винесення експертного рішення, а тому, для правильного вирішення питання про наявність у ОСОБА_1 психічного захворювання, яке б перешкоджало йому у розумінні своїх дій і керівництві ними необхідні спеціальні пізнання в області психіатрії, з урахуванням висновку експерта № 393 від 05.09.2019, суд вважає за необхідне призначити у справі стаціонарну судово-психіатричну експертизу.

Такий висновок суду першої інстанції відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи у липні 2018 року ОСОБА_2 подано заяву про визнання ОСОБА_1 недієздатним, встановлення над ним опіки.

ОСОБА_1 з 25.02.2016 перебуває на обліку у лікаря-психіатра з приводу психічного захворювання.

За клопотанням ОСОБА_2 . Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 15 липня 2019 року призначено судово-психіатричну експертизу, на вирішення якої поставлено питання:

1.1.Чи страждає ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , психічним захворюванням?

2.2.Якщо так, то чи перешкоджає дане захворювання в розумінні ним своїх дій та керуванні ними ?

Проведення експертизи доручено спеціалістам Запорізької обласної психіатричної лікарні.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 393 від 05.09.2019 року вбачається, що ОСОБА_5 , 1983 року народження страждає на хронічне психічне захворювання у формі параноїдної шизофренії, стан ремісії, на що вказує: обтяжена спадковість, дебют захворювання в молодому віці, наявність у клінічній картині галюцінаторно- маячної симптоматики, психічних автоматизмів, символизмів, розладів формальної сторони мислення, наростаючого емоційно-вольового дефекту. Даний діагноз підтверджується численними результатами обстеження та лікування в психіатричних стаціонарах, диспансерно-динамічним спостереженням райпсихіатра. При теперішньому обстеженні активно продуктивної психотичної симптоматики не виявляє, має місце нерізко виражена негативна симптоматика, окремі прояви розладів формальної сторони мислення. Враховуючи відсутність об`єктивного анамнезу на підекспертного за останній рік, ОСОБА_1 потребує направлення на стаціонарну судово-психіатричну експертизу для оцінки стабільності та якості ремісії, та винесення експертного рішення (а.с. 156-160).

Відповідно до статті 21 Закону України "Про психіатричну допомогу" судово-психіатрична експертиза в цивільних справ призначається і проводиться на підставах та в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона унаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Відповідно до ст. 103,104, 298 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення проведення експертизи.

Суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу.

Згідно ст. 1, 3, 27 Закону України "Про психіатричну допомогу" психічні розлади - розлади психічної діяльності, визнані такими згідно з чинною в Україні Міжнародною статистичною класифікацією хвороб, травм і причин смерті;

Тяжкий психічний розлад - розлад психічної діяльності (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті), який позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, свій психічний стан і поведінку;

Кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного розладу, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов`язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Отже, законодавством України встановлено презумпцію психічного здоров`я людини.

Обов`язковою умовою для призначення експертизи у справах про визнання особи недієздатною є обґрунтованість припущення щодо наявності психічного розладу особи.

Метою проведення судово-психіатричної експертизи є з`ясування наявності чи відсутності психічного розладу, здатного вплинути на усвідомлення особою своїх дій та керування ними.

Висновок про недієздатність фізичної особи слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в сукупності за умови, що особа страждає саме хронічним, стійким психічним розладом, внаслідок чого у особи виникає абсолютна неспроможність особи розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними, і в основу рішення суду про визнання особи недієздатною не може покладатися висновок експертизи, який ґрунтується на припущеннях.

Отже, при проведенні експертизи щодо наявності в особи хронічного, стійкого психічного розладу експерт повинен дослідити стан психічного здоров`я особи протягом певного часу, пославшись на медичні документи, їх аналіз та особисте дослідження особи, зробити висновок щодо наявності в особи саме стійкого, хронічного психічного розладу, визначити час, з якого в особи виникло таке захворювання, встановити чи повністю особа не здатна внаслідок цього захворювання усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Відтак, із зазначених питань висновок експерта повинен бути повним та категоричним, та не має допускати іншого розуміння змісту, ніж зазначений.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 393, яку проведено 05.09.2019 року Комунальною установою «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради, вбачається, що ОСОБА_1 , 1983 року народження страждає на хронвчне психічне захворювання у формі параноїдної шизофренії. Даний діагноз підтверджується численними результатами обстеження та лікування в психіатричниїх стаціонарах, диспансерно-динамічним спостереженням райпсихіатрів. Потребує направлення на стаціонарну судово-психіатричну експертизу для оцінки стабільності та якості ремісії, та винесення експертного рішення.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, з урахуванням стану здоров`я ОСОБА_1 , висновку експерта № 393 від 05.09.2019, що ОСОБА_1 потребує направлення на стаціонарну судово- психіатричну експертизу для оцінки стабільності та якості ремісії та винесення експерного рішення, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що для правильного вирішення питання про наявність у ОСОБА_1 психічного захворювання, необхідні спеціальні пізнання в області психіатрії, а тому обгрунтовано призначив стаціонарну судово- психіатричну експертизу відносно ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги, ретельно досліджені судом, висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущені порушення процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення питання.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, ухвала суду першої інстанції про призначення стаціонарної судово психіатричної експертизи у цій справі постановлена судом із додержанням норм матеріального та процесуального права, з повним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для її вирішення, відповідністю висновків суду обставинам справи, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 до якої приєдналося Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області залишити без задоволення.

Ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 26 листопада 2019 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повна постанова складена 20 січня 2020 року.

Головуючий суддя СуддяСуддя
Подліянова Г.С.Гончар М.С.Маловічко С.В.