Справа № 438/999/17 Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 22-з/811/223/19 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
21 січня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Шеремети Н.О.
суддів: Крайник Н.П., Цяцяка Р.П.
секретаря: Цапа П.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, Бориславський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-
Оскаржуваним заочним рішенням у задоволенні позову відмовлено.
Рішення оскаржила ОСОБА_1 .

Постановою Львівського апеляційного суду від 20 травня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Рішення Бориславського міського суду Львівської області від 04 вересня 2018 року скасовано та ухвалено нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №3706, вчинений 25 травня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем, про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» у розмірі 67792,70 грн.

14 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про ухвалення додаткового судового рішення, в якій просить стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на її користь в порядку повернення стягнуті за виконавчим написом нотаріуса грошові кошти в сумі 11 849 грн. 66 коп. Крім того вказує, що в постанові Львівського апеляційного суду від 20 травня 2019 року не вирішено питання розподілу судових витрат.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

З постанови Львівського апеляційного суду від 02 вересня 2019 року, ухваленій у даній справі, вбачається, що судом не вирішено питання судових витрат.

Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2)пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3)пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до квитанції №45 від 06.11.2017 року року ОСОБА_1 було оплатила 640,00 грн. судового збору за подання позовної заяви у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, Бориславський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Крім того, квитанцією №42 від 10.10.2018 року підтверджується, що ОСОБА_1 було оплачено 960,00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Бориславського міського суду Львівської області від 04 вересня 2018 року згідно пп. 6, п 1, ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір».

Враховуючи те, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено та скасовано рішення суду першої інстанції, беручи до уваги положення п.1 ч.1 с.141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції вважає, що слід стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 640,00 грн. сплаченого нею судового збору за подання позовної заяви та 960,00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Що стосується вимог заяви ОСОБА_1 про стягнення з ПАТ КБ «ПриватБанк» на її користь 11849.66 грн., стягнутих на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» за виконавчим написом нотаріуса №3706, вчиненим 25 травня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем, то такі вимоги не підлягають до задоволення, оскільки стаття 270 ЦПК України передбачає виключні випадки, коли судом може бути ухвалено додаткове рішення.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 щодо стягнення 11849.66 грн., колегія суддів враховує принцип диспозитивності цивільного судочинства, та виходить з того, що позовна вимога про стягнення з ПАТ КБ «ПриватБанк» 11849.66 грн., стягнутих за виконавчим написом нотаріуса №3706, вчиненим 25 травня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем, позивачем ОСОБА_1 не заявлялись.

Керуючись ст.ст. 270, 258-259 ЦПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Ухвалити додаткову постанову, якою стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 640,00 грн. судового збору за подання позовної заяви та 960,00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги, а всього 1 600,00 грн.

В решті вимог заяви ОСОБА_1 відмовити.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної ухвали безпосередньо до суду Верховного Суду.

Додаткова постанова складена 21.01.2020 року.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Крайник Н.П.

Цяцяк Р.П.