ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2020 року м. Харків

Справа № 643/6826/16-ц

Провадження № 22-ц/818/5206/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

секретаря Каплоух Н.Б.,

Учасники справи:

Заявник (позивач): Публічне акціонерне товариство Акціонерного банку "Укргазбанк",

Заінтересовані особи: ОСОБА_1 (відповідач), ОСОБА_2 , приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Самощенко Олена Анатоліївна,

Треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" в особі Харківської обласної дирекції Акціонерного банку "Укргазбанк" на ухвалу Московського районного суду міста Харкова від 14 вересня 2020 року, постановлену суддею Мельниковою І.Д.,

у цивільній справі за заявою Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "Укргазбанк", заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Самощенко Олена Анатоліївна, про зміну способу виконання рішення у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "Укргазбанк" в особі Харківської обласної дирекції Акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

в с т а н о в и в :

У березні 2020 року заявник ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі ХОД звернулося до суду із заявою, у якій просив змінити спосіб виконання судового рішення Московського районного суду міста Харкова від 1 серпня 2017 року по справі №643/6826/16-ц, а саме: реалізацію предмета іпотеки квартири АДРЕСА_1 , що є частиною житлового будинку АДРЕСА_2 та яка належить на праві власності ОСОБА_1 провести шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченого Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього закону.

В обґрунтування заяви посилалося на те, що рішенням суду задоволено позовні вимоги щодо звернення стягнення на предмет іпотеки вищевказаної квартири, шляхом надання позивачу ПАТ АБ «Укргазбанк» права від свого імені продати предмет іпотеки у будь-який спосіб особі покупця на підставі договору купівлі-продажу з наданням банку всіх повноважень продавця. Проте, з відповіді нотаріуса вбачається, що рішення суду не підлягає виконанню, оскільки згідно ст.38 ЗУ «Про іпотеку» передбачено продаж іпотекодавцем від свого імені саме предмету іпотеки, який відповідно до договору іпотеки є будинок літ. «В-5», загальною площею 6422,9 кв.м., що складається з 123 квартир.

Ухвалою Московського районного суду міста Харкова від 14 вересня 2020 року відмовлено в задоволенні заяви АБ "Укргазбанк" про зміну способу виконання рішення суду першої інстанції.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що з матеріалів заяви вбачається, що заявником не надано жодних доказів щодо наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його виконання неможливим у спосіб, встановлений раніше. Нотаріусом не прийнято постанову про відмову у вчинені нотаріальних дій, що дало б можливість оскаржити дії нотаріуса. Крім того, звертаючись із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення суду у справі № 643/6826/16-ц заявник фактично просить змінити резолютивну частину рішення суду, що є неприпустимим.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою ПАТ АБ "Укргазбанк" в особі Харківської обласної дирекції АБ "Укргазбанк" звернулося з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким заяву про зміну способу виконання рішення задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, не надано належної оцінки доводам заявника та порушено норми процесуального права щодо необхідності забезпечення справедливого розгляду.

В обґрунтування скарги викладає ті ж обставини, що і у заяві та зазначає, що у позивача виникли обставини, які роблять неможливим виконання рішення суду.

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст.360 ЦПК України до суду не надходило. Відсутність відзивів на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином та завчасно.

Так, на зазначені в матеріалах справи адреси ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , направлялися судові повістки, які повернулися на адресу суду із відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою».

Згідно п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України вказані учасники справи про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) під час усього розгляду справи не повідомляли.

ПАТ АБ "Украгазбанк", ОСОБА_1 та приватний нотаріус ХМНО Самощенко О.І. завчасно отримали судові повістки у судове засідання призначене на 9 год. 40 хв. 14 грудня 2020 року, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

На підставі наведеного, судова колегія вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що не з`явилися та повідомлялися завчасно і належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та, дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що в червні 2016 року ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулося до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_1 шляхом реалізації предмета іпотеки, надавши позивачу право від свого імені продавати його будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 1 серпня 2017 року позовну заяву АБ «УКРГАЗБАНК» по цивільній справі № 643/6826/16-ц за позовом АБ «УКРГАЗБАНК» - до ОСОБА_1 , треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватний нотаріус ХМНО Самощенко О.А. про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено. Звернуто стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_1 , що є частиною житлового будинку АДРЕСА_2 та яка належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Самощенко О.А. 23.05.2013р.

Реалізацію предмета іпотеки - квартири АДРЕСА_1 , що є частиною житлового будинку АДРЕСА_2 та яка належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Самощенко О.А. 23.05.2013 р. провести шляхом надання Публічному акціонерному товариству АБ «УКРГАЗБАНК» права від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі покупцеві на підставі договору купівлі-продажу за початковою ціною 484 300,00 грн. з наданням АБ «УКРГАЗБАНК» всіх повноважень продавця.

Згідно листа приватного нотаріуса Салиги Н.А. рішення Московського районного суду м. Харкова від 01.08.2017 не підлягає виконанню, оскільки згідно ст.38 ЗУ «Про іпотеку» передбачено продаж іпотекодавцем від свого імені саме предмету іпотеки, який за договором іпотеки укладеного між ВАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 є нерухоме майно житловий будинок літ. В-5, загальною площею 6422,9 кв.м., житловою площею 2285,6 кв.м. 9в будинку 123 квартири), що знаходиться у АДРЕСА_2 .

