Провадження № 22-ц/4808/73/20
Головуючий у 1 інстанції Бабій О. М.
Суддя-доповідач Горейко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючої Горейко М.Д.

суддів: Василишин Л.В., Матківського Р.Й.

секретаря Маслей А.М.

з участю представника апелянта Бойчука М.Й. , заявника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на ухвалу Івано-Франківського міського суду, постановлену у складі судді Бабій О.М. 05 листопада 2019 року в м. Івано-Франківську, у справі за заявою ОСОБА_2 про розстрочення виконання рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 26 вересня 2013 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Івано-Франківського обласного управління Державного ощадного банку України до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії,

в с т а н о в и в:

24 жовтня 2019 року ОСОБА_2 звернувся в суд із заявою про розстрочення виконання рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 26 вересня 2013 року про стягнення з нього загальної суми заборгованості за кредитним договором в розмірі 237 973,67 грн. терміном на 60 місяців шляхом стягнення з нього в користь філії Івано-Франківського обласного управління Державного ощадного банку України щомісячно по 3 966,23 грн.

В обґрунтування заяви зазначив, що він перебуває у скрутному матеріальному становищі, оскільки підприємницька діяльність з транспортного перевезення, під яку він брав кредит, згідно рішень місцевої влади з конкурсного відбору транспортних перевізників призупинена, а тому доходів з цієї діяльності він не отримує і не має змоги разово виплатити борг за виконавчим документом. Також він не має майна на погашення заборгованості та через наявність боргу не має можливості виїхати за кордон на заробітки, у зв`язку з чим намагається розширити напрями підприємницької діяльності, однак потрібен час щоб вона стала прибутковою. У зв`язку з наведеним просив заяву задовольнити.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 05 листопада 2019 року заяву ОСОБА_2 задоволено.

Розстрочено виконання рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 26 вересня 2013 року по цивільній справі №0907/16245/2012 за позовом ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Івано-Франківського обласного управління Державного ощадного банку України до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії терміном на 60 місяців, шляхом стягнення із боржника ОСОБА_2 в користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Івано-Франківського обласного управління Державного ощадного банку України щомісячно по 3 966, 23 грн.

Задовольняючи заяву ОСОБА_2 про розстрочення виконання рішення, суд першої інстанції вважав підставними доводи заявника про наявність фінансових труднощів, які унеможливлюють виконання рішення суду разовим платежем, та, враховуючи, що апеляційний суд визначив суму заборгованості у гривнях, дійшов висновку, що розстрочення виконання повинно проводитись у національній валюті.

Не погодившись з ухвалою суду, представник ПАТ «Державний ощадний банк України» подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення норм матеріального та процесуального права.

Зокрема зазначає, що рішенням Івано-Франківського міського суду від 14 травня 2013 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Івано-Франківського обласного управління Державного ощадного банку України 40 319,46 доларів США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 06.02.2013 року становить 322 275,84 грн. Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 26 вересня 2013 року вказане рішення Івано-Франківського міського суду в частині стягнення пені та загальної суми заборгованостізмінено, зменшено розмір пені до 15 986 грн., а загальну суму заборгованості за кредитним договором стягнуто в сумі 237 973,67 грн. При цьому, зменшуючи розмір пені та змінюючи загальну суму заборгованості, суд апеляційної інстанції помилково не зазначив суму боргу в доларах США, як це було визначено в рішенні Івано-Франківського міського суду від 14 травня 2013 року.

Апеляційним судом не враховано, що заявлені банком 06 червня 2012 року позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитними договором в доларах США повністю відповідали вимогам п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин».

Крім того, представник апелянта зауважує, що ОСОБА_2 визнає той факт, що згідно договору відновлювальної кредитної лінії №624 від 03 грудня 2007 року він отримав грошові кошти в сумі 20 000 доларів США та зобов`язався погашати кредит на умовах та в строки визначені в договорі.

З наведених підстав просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким розстрочити виконання рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 26 вересня 2013 року в сумі 29 772,76 доларів США, що еквівалентно 237 973,67 грн.

ОСОБА_2 правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

В засіданні апеляційного суду представник апелянта доводи апеляційної скарги підтримав з наведених у ній мотивів.

