П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2020 року

м. Рівне

Справа № 556/1361/19

Провадження № 22-ц/4815/87/20

Головуючий у Володимирецькому районному

суді Рівненської області:

суддя Закревський Л.В.

Час, дата і місце ухвалення рішення суду першої інстанції:

о 10 год. 20 хв. 29.10.2019 в смт. Володимирець

Рівненської області

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: суддя Хилевич С.В.,

судді: Боймиструк С.В., Бондаренко Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 29 жовтня 2019 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів,

в с т а н о в и в :

У липні 2019 року в суд звернулася ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів. Мотивуючи свою вимогу, зазначала, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згодом рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 09 вересня 2016 року шлюб розірвано, а дітей залишено проживати з матір`ю. Рішенням цього суду від 18 квітня 2016 року на користь останньої з відповідача стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі по 200 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з 25 лютого 2016 року до досягнення ними повноліття. Проте стягувані аліменти не дають можливості забезпечити дітям мінімально необхідного догляду, адже в рази менші за прожитковий мінімум на дитину відповідного віку. Покликалась на те, що син є учнем третього класу та його підготовка до навчання з огляду на ринкові ціни потребує значних грошових коштів. Донька йде до закладу дошкільної освіти й для цього також необхідно придбати відповідні речі. Крім того, вона хворіє та потребує постійного лікування, їй поставлені такі діагнози як ожиріння ІІ ступеню, функціональний систолітичний шум у серці, косоокість. Відповідач натомість будь-якої допомоги на утримання дітей не надає. Зі слів матері ОСОБА_1 , останній працює на заводі в Польщі, вдруге одружився і має доньку від іншого шлюбу, якій виповнилося 9 місяців.

З наведених мотивів просила збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на її користь для утримання дітей згідно з рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 18 квітня 2016 року, та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2 500 гривень та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 2 000 гривень щомісячно, але не менше ніж по 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину щомісячно, до досягнення кожною дитиною повноліття.

Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 08 серпня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в цивільній справі та призначено судове засідання.

У відзиві відповідач просив у задоволенні позову відмовити за безпідставністю, а у випадку ж його задоволення змінити розмір аліментів та стягнути у твердій грошовій сумі на утримання доньки 850 гривень, а на сина 1 060 гривень щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення законної сили до досягнення ними повноліття.

Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 29 жовтня 2019 року позов задоволено.

Змінено розмір аліментів, визначений рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 18 квітня 2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2500 гривень, сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 2000 гривень, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.

Стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 768,40 гривень.

На рішення суду ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, де покликався на його незаконність і необґрунтованість, які полягали в порушенні норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

На її обґрунтування зазначав, що жодних доказів про погіршення свого майнового стану чи здоров`я позивач не надала. Зі свого боку, матеріальний стан відповідача є важким, оскільки йому потрібно забезпечувати сім`ю від іншого шлюбу, а саме: доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та дружину, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Стверджував, що працювати за кордоном не може через остеохондроз попереково-крижового відділу хребта. Тому підстав для зміни розміру аліментів лише у зв`язку із збільшенням передбаченого законом їхнього мінімального розміру не було. Крім того, незважаючи на можливість врегулювання даного спору в позасудовому порядку, позивач не зверталась до платника аліментів з приводу збільшення їхнього розміру аліментів та надання додаткової матеріальної допомоги дітям, від чого сам платник не відмовлявся. Також з огляду на позовні вимоги ОСОБА_2 не підтвердила, що витрачає на доньку 5000 гривень, а на сина 4000 гривень в місяць, хоча нормами ч. 1 ст. 141 СК України передбачено рівність прав та обов`язків батьків. Суд же вирішив стягнути аліменти в сумі більшій, аніж передбачено законодавством, а тому покликався на необхідність врахування розміру прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку при апеляційному перегляді оскаржуваного судового рішення.

З викладених міркувань просив скасувати рішення суду попередньої інстанції та прийняти нове, яким позов ОСОБА_2 задовольнити частково, а саме змінити розмір аліментів, стягуваних рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 18 квітня 2016 року в справі №556/676/16-ц про стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 200 гривень на кожну дитину та встановити їх в твердій грошовій сумі на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 900 гривень та неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1 110 гривень, щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, розпочинаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення ними повноліття.

