Справа № 167/1664/19 Провадження №4-с/167/1/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2020 року Рожищенський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - Сіліча І.І.

секретаря судового засідання Матвійчук Л.О.

з участю скаржника - ОСОБА_1

стягувача - ОСОБА_2

представника стягувача - ОСОБА_3 . ОСОБА_4 .

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Рожище скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області щодо неправомірного розрахунку заборгованості по аліментах, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області щодо неправомірного розрахунку заборгованості по аліментах.

Стислий виклад позиції скаржника, особи, дії якої оскаржуються, стягувача, представника сягувача.

ОСОБА_1 свої вимоги мотивував тим, що рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 10.08.2016 року з нього на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. щомісячно на утримання малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі цього рішення з нього примусово проводилися стягнення аліментів на користь стягувачки ОСОБА_2 ..

У травні 2017 року стягувачка ОСОБА_2 звернулася до Луцького районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Волинській області з заявою про повернення їй виконавчого листа, у зв`язку з чим 24 травня 2017 року державним виконавцем була винесена постанова про повернення стягувачці виконавчого документа: виконавчого листа №167/755/16-ц, виданого 26 серпня 2016 року Рожищенським районним судом Волинської області, припинено примусове виконання рішення суду, на підставі якого був виданий виконавчий лист.

24 травня 2017 року державним виконавцем Луцького районного відділу ДВС винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу ОСОБА_2 .. У зв`язку з цим стягнення аліментів з його заробітної плати у примусовому порядку не проводилося.

На час повернення стягувачу виконавчого документа заборгованості по сплаті аліментів у нього не було.

28 листопада 2019 року він отримав постанову старшого державного виконавця Придніпровському відділі ДВС міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області Расторгуєва С.С. від 12.11.2019 року про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом, виданим 26 серпня 2016 року на підставі вищеописаного рішення суду від 10.08.2016 року у справі №167/755/16-ц. В цей же день він отримав і розрахунок зі сплати аліментів згідно цього виконавчого листа.

Ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження, він з`ясував, що державний виконавець Расторгуєв С.С. розпочав 12.11.2019 року примусове виконання рішення суду на підставі виконавчого листа за заявою стягувачки. Зі змісту розрахунку йому стало зрозумілим, що він є боржником по сплаті аліментів і розмір його заборгованості складає за період з 25 травня 2017 року по жовтень 2019 року 96541,01 грн., що стало приводом для звернення до суду з даною скаргою про визнання неправомірними дій старшого державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області Расторгуєва С.С. при виконанні виконавчого провадження №60569174 у частині складення ним цього розрахунку.

Скаржник вважає, що вказаний розрахунок зроблений без дотримання вимог законодавства, виконавець не перевіряв факти сплати аліментів за даний період, а також фактичних обставин відсутності підстав для сплати аліментів, так як з часу відкликання виконавчого листа стягувачем ОСОБА_2 , він разом з дружиною та дітьми почали проживати в м.Черкаси, де проживали до червня 2019 року, вели спільне господарство. Він як чоловік утримував сім`ю, був постійно працевлаштований та забезпечував її матеріально. Від утримання дітей не ухилявся. Тому в нього не могло виникнути заборгованості за аліментами за минулий час і він не є боржником по сплаті аліментів. А тому просить визнати дії старшого державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області Расторгуєва С.С. щодо здійснення розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_1 за виконавчим листом №167/755/16-ц виданого 26 серпня 2016 року Рожищенським районним судом Волинської області за період з 25 травня 2017 року по 01 листопада 2019 року, неправомірними та скасувати даний розрахунок.

У судовому засіданні скаржник ОСОБА_1 повністю підтримав вимоги скарги, просив задовольнити вимоги, викладені у своїй скарзі.

Стягувач ОСОБА_2 в задоволенні скарги просила відмовити. Разом з тим суду пояснила, що дійсно проживала з ОСОБА_1 в м.Черкаси, діти відвідували там дошкільний навчальний заклад. Продукти харчування та одяг купувала собі сама, за власні кошти та кошти, які передавала мати. ОСОБА_1 сплачував комунальні послуги та орендну плату за квартиру. Крім того, під час спільного проживання, вона на три, чотири місяці їздила в село до матері і ОСОБА_1 передавав їй незначні кошти.

Представник стягувача Бордюженко Е. ОСОБА_4 . в судовому засіданні просила в задоволенні скарги відмовити, оскільки скарга є безпідставною, не вмотивованою та такою, що не відповідає вимогам законодавства.

Старший державний виконавець в судове засідання не з`явився, подав до суду відзив на скаргу, в якій просив в задоволенні скарги відмовити вказавши, що розрахунок заборгованості був складений відповідно до статей Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень. Розгляд справи просить проводити у його відсутності (а.с.50-52).

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Фактичні обставини справи, встановлені судом та мотиви суду.

Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що відповідно до рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 10.08.2016 року, справа №167/755/16-ц, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частини від його доходу щомісячно на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 19.07.2016 року.

З метою виконання вказаного рішення був виданий виконавчий лист стягувачу, який знаходився на виконанні у Луцькому районному відділі ДВС ГТУЮ у Волинській області та на підставі письмової вимоги стягувача ОСОБА_2 , постановою від 24.05.2017 року повернутий останній.

12.11.2019 року старшим державним виконавцем Придніпровського відділу ДВС міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області Расторгуєвим С.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №60569174 на підставі заяви про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого листа №167/755/16-ц, виданого 28.11.2016 року.

Судом встановлено, що заява подана стягувачем ОСОБА_2 , в якій остання просить прийняти до виконання виконавчий лист №167/755/16-ц та здійснити перерахунок заборгованості по аліментах з травня 2017 року (а.с.6). Повідомляє, що боржник проживає в АДРЕСА_1 та працює на посаді заступника керівника ТзОВ «Кемікал елементс юкрейн».

В рамках вказаного виконавчого провадження старшим державним виконавцем Придніпровського віділу ДВС м.Черкаси ГТУЮ у Черкаській області Расторгуєвим С.С. проведено розрахунок зі сплати аліментів згідно виконавчого листа №167/755/16-ц від 10.08.2016 року, виданого Рожищенським районним судом, про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 .. З розрахунку вбачається, що виконавцем нараховано борг з 25.05.2017 року по жовтень 2019 року, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання, на суму 96541,01 (а.с.5).

Скаржиником ОСОБА_1 оскаржуються дії старшого державного виконавця Придніпровського відділу ДВС міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області Расторгуєва С.С. з приводу нарахування вказаної у розрахунку заборгованості за виконавчим листом за минулий час, оскільки вважає їх такими, що суперечать закону.

Оцінка суду.

Вислухавши аргументи учасників справи, дослідивши та оцінивши здобуті в судовому засіданні докази, суд приходить до наступних висновків.

Із матеріалів справи встановлено, що заявником подано скаргу на дії державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Відповідно до ст.447 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно з ч. 1 ст. 448 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до вимог ч.2 ст.3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З положень ч.ч.1, 2 ст.55 Конституції України вбачається, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Отже, гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців. Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно з ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Ст.2 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад, визначених у даній статті, зокрема, забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно з ч.1 ст.6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до вимог ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Зокрема, він здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Ч.3 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

За правилами ст.ст.195, 196 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається державним виконавцем виходячи з фактичного заробітку (доходу), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилося, або одержуваного ним на момент визначення розміру заборгованості. Якщо боржник у цей період та на час визначення заборгованості не працював, така заборгованість визначається виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості.

Відповідно до ч.1 ст.194 Сімейного кодексуУкраїни (вредакції, яка діялана часвідкриття виконавчого провадження) аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання.

Судом встановлено, що скаржник з розрахунком заборгованості не погоджується, так як вважає, що з його сторони не було жодних дій, спрямованих на ухилення від сплати аліментів, на час повернення виконавчого листа у 2017 році за вимогою самої стягувачки ОСОБА_2 та після цього. Він постійно працював, заборгованості зі сплати аліментів у 2017 році не мав. Тобто, з 2017 року по 2019 рік аліменти не стягувалися з нього не з його вини, а це було волевиявленням самої ОСОБА_2 і вона жодних дій для стягнення аліментів не тільки не вживала, а, навпаки, вчинила дії з метою припинення такого стягнення, звернувшись із заявою до державного виконавця про повернення їй виконавчого документа.

