Дата документу 10.12.2020
Справа № 2-1248/05
Провадження № 6/334/227/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2020 року Ленінський районний суд міста Запоріжжя

у складі: головуючого - судді Ісакова Д.О.,

при секретарі Бараш Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування заяви вказав, що з 0.06.2003 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Від шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_3 .

05.12.2011 року шлюб між ними було розірвано, але вони періодично намагалися помиритися. Мешкали в цей період разом до грудня 2017 року і він добровільно утримував доньку.

Рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя у справі № 334/5153/17 від 06.02.2018 року з нього стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі ј частини з усіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 08.08.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Заявник посилається на те, що з дати набрання вказаним вище рішенням він сплачував аліменти через Укрпошту і у нього ніколи не виникало заборгованості по сплаті аліментів.

Втім, через декілька місяців у 2018 році він отримав позовну заяву про стягнення з нього пені у розмірі 40000 грн. у зв`язку із заборгованістю по сплаті аліментів за виконавчим листом № 2-1248/05 виданим на підставі рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжі від 18.01.2005 року.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_2 отримала два рішення суду та два виконавчих листа про стягнення з нього аліментів на утримання доньки, вона і два рази зверталась до органів виконавчої служби.

З урахуванням викладеного заявник просить визнати виконавчий документ, виданий на підставі рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 18.01.2005 року у цивільній справі № 2-1248/05 про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі Ѕ частини від всіх видів заробітку, але не менше неоподаткованого мінімального доходу громадян щомісячно, починаючи з 15 грудня 2004 року і до 31.08.2007 року, в подальшому у розмірі ј частки до повноліття доньки таким, що не підлягає виконанню.

Сторони в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись, належним чином.

Представник заявника адвокат Єрохіна С.А. надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Заяву підтримала, просила задовольнити її в повному обсязі.

Представник зацікавленої особи ОСОБА_2 адвокат Дерев`янко І.О. подала до суду заперечення на заяву про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, в якому вказала, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 06.06.2003 по 05.12.2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 18.01.2005 року з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 кошти на утримання дитини в розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 15.12.2004 року і до повноліття дитини. Отримано виконавчий лист, який знаходиться на виконання в Комунарському ВДВС у місті Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро).

Відповідно до рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 05.12.2011 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

ОСОБА_2 не проживає разом з ОСОБА_1 та має іншу сім`ю вже більше 10 років.

Відповідно до виконавчого листа від 18.01.2005 року № 2-1248/05 з відповідача на користь позивача нараховувались аліменти в період з 05.03.2005 року по 07.09.2016 року, що вбачається з довідки про доходи, наданої Науково-технічним підприємством «Соціум» та відповідними довідками за роками.

Після 2016 року аліменти перестали надходити від ОСОБА_1 , в зв`язку з чим, не маючи юридичної обізнаності, ОСОБА_2 самостійно звернулась знову із заявою про стягнення аліментів до суду.

Рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 06.02.2018 року у справі № 334/5153/17 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти в розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08.08.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду набрало законної сили, ніким не оскаржувалось. Але, заява до суду про видачу виконавчого листа за цим рішенням суду відсутня, виконавчий лист отримано не було.

Рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 29.11.2018 року у справі № 334/2638/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Комунарський відділ ДВС м.Запоріжжя про стягнення пені за несплату аліментів, винесено рішення про стягнення з відповідача на користь позивача пені із заборгованості за несплату аліментів за період з 01.10.2016 року по 31.03.2018 року у розмірі 9498,15 грн. В цьому судовому процесі інтереси ОСОБА_1 представляв адвокат, отже ОСОБА_1 був обізнаним про хід справи в суді.

За цим рішенням суду було отримано виконавчий лист та пред`явлено його для виконання до органів ДВС а місцем проживання ОСОБА_1 .

В подальшому ОСОБА_1 свої обов`язки по сплаті аліментів в повному обсязі не виконував, через що виникла заборгованість по сплаті аліментів за період з 01.11.2018 року по 01.07.2019 року.

Згідно розрахунку державного виконавця заборгованості державного виконавця Комунарського ВДВС м.Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області заборгованість відповідача становить 20801,36 грн.

Отже, ніякого подвійного стягування за виконавчими листами не проводиться, а тому заява не підлягає задоволенню.

Просить в задоволенні заяві відмовити.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 06.06.2003 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя № 2-3019/11 від 05.12.2011 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Відповідно до рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя № 2-1248/05 від 18.01.2005 року з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі Ѕ частини від всіх видів заробітку, але не менше неоподаткованого мінімального доходу громадян щомісячно, починаючи з 15 грудня 2004 року і до 31.08.2007 року, в подальшому у розмірі ј частки до повноліття доньки

На виконання вказаного рішення стягувачем отримано виконавчий лист № 2-1248/05, який був пред`явлений для виконання до Комунарського ВДВС м.Запоріжжя.

Рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя № 2/334/2556/18 від 29.11.2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Комунарський відділ ДВС м.Запоріжжя про стягнення пені за несплату аліментів, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 пеню із заборгованості за несплату аліментів за період з 012.10.2016 року по 31.03.2018 року у розмірі 9498,15 грн. В цьому судовому процесі інтереси ОСОБА_1 представляв адвокат, отже ОСОБА_1 був обізнаним про хід справи в суді. Крім того, вказаним рішенням встановлено, що «згідно з довідкою про доходи Науково-технічного підприємства «Соціум», наданої ОСОБА_2 , їй дійсно нараховувались аліменти з 05.05.2005 року по 07.09.2016 року, згідно розпорядження № 1171/10 від 05.05.2005 року з доходів ОСОБА_1 , який працював на підприємстві ПНТП «Соціум» на посаді та звільнений 07.09.2016 року. Вказані обставини підтверджуються матеріали цивільної справи № 334/2638/18, яка зберігається в архіві Ленінського районного суду м.Запоріжжя.

08.08.2017 року ОСОБА_2 повторно звернулась до суду із заявою про стягнення с ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 .

Рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 06.02.2018 року у справі № 334/5153/17 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти в розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08.08.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Разом з тим, заявником не надано доказів, що виконавчий лист про стягнення з нього аліментів за рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 06.02.2018 року у справі № 334/5153/17 був пред`явлений до виконання та з нього було стягнуто подвійну суму аліментів.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, статті 18 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 432 ЦПК України визначено, що суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Аналізуючи вказане вище, слід зазначити, що наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після його видачі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на таке пред`явлення.

Отже, законодавець встановлює підстави, за яких суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, зокрема, у разі якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником, чи іншою особою, або з інших причин.

При цьому словосполучення «або з інших причин» не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад, в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 16 ЦК України).

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 81 ЦПК України).

Подавши свої докази, заявник ОСОБА_1 реалізував своє право на доказування і одночасно виконав обов`язок із доказування, оскільки ст.81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу.

Зважаючи на вимогу заявника, суд, враховуючи відсутність наведених заявником підстав для визнання виконавчого листа № 2-1248/05 таким, що не підлягає виконанню, вважає за необхідне відмовити у його задоволенні за недоведеністю та необґрунтованістю.

Керуючись статтями: 258-260, 353, 432 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Cуддя Д.О.Ісаков