Справа № 598/97/20
провадження № 2/598/232/2020
У Х В А Л А

"22" січня 2020 р. м.Збараж Тернопільської області

Суддя Збаразького районного суду Тернопільської області Олещук Б.Т., ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, прокуратури Тернопільської області про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності,-

встановив:

До Збаразького районного суду Тернопільської області звернувсяОСОБА_1 із позовною заявою, зареєстрованою через канцелярію суду 17.01.2020р., до Державної казначейської служби України, прокуратури Тернопільської області про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності.

Згідно протоколу від 17.01.2020р. автоматичного розподілу судової справи між суддями, вказані матеріали цивільної справи передані для розгляду, судді Гудимі І.В. (а.с.16).

Ухвалою Збаразького районного суду від 21.01.2020р. задоволено заяву судді Гудими І.В. про самовідвід у розгляді даної цивільної справи, оскільки є всі підстави вважати, що існують обставини, які можуть викликати у сторін сумніви в неупередженості або об`єктивності судді Гудими І.В. тому, що останній приймав участь у розгляді кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000003 від 28 січня 2014 року по обвинуваченню позивача ОСОБА_1 за ч.3 ст.191 КК України, в зв`язку з чим йому відомі всі обставини щодо притягнення позивача до кримінальної відповідальності, а у даній цивільній справі, предметом позову в якій є стягнення моральної шкоди за незаконне притягнення до кримінальної відповідальності у вищевказаному кримінальному провадженні (а.с.17- 18).

Згідно розпорядження №2 та протоколу від 21.01.2020р. повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями, вказані матеріали цивільної справи передані для розгляду, судді Левківу А.І. (а.с.19, 20).

Ухвалою Збаразького районного суду від 21.01.2020р. задоволено заяву судді Левківа А.І. про самовідвід у розгляді даної цивільної справи оскільки є всі підстави вважати, що існують обставини, які можуть викликати у сторін сумніви в неупередженості або об`єктивності судді Левківа А.І. тому, що останній приймав участь у розгляді кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000003 від 28 січня 2014 року по обвинуваченню позивача ОСОБА_1 за ч.3 ст.191 КК України, як суддя слідчий вирішував питання про обрання ОСОБА_1 запобіжного заходу, в зв`язку з чим йому відомі деякі обставини щодо притягнення позивача до кримінальної відповідальності, а у даній цивільній справі, предметом позову в якій є стягнення моральної шкоди за незаконне притягнення до кримінальної відповідальності у вищевказаному кримінальному провадженні (а.с.21).

Згідно розпорядження №3 та протоколу від 21.01.2020р. повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями, вказані матеріали цивільної справи передані для розгляду, судді Олещуку Б.Т. (а.с.23).

Вивчивши надані матеріали, приходжу до висновку про неможливість розгляду даної справи, з наступних підстав.

Відповідно до вимог п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з вимогами ч.1 ст.39 ЦПК України, з підстав, зазначених у статтях 36, 37, і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Положеннями ст.40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Відповідно до вимог ч.4 ст.10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Положеннями п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до вимог ст.15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Згідно з приписами п.2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» (схвалені резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27 липня 2006 року), суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.

Відповідно до положень п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення. У цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: "Ніхто не може бути суддею у власній справі". Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони у будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

У рішеннях Європейського суду з прав людини «Білуха проти України» від 09.11.2006, «Газета Україна-Центр проти України» від 15.07.2010р. ЄСПЛ вказував, що наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду. При вирішенні того, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими. З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, «правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться». Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві.

Враховуючи все вищенаведене та те, що суддя Олещук Б.Т., також як головуючи суддя, приймав участь у розгляді кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000003 від 28 січня 2014 року по обвинуваченню позивача ОСОБА_1 за ч.3 ст.191 КК України, в зв`язку з чим йому відомі обставини щодо притягнення позивача до кримінальної відповідальності, а тому у даній цивільній справі, предметом позову в якій є стягнення моральної шкоди за незаконне притягнення до кримінальної відповідальності у вищевказаному кримінальному провадженні, є всі підстави вважати, що існують обставини, які можуть викликати у сторін сумніви в неупередженості або об`єктивності судді, в зв`язку з чим заява про самовідвід судді Олещука Б.Т. підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись пунктом 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді (схвалені резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року №2006/23), п.5 ч.1 ст.36, ст.ст.39-41,258-261, 268 ЦПКУкраїни, суддя,-

постановив :

Задовольнити заяву судді Олещука Богдана Тарасовича про самовідвід у розгляді позовної заяви ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, прокуратури Тернопільської області про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності.

Цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, прокуратури Тернопільської області про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, передати на розгляд іншому судді.

Дана ухвала суду оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її підписання суддею, заперечення на дану ухвалу включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Дана ухвала суду складенау повному обсязі і підписана суддею 22 січня 2020 року.

Суддя Богдан Олещук