Аналізуючи вимоги ст.194 СК України в сукупності з іншими вищеописаними нормами, слід прийти до висновку, що аліменти за минулий час за виконавчим листом можуть бути стягнуті державним виконавцем. У кожному конкретному випадку при вирішенні питання про нарахування аліментів за минулий час потрібно враховувати як і чинне законодавство: Закон України "Про виконавче провадженння", Сімейний кодекс України, Інструкцію з організації примусового виконання рішень, так і з`ясовувати фактичні обставини справи, в тому числі причини непред`явлення виконавчого листа до виконання, чи була можливість його пред`явити, чи ухилявся боржник від такої сплати, або ж навпаки сплачував аліменти добровільно, чи не перебував боржник у розшуку. Саме на це звернуто увагу і в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», де в п.3 зазначено, що при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій. Однак, як встановлено з оглянутого в судовому засіданні виконавчого провадження (а.с.36-49), аліменти за минулий час нараховуються та стягуються автоматично, якщо про це просить стягувач у своїй заяві, без встановлення підстав для її нарахування.

Такі дії державного виконавця суперечать вимогам р. ХVІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, в якому як визначені вимоги до заяви про примусове виконання рішення та даних, які повинні бути зазначені в ній, так і обов`язки державного виконавця при відкритті провадження перевірити дотримання цих вимог (п. 1). Розрахунок заборгованості та стягнення аліментів за минулий час відповідно до п.4 вказаного розділу проводиться на підставі відомостей, отриманих як від боржника, так і від стягувача, однак останні не викликалися до виконавця з метою отримання зазначеної інформації.

Вказане свідчить про недотримання державним виконавцем при нарахуванні заборгованості за аліментами вимог ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» про неупереджене, ефективне, своєчасне і в повному обсязі вчинення виконавчих дій та порушення принципу рівності сторін, де позиція боржника взагалі не була врахована та перевірена. Суд також звертає увагу на те, що державний виконавець, нарахувавши самостійно, без встановлення вищезазначених обставин таку заборгованість, не ознайомив з її розміром сторін.

За таких обставин, суд приходить до висновку про доведеність доводів скаржника про те, що мало місце порушення його прав та недотримання вимог законодавства, в тому числі Сімейного кодексу України, при нарахуванні йому аліментів за минулий час, які виконавець визначає як заборгованість зі сплати аліментів, а тому дії старшого державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області Расторгуєва С.С. при воконанні виконавчого провадження №60569174 у частині складення розрахунку зі сплати аліментів за період з 25 травня 2017 року по 01 листопада 2019 року в сумі 96541,01 грн. згідно виконавчого листа №167/755/16-ц, виданого 26 серпня 2016 року на підставі рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 10.08.2016 року у справі №167/755/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей, слід визнати неправомірними, а скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

На підставі викладено, ст.ст. 3, 19, 55 Конституції України, ст.ст.194, 195, 196 Сімейного кодексу України, ст.ст.1, 2, 6, 18, 71 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що діяла станом на 12.06.2018 р., ст.ст. 447, 448 Цивільного процесуального кодексу України, р. ХVІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, керуючись ст.ст. 260, 263, 450, 451 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області щодо неправомірного розрахунку заборгованості по аліментах задовольнити.

Визнати дії старшого державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області Расторгуєва С.С. щодо здійснення розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_1 за виконавчим листом №167/755/16-ц виданого 26 серпня 2016 року Рожищенським районним судом Волинської області за період з 25 травня 2017 року по 01 листопада 2019 року, неправомірними.

Скасувати розрахунок заборгованості зі сплати аліментів з гр. ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 за період з 25.05.2017 року по 01.11.2019 року в сумі 96541,01 грн..

Ухвала суду може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається до Волинського апеляційного через Рожищенський районний суд Волинської області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Скаржник (боржник): ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , житель АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Стягувач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителька с.Трилісці Рожищенського району Волинської області.

Орган державної виконавчої служби: Придніпровський відділ державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області (18001, м.Черкаси, пр-т Хіміків, 50 Черкаська область).

Представник стягувача: адвокат Бордюженко Елла Ростиславівна, адреса: АДРЕСА_3 .

Повний текст ухвали складено 22.01.2020 року.

СУДДЯ: І.І.Сіліч