Правом подання відзиву на апеляційну скаргу позивач не скористалась.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи відповідача, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Як видно з матеріалів справи, рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 09 вересня 2016 року розірвано укладений 16 червня 2011 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 шлюб, що зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Млинівського районного управління юстиції, актовий запис №41.

Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 18 квітня 2016 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 200 гривень на кожну дитину, щомісячно, і до досягнення ними повноліття, починаючи з 25 лютого 2016 року.

13 травня 2016 року на виконання рішення суду про стягнення аліментів видано виконавчий лист.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 покликалась на те, що розмір стягнутих з відповідача аліментів значно менший, аніж це передбачено законодавством, а стягуваних грошей не вистачає для забезпечення дітям необхідного догляду, враховуючи їхні потреби, а також захворювання доньки.

При цьому з тексту позовної заяви видно, що позивач вважала за необхідне стягнути на утримання доньки 2 000 гривень, а на утримання сина 2 500 гривень, тобто в більшому за мінімально рекомендований розмір, однак в самих вимогах позовної заяви бажаний розмір аліментів було зазначено навпаки.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції, врахувавши розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, принципи рівності обов`язку батьків щодо утримання дитини, матеріальне становище сторін, дійшов висновку про задоволення позовних вимог та зміну розміру аліментів.

Проте колегія апеляційного суду з визначеним розміром аліментів погодитись не може, позаяк він значно вищий за мінімальний гарантований розмір аліментів на дитину відповідного віку, а підстав, які б спонукали для його визначення в сумі навіть більшій за рекомендовану законом, матеріали справи не містять.

Законом України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів", який набрав чинності 08 липня 2017 року, внесено зміни до Сімейного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України "Про судовий збір" що, зокрема, передбачає підвищення мінімального розміру аліментів, спрощення процедури стягнення аліментів та оголошення аліментів власністю дитини.

Відповідно до ст. 7 СК України жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України).

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована Постановою Верховної Ради України №78912 від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (ст.ст. 18 і 27).

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

У силу положень ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України (ст. 192 СК України).

Аналіз даних норм законодавства, яке регулює спірні правовідносини, дає підстави для висновку про те, що обов`язок батьків утримувати свою дитину до її повноліття та забезпечувати в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідні для розвитку дитини, має бути виконаний батьками з урахуванням принципу якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Забезпечення цих інтересів має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за дитину, насамперед для її батьків.

Отже, дійшовши до переконання про часткове задоволення апеляційної скарги, яке полягає в зміні рішення суду попередньої інстанції шляхом зменшення стягнутих аліментів, колегія суддів відхиляє покликання позивача на таку підставу для збільшення розміру аліментів як необхідність в проведенні хірургічної операції.

Такі доводи в разі необхідності можуть бути мотивом для звернення до суду з позовом про стягнення додаткових витрат як це передбачено ст. 185 СК України.

Разом з тим, не можуть заперечити батьківських зобов`язань перед дітьми твердження відповідача про його проблеми зі здоров`ям, наявність інших утриманців чи відсутність офіційного працевлаштування при вирішенні спірних відносин. Останній є працездатною особою, а будь-яких даних про неможливість працювати або ж встановлення інвалідності відповідачу матеріали справи не містять.

Тому з огляду на наведене та враховуючи рівність обов`язків матері і батька щодо утримання дитини, справедливий, виважений і розумний розмір аліментів, який відповідатиме інтересам та потребам дітей і буде необхідним для забезпечення належних умов для їхнього фізичного, розумового, морального та соціального розвитку, має становити 1 500 гривень на кожну дитину.

При вирішенні спірних правовідносин суд уваги на наведені обставини не звернув, хоча й покликався на ст. 182 СК України, що регламентує обставини, які враховуються при визначенні розміру аліментів, однак жодних доказів на підтвердження існування обставини, які б вмотивовували до визначення аліментів в сумі 4 500 гривень на двох дітей не було, відтак бажаний позивачем розмір є недоведеним, а рішення суду частково не може залишатися чинним.

Як убачається, неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи, що призвело до порушення норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, відповідно до ст. 376 ЦПК України, є підставою для зміни рішення суду першої інстанції в частині розміру аліментів.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. 10 п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Керуючись ст.ст. 367-368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 29 жовтня 2019 року змінити у частині розміру стягуваних щомісячно з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліментів, зменшивши до 1 500 (одна тисяча п`ятсот) гривень на кожну дитину.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: С.В. Хилевич

Судді: С.В. Боймиструк

Н.В. Бондаренко