Справа № 203/3120/19
22 січня 2020 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:
головуючого-судді - Казака С.Ю.
при секретарі - Пилипенко А.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення та вселення,-
Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 10.01.2020 року у цивільній справі №203/3120/19 було задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення та вселення.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених ст.430 цього Кодексу.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до змісту ч.4 ст.270 ЦПК України вбачається, що виклик сторін для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення не є обов`язковим.

В зв`язку з цим, суд вважає за можливе вирішити питання про ухвалення додаткового рішення без виклику сторін та у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

З позовної заяви вбачається, що позивачкою було заявлено вимоги про усунення перешкод в користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом її вселення до останньої та виселення з квартири відповідачки ОСОБА_2 без надання іншого житлового приміщення.

Задовольняючи позовні вимоги, суд в мотивувальній та резолютивній частині рішення зазначив про виселення відповідачки з квартири без посилання на таке виселення без надання іншого житлового приміщення, як про це заявлялось позивачкою.

Вказане свідчить про наявність передбачених п.1 ч.1 ст.270 ЦПК України підстав для ухвалення додаткового рішення по справі.

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

З рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 10.01.2020 року вбачається, що під час розгляду справи судом було встановлено факт набуття позивачкою у встановленому законом порядку права власності на квартиру АДРЕСА_1 , чинення їй перешкод у вільному користуванні останньою з боку відповідачки, яка проживає в квартирі, відмовляється в добровільному порядку виселитись з останньої та не допускає до квартири позивачку.

В зв`язку з цим, відповідно до ст.391 ЦК України судом було задоволено позовні вимоги позивачки, у т.ч. в частині усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом виселення відповідачки з останньої.

Проте, судом не було розглянуто заявлену позивачкою вимогу щодо такого виселення відповідачки без надання іншого житлового приміщення.

Враховуючи приписи ст.391 ЦК України, яка визначає право власника житлового приміщення вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб та будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним, а також положення ст.5 ЦПК України, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивачки в повному обсязі, усунувши позивачці перешкоди з боку відповідачки в користуванні квартирою АДРЕСА_1 , шляхом виселення з квартири відповідачки ОСОБА_2 без надання іншого житлового приміщення та вселення до вказаної квартири позивачки ОСОБА_1 .

В зв`язку з цим, відповідно до п.1 ч.1 ст.270 ЦПК України слід ухвалити додаткове рішення про задоволення позовних вимог в частині виселення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.247,258,259,263-268,270 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Виселити відповідачку ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 без надання їй іншого житлового приміщення та вселити до вказаної квартири позивачку ОСОБА_1 .

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду безпосередньо або через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст додаткового рішення складено 22 січня 2020 року.

Суддя С.Ю.Казак