Справа №428/8395/20
Провадження №6/428/299/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2020 року Сєвєродонецький міський суд

Луганської області у складі:

головуючого судді Юзефовича І.О.

при секретарі Гуртовій К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку подання старшого державного виконавця Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Бондаренко Тетяни, стягувач Головне управління ДФС у Луганській області, боржник ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління ДПС у Луганській області, про заміну сторони виконавчого провадження,

встановив:

Старший державний виконавець Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Бондаренко Тетяна звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з заявою про заміну сторони виконавчого провадження, стягувач Головне управління ДФС у Луганській області, боржник ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління ДПС у Луганській області, мотивуючи вимоги тим, що в провадженні Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) перебуває виконавче провадження №59051802 від 08.05.2019р. з примусового виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-1767-25У від 21.11.2018р., яка видана Головним управлінням ДФС у Луганській області про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості зі сплати єдиного соціального внеску у розмірі 28207,93грн. на користь Головного управління ДФС у Луганській області.

Відповідно до частин першої, другої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких, видано виконавчий документ. Відповідно до частини 5 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. За законом на стадії виконавчого провадження можлива заміна однієї сторони провадження іншою. Така заміна є прийнятною, серед іншого, у правовідносинах, що допускають правонаступництво. Відповідно до приписів статті 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. З огляду на вищезазначені норми законодавства, державний виконавець, як учасник виконавчого провадження наділений повноваженнями звертатись до суду із заявою (поданням) про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником. Головне управління ДФС у Луганській області () виступає стороною.

Відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України «Про реформування територіальних органів Державної фіскальної служби» № 296 від 28.03.2018 року, згідно із Положенням про Державну фіскальну службу України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження положень про Головні управління ДФС в областях та м. Києві» № 80 від 01.02.2019 року (надалі Наказ № 80») було, зокрема, затверджено Положення про Головне управління ДФС у Луганській області (надалі ГУ ДФС у Луганській області). Пункт 1 Положення визначає, що ГУ ДФС у Луганській області є правонаступником усіх прав та обов`язків ряду Державних податкових інспекцій. Постановою Кабінету Міністрів України «Про утворення Державної податкової служби України» №1200 від 18.12.2018 року визначено, що державна податкова служба України є правонаступником прав та обов`язків реорганізованої Державної фіскальної служби України у відповідних сферах діяльності. Державна податкова служба України зареєстрована як юридична особа публічного права і включена до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань згідно Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» за ідентифікаційним кодом 43005393. Постановою Кабінету Міністрів України «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» № 537 від 19.06.2019 року утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби та реорганізовано територіальні органи Державної фіскальної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної податкової служби. Зокрема, згідно з додатками 1 та 2 вищевказаної Постанови, утворено Головне управління ДПС у Луганській області, до якого приєднано Головне управління ДФС у Луганській області. Пунктом 4 вищевказаної Постанови утворені територіальні органи Державної податкової служби визначено правонаступниками відповідних територіальних органів Державної фіскальної служби. Головне управління ДПС у Луганській області зареєстровано як юридичну особу публічного права і включено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань згідно Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» за ідентифікаційним кодом 43143746. Наказом Державної податкової служби України «Про затвердження Положення про територіальні органи ДПС» № 14 від 12.07.2019 року затверджено Положення про Головне управління ДПС у Луганській області, відповідно до якого Головне управління ДПС у Луганській області є правонаступником усіх прав та обов`язків Головного управління ДФС у Луганській області. Наказом Головного управління ДПС у Луганській області «Про початок діяльності Державної податкової служби України» № 36 від 28.08.2019 року, розпочато виконання Головним управлінням ДПС у Луганській області функцій і повноважень Головного управління ДФС у Луганській області, яке реорганізується шляхом приєднання до Головного управління ДПС у Луганській області.