Заявник ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги заперечив, та пояснив, що він мав намір отримати кредит у національній валюті, але кредитодавець настоював отримати кредит в іноземній валюті і він погодився. Проте просив врахувати, що на той час курс долара становив 5 грн. В жовтні місяці 2019 року він сплатив банку 5000 грн., які були конвертовані у валюту кредиту та звернуті на погашення заборгованості. Тому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду про розстрочення рішення суду в гривнях залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, дослідившиматеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що рішенням Івано-Франківського міського суду від 14 травня 2013 року по справі №0907/16245/2012 задоволено позов ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Івано-Франківського обласного управління Державного ощадного банку України та стягнуто з ОСОБА_2 в користь філії Івано-Франківського обласного управління Державного ощадного банку України 40 319,76 доларів США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом 06.02.2013 року становить 322 275,84 грн. заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії №624 від 03.12.2007 року, укладеним між ВАТ «Державний ощадний банк України», в подальшому назву якого змінено на ПАТ «Державний ощадний банк України», та ОСОБА_2 , та 3 222,75 грн. судового збору (а.с. 124-125).

Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 26 вересня 2013 року рішення Івано-Франківського міського суду від 14 травня 2013 року в частині стягнення пені та загальної суми заборгованості змінено. Зменшено розмір пені до 15 986 грн., а загальну суму заборгованості за кредитним договором стягнуто з ОСОБА_2 в розмірі 237 973,67 грн. В решті рішення суду залишено без змін (а.с. 166-167).

На виконання зазначеного рішення апеляційного суду 09 грудня 2013 року видано виконавчий лист №0907/16245/2012 (а.с. 185).

Постановою головного державного виконавця Івано-Франківського міського відділу ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Кузика І.І. від 13 червня 2019 року відкрито виконавче провадження з виконання вищевказаного виконавчого листа (а.с. 187).

В обґрунтування заяви про розстрочення виконання рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 26 вересня 2013 року ОСОБА_2 зазначив, що на даний час у нього наявні фінансові труднощі, які унеможливлюють виконання рішення суду разовим платежем, а також вказав, що не відмовляється погашати кредит та частково погасив суму заборгованості.

Відповідно до ч. 1 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Частиною 3 ст. 435 ЦПК України визначено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Згідно з ч. 4 ст. 435 ЦПК України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Заявник не надав доказів наявності обставин, визначених в ч. 4 ст. 435 ЦПК України. Матеріали справи також не містять доказів про скрутне матеріальне становище заявника. Більше того, поза увагою суду залишилась та обставина, що у зв`язку з невиконанням кредитних зобов`язань ОСОБА_2 у нього виникла заборгованість перед банком і з часу ухвалення судового рішення в 2013 році ним взагалі не виконувалось рішення суду про стягнення кредитної заборгованості.

При вирішенні спору суд першої інстанції, в порушення наведених норм ЦПК, обмежився тільки поясненнями заявника та позицією представника стягувача, і безпідставно вважав наявними обставини для розстрочення виконання судового рішення.

Доводи представника апелянта про те, що зменшуючи розмір пені та змінюючи загальну суму заборгованості, суд апеляційної інстанції помилково не зазначив суму боргу в доларах США, як це було визначено в рішенні Івано-Франківського міського суду від 14 травня 2013 року, не приймаються судом до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦПК України в редакції, що діяла на час ухвалення рішення апеляційного суду від 26 вересня 2013 року, ч. 1 ст. 18 ЦПК України в чинній редакції судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Враховуючи, що рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 26 вересня 2013 року про стягнення заборгованості у національній валюті України - гривні ПАТ «Державний ощадний банк України» не оскаржувалось та набрало законної сили, підстав для задоволення апеляційної скарги та розстрочення рішення в доларах США немає.

