Справа № 496/3026/20
Провадження № 2/496/1598/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2020 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Пасечник М.Л.

за участю: секретаря - Дигуляр А.С.

позивача - ОСОБА_1

третьої особи - ОСОБА_2

представника третьої особи - ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Хлібодарської селищної ради Біляївського району Одеської області, третя особа: ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовною заявою до відповідача Хлібодарська селищна рада Біляївського району Одеської області, третя особа: ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , протягом трьох календарних місяців з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить квартира АДРЕСА_2 .

Позивач є спадкоємцем за заповітом померлої ОСОБА_3 01.11.2016 року ОСОБА_3 склала на позивача заповіт, а саме зробила розпорядження, щодо належної їй на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_2 . Інших спадкоємців за заповітом чи за законом у померлої ОСОБА_3 немає.

15.06.2020 року позивач звернувся до Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області з заявою про прийняття спадщини. На звернення позивача, державним нотаріусом Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області Грабовенко-Ворсуляк Д.М. було повідомлено, що він пропустив строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , оскільки йому необхідно було звернутись з заявою про прийняття спадщини до 12.06.2020 року. У встановлений законом шестимісячний строк позивач не мав змоги звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини з поважної причини, а саме, про наявність заповіту ОСОБА_3 позивач дізнався вже після її смерті, коли на території України було введено жорсткий карантин в зв`язку із розповсюдженням COVID-19.

Цей час ОСОБА_1 відчував ознаки респіраторного захворювання та перебував на самоізоляції, що не дало змоги в термін закінчення шестимісячного строку подати заяву про прийняття спадщини, у зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

В судовому засіданні позивач, позов підтримав та зазначив, що причиною пропуску строку для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини є те, що йому не було відомо про існування заповіту, оскільки він з померлою ОСОБА_3 не є близькими родичами, крім того, перебував на самоізоляції, оскільки проживає з матір`ю похилого віку та у нього були обґрунтовані підстави щодо ризику інфікування або поширення ним інфекційної хвороби та з метою дотримання протиепідемічних заходів на основі зобов`язання особи, оскільки відчував ознаки захворювання.

Від Хлібодарської сільської ради Біляївського району Одеської області надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника.

ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, та надали письмові пояснення, згідно яких вони зазначають, що позивачем не було надано належних доказів для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 . Посилання позивача на причину пропуску строку прийняття спадщини на те, що він не був повідомлений про складений заповіт, а на момент коли він дізнався про спадщину, на території України був введений жорсткий карантин у зв`язку з COVID-19, третя особа вважає не обґрунтованими, у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а карантин на території України було введено на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 з 00 год. 01 хв. 17.03.2020 року. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211, з відповідними подальшими змінами з 29.03.2020 року, передбачалось, що потребують самоізоляції особи: «які мали контакти з хворими на гостру респіраторну хворобу COVID-19, спричинену коронавірусом SARA - CoV-2, або хворіють на зазначену хворобу та не потребують госпіталізації» жодних доказів щодо встановлення вищевказаних фактів щодо позивача, позивачем не було до суду надано. Також, як зазначає в своїх поясненнях ОСОБА_2 , строк подання заяви про прийняття спадщини був з 12.11.2019 року по 12.06.2020 року, а, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року за №211 було заборонено з 12 год. 00 хв. 18.03.2020 року до 24.04.2020 року регулярні та нерегулярні перевезення пасажирів автомобільним транспортом у приміському, міжміському, внутрішньо обласному та міжобласному сполученні, крім перевезення легковими автомобілями, а тому після закінчення вказаної заборони, позивач мав змогу звернутися до державної нотаріальної контори, також вказаною Постановою Кабінету Міністрів України не заборонялась робота державних установ, зокрема Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області. Таким чином, ОСОБА_2 вважає, що позивачем надумані поважність причини пропуску не подання заяви про прийняття спадщини та не пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на подання заяви про прийняття спадщини, а тому у задоволенні позову просить відмовити.

