Провадження № 4-с/522/142/20
УХВАЛА

30 жовтня 2020 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючої судді Шенцевої О.П.,

при секретарі Соболевій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Джміль Олександра Олександровича, зацікавлена особа: ОСОБА_2 , -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_1 зі скаргою на дії державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Джміль Олександра Олександровича.

В скарзі заявник просить суд визнати дії державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Джміль Олександра Олександровича неправомірними; зобов`язати державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Джміль Олександра Олександровича зробити перерахунок по сплаті аліментів ОСОБА_1 з урахуванням доданих до скарги квитанцій та виписок по надходженням по картці «Юніор» на ім`я доньки ОСОБА_3 за період з 23.06.2017 року по 01.08.2020 року; визнати незаконною та скасувати постанову від 22.07.2020 року ВП 59769583 про звернення стягнення на заробітну плату ОСОБА_1 ; визнати незаконною та скасувати постанову від 17.07.2020 року ВП 59769583 про арешт майна боржника ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 23 вересня 2020 року відкрито провадження по справі та витребувано матеріали виконавчого провадження.

У судовому засіданні заявник та його представник скаргу підтримали, просили її задовольнити.

Державний виконавець Джміль О.О. у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні скарги, надавши письмові заперечення.

Зацікавлена особа: ОСОБА_2 у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні скарги.

Суд дослідивши матеріали справи, витребувані матеріали виконавчого провадження, заслухавши пояснення сторін, прийшов до висновку про відмову у задоволенні скарги.

Відповідно до ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень.

Відповідно до ст. 129 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР '-Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції» (далі Конвенція).

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження - як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ст. 11, 18 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" боржник зобов`язаний, зокрема: утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

Судом встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 23 квітня 2019 року по справі № 522/11511/17стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку чи доходів відповідача, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня подачі до суду позовної заяви, а саме з 23.06.2017 року і до досягнення старшою дитиною повноліття, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_3 , а з 01.09.2024 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 1/4 від усіх видів заробітку чи доходів боржника, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку.

10.07.2019 року Приморським районним судом м. Одеси був виданий виконавчий лист на виконання вищевказаного рішення суду.

12.08.2019 року було відкрито виконавче провадження, за заявою ОСОБА_2 від 09.08.2019 року. Також, ОСОБА_2 09.08.2019 року подала заяву про переказ коштів на її карту в ПАТ «Держаний ощадний банк України».

12.08.2018 року державним виконавцем Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Джміль О.О. була складена Довідка-розрахунок заборгованості по аліментам.

13.08.2019 року ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами виконавчого провадження.

Під час проведення виконавчих дій боржником ОСОБА_1 була частково сплачена заборгованість по аліментам.

Так, матеріали виконавчого провадження містять Довідку-розрахунок заборгованості по аліментам від 17.07.2020 року, відповідно до якої заборгованість з 01.09.2019 року по 30.06.2020 рік станом на 30.06.2020 року складає 59 026,06 гривень.

Постановою державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Джміль О.О. від 17.07.2020 року встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, до погашення заборгованості по сплаті аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа № 522/11511/17 від 10.07.2019 року.

Постановою державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Джміль О.О. від 17.07.2020 року встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами, до погашення заборгованості по сплаті аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа № 522/11511/17 від 10.07.2019 року.

Постановою державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Джміль О.О. від 17.07.2020 року встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві полювання, до погашення заборгованості по сплаті аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа № 522/11511/17 від 10.07.2019 року.

Постановою державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Джміль О.О. від 17.07.2020 року встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, до погашення заборгованості по сплаті аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа № 522/11511/17 від 10.07.2019 року.

Крім того, постановою державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Джміль О.О. від 22.07.2020 року звернуто стягнення на дохід боржника.

З матеріалів справи вбачається, що на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в АТ КБ «ПриватБанк» відкрита банківська картка «Юніор», на яку ОСОБА_1 перераховує грошові кошті.

З матеріалів виконавчого провадження також вбачається, що ОСОБА_2 неодноразово зверталась до державного виконавця з заявами щодо перерахунку аліментів на її рахунок в ПАТ «Держаний ощадний банк України».

Посилання скаржника на те, що він сплачує аліменти за рішенням суду на банківську картку «Юніор» відкритою на ім`я ОСОБА_3 , не можуть бути прийняти до уваги як обґрунтування вимог скарги.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 23 квітня 2019 року по справі № 522/11511/17стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , 25.04.2016 року.

ОСОБА_2 були надані банківські реквізити для перерахування аліментів згідно рішення суду на її користь, але всупереч цьому, ОСОБА_1 перераховує грошові кошти на банківську картку «Юніор» відкритою на ім`я ОСОБА_3 .

Матеріали справи та виконавчого провадження не місять доказів сплати аліментів у повному обсязі ОСОБА_2 на утримання дітей.

Навпаки, з матеріалів виконавчого провадження вбачається заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів.

На підставі наведеного, суд вважає, що дії державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Джміль О.О. є правомірними, підстав для скасування та визнання незаконними постанов від 22.07.2020 року ВП 59769583 про звернення стягнення на заробітну плату та від 17.07.2020 року ВП 59769583 про арешт майна боржника не має.

Позиція скаржника про те, що з вказаних ним підстав дії державного виконавця не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження» є недоведеною та безпідставною.

Відповідно, судом встановлена правомірність дій державного виконавця і останні не можуть бути визнані протиправними лише з формальних міркувань скаржника.

Будь-які докази, які вказували б на порушення державним виконавцем чинного законодавства прав боржника як сторони виконавчого провадження щодо виконання рішення суду, не встановлено.

Відповідно до ч. З ст. 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

У зв`язку з цим, суд доходить висновку, що оскаржувані рішення та дії державного виконавця були прийняті відповідно до закону, в межах повноважень виконавця, а тому суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Відповідно до ст. 452 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

На підставі ст. 451 ЦПК України, ст. ст. 18, 26, 27, 42, 45, 49. 50, 56 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), зацікавлена особа: ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в п`ятнадцятиденний строк апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду.

Суддя