Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.01.2020 Справа №607/859/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі головуючого судді Позняка В.М., присяжних Пацалюка Ю.А., Гільтай С.В.,

за участі секретаря судового засідання Свергун Т.В., прокурора Воловник М.В., представника психіатричного закладу - лікаря психіатра Федуника В.В., законного представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , представника адвоката - Беляєвої О.М.,

розглянувши у від критому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за заявою представника Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні Федуника В.В. про госпіталізацію ОСОБА_1 у примусовому порядку, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник - представник Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні (далі - ТОККПНЛ) Федуник В.В. звернувся до суду з заявою про проведення в примусовому порядку госпіталізації ОСОБА_1 , 1974 року народження, проживає в АДРЕСА_1 . В обґрунтування вимог посилається на те, що є достатні підстави для госпіталізації, передбачені законом, а саме, що ОСОБА_1 хворіє важким психічним захворюванням та без проведення стаціонарного лікування вона може вчиняти дії що становлять безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих.

В судовому засіданні представник Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні Федуник В.В. заяву підтримав. Пояснив, що комісією лікарів визначено, що ОСОБА_1 хворіє тяжким психічним захворюванням - маячний розлад. Під час визначення діагнозу комісія лікарів обстежувала ОСОБА_1 , а також досліджувала інформацію, яку повідомляла її матір, документи представлені матір`ю щодо поведінки ОСОБА_1 . Зазначає, що поведінка ОСОБА_1 під час перебування в лікарні міняється кожної години, увага не стійка, мислення сповільнене, розірване. У критичних ситуаціях, таких як судове засідання, вона може мобілізувати свою волю поводитися адекватно. Звертає увагу, що про загострення хвороби та необхідність лікування свідчить і та обставина, що за останні чотири місяці неповнолітній син ОСОБА_1 , який перебуває на її утриманні та вихованні двічі перебував в реанімаційному відділенні лікарні. Зазначає, що лікування ОСОБА_1 може відбуватися тільки в умовах стаціонару, так як лікарські препарати слід приймати під наглядом лікарів, для того, щоби слідкувати за реакцією. Вважає, що без проходження курсу лікування, поведінка ОСОБА_1 може завдати шкоди для оточуючих - її сина, та матері, про що свідчать їх неодноразові конфлікти, побиття мами в присутності сина а також її відношення до малолітнього сина.

В судовому засіданні законний представник ОСОБА_1 - її матір ОСОБА_2 заяву про примусову госпіталізацію підтримала. Пояснила, що вона проживає разом із дочкою ОСОБА_1 та її сином. Протягом останніх чотирьох місяців поведінка дочки дуже змінилася, стала дивною. Часто виникає агресія до сина та неї. Зокрема, такий факт мав місце в листопаді 2019 року, в грудні 2019 року, у зв`язку із чим вона викликала поліцію. Так, 16 листопада 2019 року вона почула крики онука, побігла в кімнату і побачила, що він лежить під дверима, сказав що мама його швирнула. 02 грудня 2019 року вона почула крики онука «бабцю рятуй», коли вона забігла в кімнату то побачила, що ОСОБА_8 лежить на ліжку, а ОСОБА_1 його коліном притискає до ліжка і заливає холодним чаєм. Вона відтягнула дочку, а та нанесла їй тілесні ушкодження, у зв`язку із чим зверталася до поліції. Крім того, був випадок у січні, коли онук говорив про те, що мама накурилася, потім його побила і через те купила йому навушники. Також, дочка без причин нищить речі, зокрема, порізала шапку, поламала камфори, розетки. Трапляється, що може цілий день із Владом не розмовляти, штовхає його. Також повідомила, що онуку дев`ять років, дочка до нього ставиться як до дорослого, він сам собі вже вводить лікарства. Крім того, дочека намагається лікувати хворобу сина в домашніх умовах, а не звертатися до лікарів, та був випадок, що лікарів для племінника викликали в присутності поліції, оскільки сама вона не дозволяла це робити. Зазначила, що вона любить свою дочку, однак для її ж блага, а також для блага онука, бажає, щоб дочка пройшла відповідний курс лікування.

Прокурор в судовому засіданні заяву про госпіталізацію у примусовому порядку в Тернопільську обласну комунальну клінічну психоневрологічну лікарню без згоди ОСОБА_1 підтримала, висловивши думку про доцільність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку, зважаючи на встановлений лікарями діагноз.

ОСОБА_1 суду пояснила, що вважає себе абсолютно здоровою. Висновки лікарів є неправдивими. Зазначила, що її мати є особою старшого віку, тому її висновки та дії є неадекватними. Вона нав`язує їй свої методи виховання сина, з якими вона не згідна, та які є застарілими, тому вона обмежує їх спілкування. Зазначає, що всі пояснення лікарів, матері та її сестри не підтверджені будь-якими доказами. Вона належним чином піклується про свого сина, намагається дотримуватися правил харчування щодо його стану здоров`я. Оскільки вона є матір`ю, то саме вона уповноважена визначати прийоми лікування неповнолітнього. Вона із матір`ю не конфліктує, навпаки, матір недочуває, в неї можуть бути психічні відхилення, тому вона викликала їй лікарів.

Представник ОСОБА_1 адвокат Беляєва О.М. просить суд відмовити в задоволенні заяви лікаря психіатра. Зазначила, що матеріали справи не містять доказів, що лікування ОСОБА_1 можливе тільки в умовах стаціонару.

Свідок ОСОБА_5 суду показала, що вона є сестрою ОСОБА_1 протягом останнього часу вона помітила, що поведінка її сестри дуже змінилася, стала дивною. Сестра стала дуже конфліктною та дратівливою та вважає таку поведінку психічним захворюванням. Зокрема, були випадки побиття мами, знищення речей, вона викидає мамині продукти та особисті речі на город, ламає без причини речі, про що вона знає зі слів матері. Дивну поведінку бачить і з спілкування з сестрою. ЇЇ племінник говорив, що мама його побила, а потім купила навушники за це. Інсулін її племінник вводить собі сам. Вона бачить, що племінник в бабусі бачить захист від дій ОСОБА_1 . Крім того, сестра намагається лікувати хворобу сина в домашніх умовах, а не звертатися до лікарів, та був випадок, що лікарів для племінника викликали в присутності поліції.

Із досліджених в судовому засіданні висновку експерта №1206 від 03.12.2019 року, витягу з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань від 09.12.2019 року, інформації Тернопільського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області видно, що ОСОБА_2 23.11.2019 року та 02.12.2019 року зверталася в поліцію з приводу насильства ОСОБА_7 відносно сина ОСОБА_8 а також нанесення їй тілесних ушкоджень.

Крім того, із рішення комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 29 листопада 2019 року №394 видно, що 26.11.2019 року спеціалістами служби у справах неповнолітніх та дітей спільно із фахівцями Тернопільського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді працівниками поліції здійснено візит в сім`ю ОСОБА_1 . У розмові з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 підтверджено факт домашнього насильства психологічного спрямування який вчинила ОСОБА_1 відносно свого сина ОСОБА_11 .

Як видно із витягу із медичної карти стаціонарного хворого, ОСОБА_8 хворіє цукровим діабетом І типу, важка форма.

Відповідно до висновку лікарів психіатрів від 17.01.2020 року, в приймальне відділення КНП «Тернопільської обласної клінічної психоневрологічної лікарні» ТОР поступила ОСОБА_1 самостійно з діагнозом Маячний розлад. Була оглянута лікарем психіатром ОСОБА_12 та направлена в 6-те психіатричне відділення ТОКПЛ. На час огляду - свідомість збережена, в мовний контакт вступає неохоче, відповіді після декількох повторень, вибіркові. Висловлює маячні ідеї, відношення, стосунку, шкоди. Мислення сповільнене, розірване. Увага не стійка. Орієнтована достатньо. Критика до свого стану формальна. З анамнезу відомо, що неодноразово погрожувала та била свою матір, писала в різні інстанції, що її мати психічно хвора. Також не дає можливості лікувати її сина, який страждає на важку форму цукрового діабету. Враховуючи анамнестичні відомості, психічний стан при поступленні, комісія лікарів психіатрів прийшла до висновку, що ОСОБА_1 страждає психічним захворюванням у вигляді Маячного розладу.

Відповідно до вимог ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 року, особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих.

Закон України «Про психіатричну допомогу» виходить із презумпції психічного здоров`я особи і таких принципів надання психіатричної допомоги, як законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та необхідності й достатності заходів лікування з мінімальними соціально-правовими обмеженнями.

Стаття 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод захищає одне з найголовніших прав людини-право на свободу, п."е" цієї статті дозволяє законне затримання психічно хворих як з метою їх ізоляції від суспільства, так і з метою покращення їх стану.

Так, у ст.5 Конвенції встановлено, які вимоги повинні бути дотримані, при затриманні особи, як душевнохворої, а саме: необхідно довести стан психічного розладу; розлад повинен бути таким і такої інтенсивності, щоб було виправданим поміщення особи до лікарні; знаходження в лікарні не може продовжуватися при припиненні такого розладу. Ці ж принципи повинні бути дотримані і при вирішенні питання про госпіталізацію особи в психіатричний заклад в примусовому порядку.

Наданими суду поясненнями лікаря-психіатра, законного представника особи ОСОБА_2 , показаннями свідка ОСОБА_5 , письмовими доказами - висновком лікарів психіатрів від 17.01.2020 року, висновком експерта №1206 від 03.12.2019 року, витягом з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань від 09.12.2019 року, інформацією Тернопільського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області, рішення комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 29 листопада 2019 року №394, медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_8 , суд вважає підтвердженими обставини, які свідчать про те, що ОСОБА_1 хворіє важким психічним захворюванням, лікування можливе лише в стаціонарних умовах, ОСОБА_1 внаслідок захворювання може вчиняти дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих.

Аналізуючи в сукупності вищенаведені обставини, суд вважає, що слід помістити ОСОБА_1 без її усвідомленої згоди на стаціонарне лікування до Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 259, 263 268, 272, 273, 342, 352, 354, 430 ЦПК України, ст. ст. 14, 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 року, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву лікаря-психіатра Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні про госпіталізацію ОСОБА_1 , 1974 року народження, жителька АДРЕСА_1 , до психіатричного закладу у примусовому порядку - задовольнити.

Госпіталізувати ОСОБА_1 , 1974 року народження, у примусовому порядку в Тернопільську обласну комунальну клінічну психоневрологічну лікарню для надання відповідної психіатричної допомоги в умовах стаціонарного лікування.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Копію рішення суду вручити або надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Повний текст виготовлено 21 січня 2020 року.

Головуючий суддя: Позняк В.М.

Присяжні: Пацалюк Ю.А.

Гільтай С.В.