Частиною 1 статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до частин 1, 3 статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Частиною 3 статті 33 Закону України № 1404-VIII від 02.06.2016 «Про виконавче провадження» визначено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Згідно з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 19 вересня 2018 року у справі № 688/2321/17 (провадження № 61-31504св18), при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

У постанові від 26 вересня 2018 року у справі № 2025/2-10/11 (провадження № 61-24608св18) Верховний Суд також зазначив, що поняття «спосіб» і «порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке реалізується у виконавчому провадженні. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем.

Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, встановленого статтею 16 ЦК України.

Під зміною способу виконання рішення суду необхідно розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у раніше встановлений спосіб.

З наведеного вбачається, що суд може змінити чи встановити спосіб і порядок виконання судового рішення лише у виняткових випадках, за наявності обставин, що ускладнюють його виконання за умови надання достатніх доказів наявності таких обставин.

Чинним законодавством не передбачено чіткого та вичерпного переліку підстав зміни способу та порядку виконання судового рішення. Але змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Частина третя статті 33 Закону України «Про іпотеку» визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду); позасудовий: захист прав нотаріусом (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса) або самозахист (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя).

У статті 39 Закону України «Про іпотеку» зазначено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

За змістом статті 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі, у формі електронних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» з дотриманням вимог цього Закону.

Отже, способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду є: 1) реалізація предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (стаття 39 Закону); 2) продаж предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону).

Зазначене відповідає висновкам, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 310/11024/15-ц, провадження № 14-112цс19.

Отже, при вирішенні питання про встановлення способу і порядку виконання рішення суду, суд повинен з`ясувати обставини, що свідчать про абсолютну неможливість виконання рішення.

Питання щодо встановлення способу і порядку виконання рішення суду може бути розглянуто у виняткових випадках, що обумовлені об`єктивними ускладненнями при виконанні цього рішення. В іншому випадку зацікавлена особа має право звернутися до суду з новим позовом.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції вказав, що зазначені заявником обставини не є такими, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його виконання неможливим у спосіб, встановлений раніше.

Судова колегія вважає, що суд обґрунтовано відхилив доводи банку про те, що відмова приватного нотаріуса Салиги Н.А. від виконання, яку він висловив у своєму листі на адресу ПАТ АБ «Укргазбанк», перешкоджає виконанню рішення суду, оскільки листи нотаріуса не мають правового значення, на відміну від його постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, яка у даному випадку відсутня, не свідчать про неможливість виконання рішення суду.

Суд першої інстанції відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України правильно врахував правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 25.11.2015 у справі № 6-1829цс15, оскільки продаж предмета іпотеки від імені іпотекодержателя врегульовано ст. 38 Закону України «Про іпотеку», тоді як продаж з прилюдних торгів передбачено ст. 39 цього Закону, що свідчить про правильність висновку суду першої інстанції, що фактично поставлене питання про зміну рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Колегія суддів відхиляє посилання заявника на практику Європейського суду з прав людини, оскільки право на справедливий судовий розгляд не спростовує необхідність при цьому діяти відповідно до закону, що у даному випадку не покладає на позивача надмірний процесуальний тягар.

Суд першої інстанції вказав, що, звертаючись із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення суду заявник фактично просить змінити резолютивну частину рішення суду, що є неприпустимим.

Як убачається із поданої Банком заяви заявник просить змінити спосіб виконання судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу спірної квартири на прилюдних торгах замість надання права продажу від свого імені будь-якій особі, оскільки предметом іпотеки згідно з договором іпотеки є багатоквартирний будинок (що складається із 123 квартир), а у рішенні суду - вказана окрема квартира. Тобто Банк пов`язує необхідність зміни способу виконання судового рішення не з обставинами, що перешкоджають його виконанню, а з об`єктом, визначеним у судовому рішенні, який не співпадає з об`єктом, який дійсно є предметом іпотеки. Колегія суддів погоджується із тим, що зазначене не може бути підставою для зміну способу виконання рішення суду.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ПАТ АБ «Укргазбанк».

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновків про те, що оскаржувану ухвалу постановлено без додержанням норм матеріального і процесуального права та певною мірою зводяться до намагання здійснити переоцінку доказів у справі, тоді як при оцінці доказів суд першої інстанції належним чином оцінив усі належні та допустимі докази у їх сукупності, ухвалив судове рішення з належним додержанням норм матеріального і процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на правильність ухваленого судового рішення не впливають, тому підстав для скасування ухвали суду від 14 вересня 2020 року не вбачається.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389,390, 391 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" в особі Харківської обласної дирекції Акціонерного банку "Укргазбанк" - залишити без задоволення.

Ухвалу Московського районного суду міста Харкова від 14 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, у порядку передбаченому ст.389 ЦПК України.

Головуючий С.С. Кругова

Судді Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова

повний текст постанови

складено 14 грудня 2020 року