РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 638/3107/20

Провадження № 2/638/2853/20

10.12.2020 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Рибальченко Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Лаптійчук К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

встановив:

ОСОБА_1 (далі за текстом - позивач) звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з відповідача суму основного боргу за договором позики у розмірі 112249,45 грн. та стягнути суму сплаченого судового збору.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 20 жовтня 2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики грошових коштів, відповідно до якого позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 6500,00 грн. безпроцентно до 31.12.2011 року. У разі повернення грошей після вказаної дати, ОСОБА_2 повинна сплачувати 36% річних від простроченої суми, яку вона зобов`язана повернути станом на 31 грудня року, що передує розрахунковому. Відповідно до умов договору позики повернення боргу повинно здійснюватися шляхом повернення всієї суми боргу у строк один місяць. Однак, відповідач у визначений сторонами строк борг не повернув, у зв`язку з чим позивач був змушений звернутись до суду.

У судове засідання позивача не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, до суду надала відзив, у якому зазначила, що позовні вимоги визнає у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 20.10.2011 року укладено договір позики, відповідно до якого ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 грошові кошти на суму 6500,00 грн. Згідно з умовами договору позики від 20.10.2011 року ОСОБА_2 зобов`язалась повернути позивачу грошові кошти у строк до 31.12.2011 року. У разі неповернення грошових коштів до вказаного строку, ОСОБА_2 зобов`язалась сплачувати 36% річних від простроченої суми, яку вона зобов`язана повернути станом на 31 грудня року, що передує розрахунковому.

Вказаний факт підтверджується оригіналом договору позики від 20.10.2011 року та розпискою до нього.

До теперішнього часу зобов`язання за договором позики ОСОБА_2 не виконала.

Згідно з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Таким чином, суд вважає, що стягненню з відповідача підлягає сума боргу у розмірі 6500,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

За таких обставин, враховуючи, що договором позики від 20.10.2020 року передбачено нарахування процентів в розмірі 36 % річних, суд дійшов висновку задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача боргу на загальну суму 112249,45 грн., з яких заборгованість - 6500,00 грн., інфляційні витрати - 31713,15 грн., 36 % річних - 74136,30 грн., з урахуванням сплачених відповідачем 100,00 грн.

Питання про стягнення витрат зі сплати судового збору суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 264, 265, 268, 282 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , суму боргу в розмірі 112249 (сто дванадцять тисяч двісті сорок дев`ять) грн. 45 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 840 грн. 80 грн.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за вебадресою: http://dg.hr.court.gov.ua/sud2011/на Офіційному вебпорталі судової влади України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня виготовлення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя