ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/2863/20 Номер провадження 22-ц/814/2561/20Головуючий у 1-й інстанції Турченко Т. В. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Прядкіної О.В.,

суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

секретаря Кальник А.М.,

за участі: представників-адвокатів : позивача Білонучкіної Т.П., відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 06 жовтня 2020 року, прийнятого під головуванням судді Турченко Т.В. в м. Полтава

у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» про визнання договору іпотеки недійсним ,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до районного суду з вказаним позовом. Зазначав, що 02.06.2009 року між ним та ПАТ «Укргазбанк» укладений договір іпотеки №617 к-ф без оформлення заставної, посвідчений 02.06.2009 року Соляник А.В., приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за №3228. Згідно з пунктом 2.1. Договору іпотеки предметом іпотеки є трикімнатна квартира, загальною площею 111,3 кв.м., житловою площею 73,1 кв.м., яка знаходиться в АДРЕСА_1 , та належить іпотекодавцю на підставі Рішення Київського районного суду м. Полтави від 11 грудня 2008 року , яке в подальшому скасоване рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 12 жовтня 2016 року.

Постановою Верховного Суду від 26 лютого 2020 року рішення судів районного та апеляційного в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_2 скасовано, провадження у справі в цій частині закрито.

На підставі вказаного, вважає, що на момент укладення спірного договору іпотеки ОСОБА_2 не був власник вищезазначеної квартири, що не породило для нього жодних правових наслідків. Просив визнати недійсним договір іпотеки №617 к-ф без оформлення заставної від 02.06.2009 року, посвідчений 02.06.2009 року Соляник А.В., приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за №3228.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 06 жовтня 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» про визнання договору іпотеки недійсним відмовлено.

Рішення оскаржив ОСОБА_2 , який в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити.

У відзиві на апеляційну скаргу представник банку вважає рішення районного суду вірним та просить залишити його без змін.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з таких підстав:

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 02.06.2009 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Укргазбанк» укладено договір іпотеки №617 к-ф без оформлення заставної, посвідчений 02.06.2009 року Соляник А.В., приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу, Зареєстровано в реєстрі за №3228.

Згідно з пунктом 2.1. Договору іпотеки предметом іпотеки є трикімнатна квартира, загальною площею 111,3 кв.м., житловою площею 73,1 кв.м., яка знаходиться в АДРЕСА_1 , та належить іпотекодавцю на підставі рішення Київського районного суду м. Полтави від 11 грудня 2008 року.

Право власності на нерухоме майно зареєстровано 04 лютого 2009 року.

Постановою Верховного Суду від 26 лютого 2020 року по справі №2- 5034/2008, провадження №61-15743св18 касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» задоволено частково.

Рішення Київського районного суду міста Полтави від 11 грудня 2008 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_2 та рішення Апеляційного суду Полтавської області від 12 жовтня 2016 року скасовано, провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СВФ КОЛО» про визнання договору дійсним та визнання права власності на нерухоме майно (трикімнатна квартира, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , та є предметом Договору іпотеки) закрито.

Обгрунтовуючи позовні вимоги щодо недійсності договору іпотеки, ОСОБА_2 вважав, що рішення Київського районного суду міста Полтави від 11 грудня 2008 року, яке скасовано, не породило для нього жодних правових наслідків, вказана квартира йому не належала, а тому не могла бути предметом іпотеки.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, районний суд своє рішення мотивував тим, що станом на дату укладення договору іпотеки від 02.06.2009 року право власності на предмет іпотеки було зареєстроване за іпотекодавцем ОСОБА_2 , а відповідно з вимогами ч. 1, ст. 5 Закону України «Про іпотеку» могло бути предметом іпотеки. Відповідно реєстрація припинення права власності після укладення договору іпотеки не може бути недодержанням сторонами вимог закону в момент вчинення правочину.

Колегія суддів погоджується з даним висновком.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (ч. 2 ст. 215 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Як роз`яснено в п. п. 8,19 постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. У зв`язку з цим судам необхідно правильно визначати момент вчинення правочину (статті 205210, 640 ЦК тощо).

Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення.

Не є помилкою щодо якості речі неможливість її використання або виникнення труднощів у її використанні, що сталося після виконання хоча б однією зі сторін зобов`язань, які виникли з правочину, і не пов`язане з поведінкою іншої сторони правочину. Не має правового значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину.

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

За змістом ст. 18 Закону України «Про іпотеку» іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Виходячи з наведеного, позивачем не спростована презумпція правомірності договору та не надано належних та допустимих доказів недійсності укладеного ним 02.06.2009 року договору іпотеки №617 к-ф без оформлення заставної.

Не може бути прийнято до уваги посилання в апеляційній скарзі на постанову Верховного Суду від 06.11.2019р. у справі № 643/9788/13-ц, оскільки стосується інших правовідносин.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, на переконання апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи і спростовуються наявними у справі доказами.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на наявних у справі доказах, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 384 ЦПК України апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 06 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий-суддя О. В. Прядкіна

Судді: С. Б. Бутенко

О. І. Обідіна

Повний текст постанови складено 14.12.2020 р.