Дата документу 16.01.2020 Справа № 337/1929/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 337/1929/19 Головуючий у 1-й інстанції: Гнатик Г.Є.
Провадження №22-ц/807/383/20 Суддя-доповідач Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача суддів: за участю секретаряПодліянової Г.С., Гончар М.С., Маловічко С.В., Остащенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 22 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_1 з позовом, у якому просив здійснити поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, складовою якого також є об`єкти нерухомості: нежитлового приміщення першого поверху (літ.А-9) по АДРЕСА_1 , оціночна вартість 671 600 грн; нежилого приміщення по АДРЕСА_2 , оціночна вартість яких складає 449 100 грн; нежилого приміщення по АДРЕСА_3 , оціночною вартістю 457 800 грн; нежилого приміщення по АДРЕСА_4 , оціночна вартість - 646 600 грн; гаражу № АДРЕСА_5 , по АДРЕСА_6 (територія гаражного кооперативу-товариства «Крива бухта»), оціночна вартість 195 600 грн.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 22 травня 2019 року відкрито провадження у справі.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та передати справу для розгляду до належного суду.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що позивачем заявлені вимоги про поділ п`яти об`єктів нерухомого майна, двох автомобілів, двох гаражів та ремонту, виконаного в належній йому квартирі. Позивачем значно завищена вартість об`єктів нерухомого майна, розташованих в Хортицькому районі м. Запоріжжя, яка насправді є меншою за вартість майна, що знаходиться в Олександрівському районі м. Запоріжжя (ремонту в квартирі та двох капітальних гаражів). Тому за правилами виключної підсудності, спір повинен вирішуватися в Жовтневому районному суді м. Запоріжжя.

Савицький Ю.В надав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу судді першої інстанції залишити без змін.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 03 липня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 22 травня 2019 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 листопада 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, постанову Запорізького апеляційного суду від 03 липня 2019 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Вищезазначена апеляційна скарга разом із цивільною справою надійшли у провадження головуючого судді (судді-доповідача) Запорізького апеляційного суду Подліянової Г.С., суддів Гончар М.С., Маловічко С.В.

Справи призначалася до розгляду на 20.12.2019 року та на 16.01.2020 року, проте відповідачка до апеляційного суду не з`явилася.

Судові повістки-виклики про призначення судового засідання на 20.12.2019 року та на 16.01.2020 року були направлені відповідачці на адресу: АДРЕСА_7 . Саме ця адреса зазначена відповідачкою в її апеляційній скарзі (а.с. 217-218). Крім того, з відповіді Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 20.05.2019 року на запит суду щодо місця реєстрації відповідачки вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_7 з 29.12.2000 року (а.с. 190).

Судові повістки про розгляд справи, адресовані відповідачці, повернулися до суду з відповідними відмітками поштової установи про неможливість вручення поштового відправлення з зазначених підстав, зокрема: «адресат відсутній», «за закінченням терміну зберігання».

Разом з тим, 15.01.2020 року ОСОБА_1 подала до суду додаткові пояснення, зі змісту яких вбачається, що вона знає, що розгляд її апеляційної скарги на ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя призначено в суді апеляційної інстанції на 16.01.2020 року, проте, при цьому вона зазначає час на 16 год. 30 хв. ( а.с. 79 т.2 ).

Натомість, судові повістки сторонам були направлені на 16.01.2020 року на 10 год. 30 хв. (а.с. 52,53).

З роздруківки з офіційного сайту Судова влада України вбачається, що слухання цієї справи призначено на 16.01.2020 року на 10 год. 30 хв. ( а.с. 90 т. 2). Вказана інформація є загальнодоступною.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_1 була обізнана про дату, час і місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Крім того, згідно зі ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Однією із засад (принципів) цивільного судочинства, визначених ч. 3 ст. 2 ЦПК України, є неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Нормами частин 1, 2 ст. 44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Європейський суд з прав людини вказав, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (GUREPKA v. UKRAINE (No. 2), № 38789/04, § 23, ЄСПЛ, від 08 квітня 2010 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 371 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів із дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження, а апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції - протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 22 травня 2019 року відкрито апеляційним судом 18 червня 2019 року.

.

З огляду на зазначене, враховуючи, що апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 22 травня 2019 року знаходиться в провадженні апеляційного суду більше семи місяців, після надходження її з касаційної інстанції знаходиться на розгляді вже більше 30 днів, судові повістки направлялись відповідачці за її зареєстрованим місцем проживання за адресою: АДРЕСА_7 , зі змісту доданих додаткоих пояснень ОСОБА_1 , які надійшли на адресу апеляційного суду 15.01.2020 року вбачається, що вона обізнана про розгляд її апеляційної скарги на ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 22 травня 2019 року на 16.01.2020 року на 10 год. 30 хв., колегія суддів вважає за можливе у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України здійснити апеляційний розгляд справи у відсутності відповідачки.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За положенням ч. 1 п. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відкриваючи провадження у справі, суд першої інстанції дійшов висновку, що по територіальній підсудності дана справа підсудна Хортицькому районному суду м. Запоріжжя.