Твердження апелянта про те, що 09 грудня 2013 року Івано-Франківським міським судом на виконання рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 26 вересня 2013 року видано виконавчий лист №0907/16245/2012 про стягнення з ОСОБА_2 в користь філії Івано-Франківського обласного управління Державного ощадного банку України 29 772,76 доларів США, що еквівалентно 237 973,67 грн., який звернутий до примусового виконання у міський відділ ДВС Головного ТУЮ в Івано-Франківській області, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження ВП №59341604 від 13.06.2019 року, не беруться до уваги, оскільки такі не узгоджуються з положеннями ч. 1 ст. 369 ЦПК України в редакції, чинній на час видачі виконавчого листа №0907/16245/2012, відповідно до якої виконавчий лист має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження» №606-XIV. За змістом ч. 4 ст. 18 цього Закону, якою встановлені вимоги до виконавчого документа, у виконавчому документі зазначається резолютивна частина рішення.

Вищий спеціалізований Суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в узагальненні «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» вказав, що згідно з абзацом 2 п. 21 постанови ВССУ №6 вимоги до виконавчого документа, визначені у ст. 18 Закону №606-XIV, є єдиними. Іншими нормативно-правовими актами може бути встановлено додаткові вимоги до виконавчого документа, проте їх звуження не допускається.

Згідно з абзацом 6 п. 21 постанови ВССУ №6 при невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим ст. 18 Закону №606-XIV, заявникові роз`яснюється право на звернення до суду, який видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність до закону. Зазначене питання вирішується судом на підставі ст. 369 ЦПК України, а якщо відсутні відповідні відомості в судовому рішенні, то відповідно до вимог ст. 220 ЦПК України.

Відповідні заяви розглядаються у межах розглянутої судом справи.

Так, згідно з ч. 2 ст. 369 ЦПК України, в редакції, чинній на час видачі виконавчого листа в даній справі, суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену під час його оформлення або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом. При цьому не повинен змінюватися загальний висновок і суть судового рішення, що виконується.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 26 Закону №606-XIV державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим ст. 18 цього Закону.

Посилання апелянта на те, що рішенням Івано-Франківського міського суду від 14 травня 2013 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Івано-Франківського обласного управління Державного ощадного банку України 40 319,46 доларів США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 06.02.2013 року становить 322 275,84 грн., яке в подальшому було змінено рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 26 вересня 2013 року тільки в частині пені, зменшено її до 15 986 грн., також не заслуговують на увагу, оскільки Івано-Франківським міським судом звернуто до виконання саме рішення апеляційного суду, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ощадбанку загальну суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 237 973,67 грн.

Згідно п. 10.9. Інструкції з діловодства в апеляційних і місцевих адміністративних судах, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 05 грудня 2006 року №155, в редакції чинній на час видачі виконавчого листа, виконавчий лист за результатами судового розгляду, у тому числі в порядку апеляційного або касаційного провадження, видається судом першої інстанції.

Як роз`яснив Вищий спеціалізований Суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 4 узагальнення «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» питання, пов`язані зі зверненням судового рішення до виконання, вирішує місцевий суд, який розглянув справу (ч. 1 ст. 368 ЦПК України).

Звернення судових рішень до виконання відбувалося в порядку, визначеному розділом 16 Інструкції з діловодства в місцевому загальному суді, що втратила чинність з 01 січня 2014 року.

У зв`язку з набранням чинності наказом Державної судової адміністрації України від 17 грудня 2013 року №173, яким затверджено Інструкцію з діловодства №173, порядок звернення судових рішень до виконання, починаючи з 01 січня 2014 року регулюється цією Інструкцією.

Отже, незалежно від того, що у справі в порядку перегляду апеляційним чи касаційним судом ухвалено власне рішення, а також якщо воно допущено до негайного виконання, виконавчий лист видається судом першої інстанції, оскільки саме цей суд ухвалив рішення суду, а інші інстанції переглядали рішення суду.

В силу ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на встановлені порушення судом першої інстанції вимог ч. ч. 3, 4 ст. 435 ЦПК України, та положення ч. 4 ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржувану ухвалу слід скасувати та ухвалити нове судове рішення з урахуванням встановлених обставин справи про відмову заявнику в розстроченні виконання рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 26 вересня 2013 року в даній справі.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задовольнити частково.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 05 листопада 2019 року скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про розстрочення виконання рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 26 вересня 2013 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Івано-Франківського обласного управління Державного ощадного банку України до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дня її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча М.Д. Горейко

Судді: Л.В. Василишин

Р.Й. Матківський

Повний текст постанови складено 22 січня 2020 року