Постанова

Іменем України

20 січня 2020 року

м. Київ

справа № 503/652/14-ц

провадження № 61-11219св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В. І.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідачі - Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрспецторг Групп», відділ державної виконавчої служби Кодимського районного управління юстиції Одеської області, ОСОБА_1 ,

третя особа - ОСОБА_2 ,

особа, яка подала касаційну скаргу - ОСОБА_3 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 28 травня 2019 року у складі колегії суддів: Сєверової Є. С., Вадовської Л. М., Ващенко Л. Г.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецторг Групп» (далі - ТОВ «Укрспецторг Групп»), відділу державної виконавчої служби Кодимського районного управління юстиції Одеської області (далі - ВДВС Кодимського РУЮ Одеської області), ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 , про визнання недійсними прилюдних торгів, протоколу про проведення прилюдних торгів, акта про реалізацію предмета іпотеки, свідоцтва про придбання житлового будинку та державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 08 листопада 2013 року ТОВ «Укрспецторг Групп» на замовлення ВДВС Кодимського РУЮ Одеської області проведено прилюдні торги, на яких був проданий належний ОСОБА_2 житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 . Переможцем торгів, а згодом і власником спірного житлового будинку, став єдиний учасник торгів - ОСОБА_1 , який сплатив за придбаний будинок стартову ціну у розмірі 30 000,00 грн.

Позивач вважав, що зазначені прилюдні торги були проведені з порушенням вимог чинного законодавства України, що має наслідком їх недійсність. Зокрема, позивач вказав, що прилюдні торги відбулись за участю лише одного покупця, а спірний будинок був проданий за стартовою ціною, що є порушенням пунктів 4.2, 7.1 Тимчасового положення про порядок проведення аукціону з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №68/5 від 27 жовтня 1999 року (далі - Тимчасове положення).

Крім цього, позивач як стягувач у виконавчому провадженні, не був повідомлений про проведення прилюдних торгів, що є порушенням пункту 3.11 Тимчасового положення. Повідомлення про проведення торгів було розміщене пізніше семи днів з моменту переоцінки нерухомого майна, що є порушенням пункту 3.5 Тимчасового положення.

З огляду на викладені обставини, позивач, з урахуванням уточнених вимог, просив суд визнати недійсними: 1) прилюдні торги від 08 листопада 2013 року з реалізації житлового будинку по АДРЕСА_1 , загальною площею 68,7 кв. м; 2) протокол про проведення зазначених прилюдних торгів; 3) акт про реалізацію предмету іпотеки; 4) свідоцтва про придбання вказаного житлового будинку, виданого 27 грудня 2013 року державним нотаріусом Налгіною М. М.; 5) державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на спірне нерухоме майно - житловий будинок по АДРЕСА_1 .

Короткий зміст судових рішень у справі

Рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 30 січня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 16 березня 2016 року, позов задоволено.

Визнано недійсними проведені 08 листопада 2013 року ТОВ «Укрспецторг Групп» прилюдні торги з продажу житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 .

Визнано недійсним протокол № 16-0533/13 від 08 листопада 2013 року про проведення прилюдних торгів з реалізації житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 .

Визнано недійсним акт від 03 грудня 2013 року про прилюдні торги щодо реалізації предмета іпотеки - житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 .

Визнано недійсним видане 27 грудня 2013 року державним нотаріусом Кодимської державної нотаріальної контори Налдіною М. М. свідоцтво реєстраційний номер № 1315 про придбання з прилюдних торгів житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 .

Визнано недійсною державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на житловий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 .

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кодимського районного суду Одеської області від 30 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 16 березня 2016 року.

Ухвалою Верховного Суду України від 26 жовтня 2016 року заяву ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року повернуто заявнику.

Ухвалою Верховного Суду України від 26 грудня 2016 року відмовлено у допуску справи до провадження Верховного Суду України.

Ухвалою Верховного Суду від 17 грудня 2018 року ОСОБА_1 відмовлено у відкритті касаційного провадження на вказані судові рішення судів попередніх інстанцій.

30 травня 2018 року ОСОБА_3 , яка не була учасником справи і до участі не залучалась, звернулася в інтересах малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати рішення Кодимського районного суду Одеської області від 30 січня 2015 року та ухвалити нове, яким у позові ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовити.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 28 травня 2019 року апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Кодимського районного суду Одеської області від 30 січня 2015 року закрито.

Закриваючи провадження у справі, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду першої інстанцій вже було предметом перегляду апеляційним судом за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , відтак в частині доводів, які вже були предметом розгляду, провадження у справі не повинно було бути відкритим. Крім того, суд апеляційної інстанції спростував доводи ОСОБА_3 про порушення прав малолітніх ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , бабою яких є особа, яка подала апеляційну скаргу, пославшись на те, що рішенням суду першої інстанції не вирішувалося питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У червні 2019 року ОСОБА_3 звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу апеляційного суду, справу передати до апеляційного суду для продовження розгляду.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі ОСОБА_3 вказує, що апеляційний суд, відкриваючи апеляційне провадження, фактично, визнав те, що наявне порушення прав ОСОБА_3 , яка є бабою малолітніх ОСОБА_4 і ОСОБА_5 та діє в інтересах малолітніх онуків.

На думку заявника, системний аналіз норм частини другої статті 258 СК України та частини третьої статті 362 ЦПК України свідчить про те, що закриття провадження можливе у разі встановлення після відкриття апеляційного провадження, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалось. При цьому питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки особи, яка подала апеляційну скаргу вирішено під час відкриття апеляційного провадження, тому, закриваючи апеляційне провадження, апеляційний суд повторно надав оцінку доводам, які уже досліджувались.

Крім того, апеляційним судом не надано оцінки доводам особи, яка подала апеляційну скаргу.

Відзив/заперечення на касаційну скаргу

У липні 2019 року на адресу суду від представника ОСОБА_2 надійшов відзив на касаційну скаргу ОСОБА_3 . У відзиві представник ОСОБА_2 вказала, що касаційна скарга є необгрунтованою та безпідставною, оскільки касаційна скарга подана заявником в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_1 , питання про права та інтереси яких рішенням суду першої інстанції не вирішувалось.

У серпні 2019 року від ПАТ КБ «ПриватБанк» надійшов відзив на касаційну скаргу ОСОБА_3 , у якому зазначено, що оскаржене судове рішення є законним та обгрунтованим, а тому скасуванню не підлягає.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 27 червня 2019 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 та витребувано матеріали цивільної справи з Кодимського районного суду Одеської області.

Ухвалою Верховного Суду від 20 січня 2020 року у задоволенні клопотання преставника ОСОБА_2 про закриття касаційного провадження відмовлено.

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 , яка діяла в інтересах онуків, вказувала про порушення прав малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 30 січня 2015 року.

Апеляційний суд обґрунтовано зазначив, що питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки дітей не вирішувалося.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Колегія погоджується з висновком апеляційного суду про закриття апеляційного провадження, оскільки після відкриття провадження судом встановлено, що рішенням суду першої інстанції питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки малолітніх дітей ОСОБА_1 , в інтересах яких діє ОСОБА_3 , не вирішувались.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 03 квітня 2008 року).

Доводи касаційної скарги спростовуються наведеними обставинами справи, ґрунтуються на помилковому тлумаченні заявником норм процесуального права.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За правилами частини третьої статті 401 ЦПК Українипередбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Оскільки ухвала апеляційного суду постановлена з додержанням норм процесуального права, її належить залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського апеляційного суду від 28 травня 2019 рокузалишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді М. М. Русинчук

Н. О. Антоненко

В. І. Журавель