22-ц/804/43/20
266/916/19

П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

16 січня 2020 року Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Мироненко І.П.

суддів: Баркова В.М., Биліни Т.І.

за участі секретаря Сікори М.М.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05 вересня 2019 року, постановленого у складі судді Шишиліна О.Г., повний текст якого складено 16 вересня 2019 року, -

в с т а н о в и в:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів. Просила змінити розмір аліментів та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх синів у твердій грошовій сумі в розмірі 4200 грн. на дітей щомісяця, уточнивши позовні вимоги остаточно просила стягнути аліменти по 2000 грн. на кожну дитину.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 19 квітня 2013 року з ОСОБА_2 на її користь стягнуто аліменти на утримання дітей, сина ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та сина ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) у розмірі по 1000 грн. щомісячно до досягнення дітей повноліття. На даний час суми стягуваних аліментів не вистачає на утримання дітей, які мешкають окремо від батька та потребують матеріальної допомоги зі сторони останнього. Крім того вважає, що матеріальне положення відповідача змінилося.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 13 червня 2019 року позовні вимоги задоволені.

Ухвалою Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 13 серпня 2019 року за заявою відповідача ОСОБА_2 заочне рішення було скасовано, а справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05 вересня 2019 року позовні вимоги задоволені. Збільшено розмір аліментів, стягнутих рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області у справі №266/1407/13-ц від 19 квітня 2013 року шляхом стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання ОСОБА_5 в розмірі 2000 грн. щомісяця та на утримання ОСОБА_6 в розмірі 2000 грн. щомісяця, починаючи з моменту набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

Судове рішення мотивоване тим, що позивачем не доведено обставин зміни матеріального стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них порівняно із становищем, що було покладено в обґрунтування рішення про призначення аліментів. Разом з тим, розмір аліментів раніше визначений судом в розмірі 1000 грн. на кожну дитину є меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та є таким, що суперечить вимогам закону.

Надходження апеляційної скарги до апеляційної інстанції та її короткий зміст

Не погодившись з рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05 вересня 2019 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неповне з`ясування та недоведеність обставин, що мають значення, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати або змінити та збільшити розмір аліментів шляхом утримання з нього на кожну дитину у твердій грошовій сумі по 1200 грн. на кожну дитину.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що на теперішній час він офіційно не працює, має певний щомісячний дохід близько 6000 грн. Оскільки на час винесення судом первісного рішення його дохід був мінливий та нерегулярний, судом з нього було стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі.

Судом стягнуто аліменти фактично у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який на час розгляду справи складав 2118 грн. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 4000 грн. на утримання дітей буде складати майже 70 % його щомісячного доходу. Проте, згідно усталеної судової практики, аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей стягуються, як правило, у розмірі 1/3 частки від доходу відповідача, про що йдеться мова і у положенні ч.5 ст.183 СК України щодо визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Позивачем, у розумінні ст. 192 СК України про зміну розміру аліментів не надано жодного доказу щодо зміни матеріального стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них, порівняно із становищем, що було покладено в обґрунтування рішення про призначенням аліментів. Єдиною підставою на яку послався суд при прийнятті оскаржуваного рішення про збільшення розміру аліментів це внесення змін до законодавства та збільшення мінімального розміру з 30% до 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Аргументи учасників справи

Позивач ОСОБА_1 не скористалась своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не направила, що за положеннями ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

2.Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Позивачка ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, про причини своєї неявки суд не повідомила, заяви про відкладення розгляду не надала.

З огляду на викладене та вимоги ст.ст.371, 372 ЦПК України апеляційний суд розглядає справу за її відсутності.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.264 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_2 , який підтримав доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 2004 року, який було розірвано за рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 01 березня 2019 року.

Від шлюбу мають двох синів ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження.

Рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 19 квітня 2013 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 були стягнуті аліменти на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі по 1000 грн. на кожного щомісячно, починаючи з 26 березня 2013 року і до повноліття.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст.ст.150,180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Відповідно до положень ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною другою ст.182 СК України в редакції Закону України № 2037-VIII від 17 травня 2017 року встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною першої ст.192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Аналогічне роз`яснення міститься у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Таким чином, аналіз змісту ст.192 СК України свідчить про те, що зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до ст.192 СК України.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12 вересня 2018 року у справі № 459/2181/17.

Внесення змін до СК України в частині визначення мінімального розміру аліментів, що мають стягуватися з боржника, з приводу виконання рішення суду, віднесені до повноважень державного виконавця, у провадженні якого перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа про стягнення аліментів.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції встановивши, що позивачкою не доведено обставин, передбачених ст.192 СК України, дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині збільшення розміру аліментів до 2000 грн. лише у зв`язку зі змінами у законодавстві щодо визначення мінімального розміру аліментів.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачкою ОСОБА_1 не було надано суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, якими вона обґрунтовувала заявлені нею вимоги. Разом з цим колегія суддів зауважує, що відповідач визнав, що його щомісячний дохід дозволяє сплачувати аліменти на дітей у розмірі по 1200 грн.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на наведене, оцінюючи досліджені докази у їх сукупності, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідно до п.4 ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог та збільшення розміру аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей з 1000 грн. до 1200 грн. щомісячно.

Розподіл судових витрат

Згідно ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Ураховуючи наведене, судові витрати сплачені у цій справі підлягають перерозподілу.

З відповідача ОСОБА_2 за розгляд справи в суді в дохід держави стягнуто 768 грн. 40 коп.

За подання апеляційної скарги відповідачем сплачено 1152 грн. 60 коп., тому у зв`язку із задоволенням апеляційної скарги і ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог в частині розміру аліментів, ОСОБА_2 слід частково компенсувати судові витрати за сплату судового збору у розмірі 384 грн. 20 коп. за рахунок держави, у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05 вересня 2019 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Збільшити розмір аліментів, стягнутих за рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 19 квітня 2013 року з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_1 , паспорт серія НОМЕР_2 , виданий Першотравневим РВ УМВС України у Донецькій області 29 березня 2002 року, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_3 ) на утримання дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на кожного з 1000 грн. до 1200 (однієї тисячі двісті) грн. щомісячно, починаючи з моменту набрання рішенням законної сили і до досягнення повноліття.

Компенсувати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_1 , паспорт серія НОМЕР_2 , виданий Першотравневим РВ УМВС України у Донецькій області 29 березня 2002 року, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 384 (триста вісімсот чотири) грн. 20 коп. за рахунок держави, у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 21 січня 2020 року.

Головуючий І.П. Мироненко

Судді: В.М. Барков

Т.І. Биліна