З такими висновками суду першої інстанції, погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналогічна норма міститься у ст.4 ЦПК України, відповідно до якої кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (статті 55, 124), а ст. 18 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (ст. 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

За приписами ч.1 ст. 23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.

Підсудність (територіальна юрисдикція) розгляду цивільних справ на час вирішення питання про відкриття провадження у справі визначалася відповідно до положень § 3 глави 2 розділу І ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

У п. 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" роз`яснюється, що до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про право користування нерухомим майном; про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо.

Відповідно до частини першої статті 181 Цивільного кодексу України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 жовтня 2018 року у справі № 296/1657/18 зроблено висновок, що "виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 30 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини".

Зі змісту ч. 16 ст. 28, ст. 30 ЦПК України, вбачається, що правила застосування виключної підсудності мають абсолютний (безальтернативний) характер і не допускають вільного визначення місця розгляду справи суб`єктами правосуддя.

Судом встановлено, що між сторонами склався спір щодо права власності на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, до складу якого входять об`єкти нерухомого майна, рухомого майна, а також неподільного майна у грошовому еквіваленті.

Позивачем заявлено вимоги про поділ об`єктів нерухомого майна, з наступними характеристиками, а саме:

- нежитлового приміщення першого поверху (літ.А-9), за адресою: АДРЕСА_8 , яке розташоване АДРЕСА_9 . Оціночна вартість якого становить 671 600 грн, що підтверджується висновком про ринкову вартість об`єкта оцінки (а.с. 174);

- нежилого приміщення, за адресою: АДРЕСА_2 , яке розташоване в Хортицькому районі АДРЕСА_9 . Оціночна вартість якого становить 449 100 грн, що підтверджується висновком про ринкову вартість об`єкта оцінки (а.с. 175);

- нежилого приміщення, за адресою: АДРЕСА_3 , яке розташоване АДРЕСА_9 . Оціночна вартість якого становить 457 800 грн., що підтверджується висновком про ринкову вартість об`єкта оцінки (а.с. 176);

- нежилого приміщення, за адресою: АДРЕСА_4 , яке розташоване АДРЕСА_9 . Оціночна вартість якого становить 646 600 грн., що підтверджується висновком про ринкову вартість об`єкта оцінки (а.с. 177);

- гаражу № НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_6 в (територія гаражного кооперативу-товариства «Крива бухта»), розташоване в Олександрівському (Жовтневому) районі м. Запоріжжя. Оціночна вартість якого становить 195 600 грн. що підтверджується висновком про ринкову вартість об`єкта оцінки (а.с. 178).

Таким чином, спірний об`єкт нерухомого майна із найвищою вартістю є нежитлове приміщення першого поверху (літ.А-9), яке розташоване за адресою: АДРЕСА_8 . Його вартість становить 671 600 грн.

Основна частина спірних об`єкті нерухомого майна (4 об`єкти загальною вартістю 2 225 100 грн.) розташована у Хортицькому районі м. Запоріжжя.

Лише один об`єкт спірного нерухомого майна із найменшою вартістю 195 600 грн. розташований в Олександрівському (Жовтневому) районі м. Запоріжжя.

Відкриваючи провадження суд першої інстанції врахував надані позивачем звіти (а.с. 174-178) та правильно вважав, що дана справа підсудна Хортицькому районному суду міста Запоріжжя.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом правил підсудності під час відкриття провадження з посилання на те, що в звітах наданих позивачем до позовної заяви завищена вартість об`єктів нерухомості є безпідставними і необґрунтованими, оскільки на час відкриття провадження місцевий суд виходив з того, що вартість нерухомого майна в Хортицькому районі перевищує вартість майна в Жовтневому районі, що вбачається із звітів про незалежну експертну оцінку надану позивачем.

Скаржником на підтвердження своїх доводів не надано належних та допустимих доказів. На спростування наданих позивачем звітів про оцінку майна також позивач не надав жодного доказу.

Інші доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Отже, висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, відповідно до вимог процесуального закону, які судом правильно застосовані.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

З мотивів, викладених вище, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 368, ,374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 22 травня 2019 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повна постанова складена 20 січня 2020 року.

Головуючий судя доповідачСуддяСуддя
Подліянова Г.С.Гончар М.С.Маловічко С.В.