Старший державний виконавець Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Бондаренко Тетяна просить суд замінити сторону виконавчого провадження №59051802 від 08.05.2019р. з примусового виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-1767-25У від 21.11.2018р., яка видана Головним управлінням ДФС у Луганській області про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості зі сплати єдиного соціального внеску у розмірі 28207,93грн. Головне управління ДФС у Луганській області () його правонаступником Головним управлінням ДПС у Луганській області ().

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином.

Вивчивши заяву, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до ч.1,2 статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Суд звертає увагу на те, що вищевказаний перелік правовідносин, який підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства є вичерпним.

Разом з тим, відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Акти, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, установлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до статті 55 Конституції України. Для реалізації кожним конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні утворено систему адміністративних судів.

Конституційний Суд України у рішенні від 14.12.2011 року № 19-рп/2011 надав конституційне тлумачення положень частини другої статті 55 Конституції України. Так, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Конституційний Суд України зазначив, що КАС України регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб`єктом владних повноважень управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів.

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 25.11.1997 року № 6-зп сформулював правову позицію, за якою удосконалення законодавства в контексті статті 55 Конституції України має бути поступовою тенденцією, спрямованою на розширення судового захисту прав і свобод людини, зокрема судового контролю за правомірністю й обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень (пункт 2 мотивувальної частини). Ця правова позиція кореспондується з положеннями статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року щодо ефективного засобу юридичного захисту від порушень, вчинених особами, які здійснюють свої офіційні повноваження.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно із частиною першою статті 4 КАС України адміністративна справа це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, тобто спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

З частини першої статті 2 КАС України вбачається, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, суд зазначає, що критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

З матеріалів заяви вбачається, що дані правовідносини виникли у зв`язку з необхідністю виконання вимоги №Ф-1767-25У від 21.11.2018р., яка видана Головним управлінням ДФС у Луганській області, про стягнення з ОСОБА_1 недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску у розмірі 28207,93грн.

Відповідно до абзацу 3 пункту 1 частини 1 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою-підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців).

Частиною 1 статті 12 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено, що завданнями центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, є забезпечення адміністрування єдиного внеску шляхом його збору, ведення обліку надходжень від його сплати та здійснення контролю за сплатою єдиного внеску.

Згідно із пунктом 7 частини 1 статті 13 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», податкові органи мають право стягувати з платників несплачені суми єдиного внеску.

Відповідно до ч.1 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», рішення, прийняті податковими органами та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.

Абзацами 4 та 5 частини 4 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено, що податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає в паперовій та/або електронній формі платникам єдиного внеску вимогу про сплату недоїмки з єдиного внеску. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Отже, з системного аналізу наведених норм вбачається, що за своєю правовою природою вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом, тобто підлягає обов`язковому виконанню для особи якої вона стосується, та видається податковим органом з метою здійснення ним своїх владних (управлінських) функцій з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Враховуючи наведене, усі правовідносини, що виникають з приводу винесення, оскарження та виконання вимоги про сплату недоїмки, є публічно-правовими, та підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства відповідними окружними адміністративними судами.

Отже, суд дійшов висновку, що заява старшого державного виконавця Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Бондаренко Тетяни про заміну сторони у виконавчому провадженні з примусового виконання вимоги №Ф-1767-25У від 21.11.2018р., яка видана Головним управлінням ДФС у Луганській області про стягнення з ОСОБА_1 недоїмки у розмірі 28207,93грн., не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, що має наслідком закриття провадження у справі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. 255, 258, 260, 261, 353-355 ЦПК України, суд

ухвалив:

Закрити провадження у цивільній справі справі за заявою старшого державного виконавця Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Бондаренко Тетяни (місцезнаходження: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, просп. Хіміків, буд. 68), стягувач Головне управління ДФС у Луганській області (місцезнаходження: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Енергетиків, буд. 72, ), боржник ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), заінтересована особа Головне управління ДПС у Луганській області (місцезнаходження: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Енергетиків, буд. 72, ), про заміну сторони виконавчого провадження.

Роз`яснити старшому державному виконавцю Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Бондаренко Тетяні, що вона має право звернутись з вищезазначеною заявою до Луганського окружного адміністративного суду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя