Дата документу 16.01.2020
Справа № 334/2838/19
Провадження № 2/334/671/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2020 року Ленінський районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді Козлової Н.Ю.,

при секретарі Манюхіні О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно,

в с т а н о в и в :

Позивач, звернулась до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, у якому просить суд визнати за нею, право власності на 17/50 частин будинку АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 . Свої позовні вимоги мотивують тим, що їй на праві власності належить 33/50 частин будинку АДРЕСА_1 з 1995 року позивач користується своєю частину та частиною належною ОСОБА_3 , сплачує комунальні послуги, добросовісно, відкрито та безперервно володіє цим майном і, відповідно, в розумінні ст. 344 ЦК України набула право власності на 17/50 частин будинку АДРЕСА_1 . Місце знаходження ОСОБА_3 позивачу невідоме, він не проживає в зазначеному будинку з 1995 року, після того як виїхав за межі України, ймовірно у Росію.

Позивач у судовому засіданні, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, наполягала на їх задоволенні.

Відповідач повідомлений про розгляд справи, шляхом надіслання ухвали про відкриття провадження разом з матеріалами позовної заяви на адресу його реєстрації. Відповідач відзиву на позов у встановлені судом строки не подав, причини неявки суду не повідомив, з заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Суд, за згодою позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи у відповідності зі ст.ст. 223 ч. 4, 280 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, свідка ОСОБА_4 суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , зареєстрована та проживає в будинку АДРЕСА_2 частин якого належить їй на праві власності на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері, ОСОБА_5 , якій будинок належав на підставі свідоцтва за № 591, виданого Запорізькім міськжитлоуправлінням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 30.10.1995 року.

17/50 частин будинку АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_2 , відповідачу по справі, який не проживає в зазначеному будинку з 1995 року. Більш десяти років відповідач не сплачує комунальні послуги, не дбає про стан будинку, не цікавиться його долею.

ОСОБА_1 , добросовісно та відкрито володіє 17/50 частинами будинку АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_3 , більше десяти років, постійно сплачує комунальні послуги за утримання цієї частини будинку, підтримує будинок в належному стані, витрачає власні кошти на поточний ремонт.

Свідок ОСОБА_4 , суду пояснила що проживає у будинку АДРЕСА_3 та є сусідкою позивача. Свідок підтвердила той факт, що з 1995 року ОСОБА_1 добросовісно, відкрито та безперервно володіє своєю частиною та частиною належною ОСОБА_3 , у будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до акту про не проживання, виданому головою квартального комітету № 35 Дніпровського району м. Запоріжжя, ОСОБА_6 , ОСОБА_3 у своїй частині будинку АДРЕСА_1 , фактично не проживає з 1995 року, витрат по утриманню будинку не несе, комунальні послуги не сплачує.

Згідно ст. 319 ЦК України - власність зобов`язує. Відповідно до ст. 322 власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить.

Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред`явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п`ятнадцять, а на рухоме майно - через п`ять років з часу спливу позовної давності. Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно п. 9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, слід враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Ураховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року.

Отже, ОСОБА_1 , добросовісно, відкрито та безперервно володіє 17/50 частинами будинку АДРЕСА_1 з 1995 року, та відповідно, в розумінні ст. 344 ЦК України набула право власності на 17/50 частин будинку АДРЕСА_1 , які належать на прав власності ОСОБА_2 .

Враховуючи положення статей 335 та 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є законними та обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 223, 259, 263, 264, 265, 268, 280-284, 289 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 ) право власності на 17/50 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , які належать на прав власності ОСОБА_2 в порядку набувальної давності.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Козлова Н. Ю.