Заслухавши пояснення позивача, третьої особи та її представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , зареєстрованого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 12.11.2019 року, актовий запис №11579.

Після її смерті відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_2 .

Відповідно до заповіту від 01.11.2016 року ОСОБА_3 заповіла ОСОБА_1 належну їй на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_2 .

Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 10.09.2020 року, встановлено що ОСОБА_1 з 05.05.2020 до 15.05.2020 року знаходився на амбулаторному лікуванні у лікаря КНП «ЦПМСД №16 ОМР» з діагнозом гострий трахеобронхіт, лист непрацездатності під час карантину не потребував.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи (ч. 1, 2 ст.1220 ЦК України).

Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно зі ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Частинами 1, 2 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Наслідки пропущення строку для прийняття спадщини визначені ст. 1272 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Разом з тим, ч.3 ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" спадкоємці, які не прийняли спадщину в установлений законом строк, можуть звернутися до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ст. 1272 ЦК України, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності цього Кодексу, а саме з 01.01.2004 року.

Крім того, у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

Саме така правова позиція висловлена Верховним судом України в Постанові від 23.08.2017 року по справі №6-1320цс17.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту, тощо.

Згідно ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст.ст. 76-81 ЦПК України, засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Під час розгляду даної справи, судом було здійснено оцінку кожного аргументу позивача, та доказів по справі. На підставі чого було встановлено, що дані докази та аргументи є належними та допустими, а також відповідають вимогам ст. 95 ЦПК України.

Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Необізнаність є людським фактором, наявність якого не дає змоги володіти певною інформацією через незалежні від волі особи обставини, а тому вона не може бути підтверджена відповідними доказами.

В той же час факт необізнаності особи про наявність спадкового майна може бути спростовано шляхом надання суду інших доказів, що свідчать про протилежні обставини, однак матеріали справи таких доказів не містять.

Разом з тим, Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», з наступними змінами, внесеними згідно з Постановами КМ № 215 від 16.03.2020, № 239 від 25.03.2020, № 241 від 29.03.2020, № 242 від 20.03.2020, № 255 від 02.04.2020, № 262 від 08.04.2020, № 284 від 15.04.2020, № 291 від 22.04.2020, № 313 від 29.04.2020, № 332 від 04.05.2020, № 343 від 04.05.2020, № 377 від 14.05.2020, № 392 від 20.05.2020, № 641 від 22.07.2020, № 760 від 26.08.2020, № 956 від 13.10.2020, № 1100 від 11.11.2020 на усій території України було встановлено карантин з 12 березня 2020 року та продовжено до 31 грудня 2020 року.

На підставі вищевказаної Постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», 12.03.2020 року по 22.05.2020 року, були введені обмеження пересування громадян по місту, між містами, областями та обмежено функціонування усіх державних та приватних органів. З 23.05.2020 року карантинні обмеження були пом`якшенні, проте і досі не зняті.

Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності, надаючи оцінку доказам дослідженим в судовому засіданні, суд вважає, що пропущений позивачем строк звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом, у зв`язку з карантином оголошеним на території України, є поважною причиною, що свідчить про об`єктивну неможливість під час встановленого карантину, звернутися з відповідною заявою до нотаріуса у встановлений законом строк.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне визнати поважними причини пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом спадкоємцем ОСОБА_1 , а тому позов слід задовольнити та визначити позивачу достатній та передбачений Законом додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом, у три місяці.

Керуючись ст. ст. 16, 1217, 1220, 1223, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України, ст. ст. 13, 76-81, 89, 258, 259, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Хлібодарської селищної ради Біляївського району Одеської області, третя особа: ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 (який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , протягом трьох місяців з моменту набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суд вважає за необхідне додатково роз`яснити, що згідно п.3 р. XII «Прикінцеві положення» ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) від 18 червня 2020 року №731-IX, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Повне судове рішення складено 11 грудня 2020 року.

Суддя М.Л. Пасечник