РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/477/20

Провадження № 2-о/643/129/20

14.01.2020 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Крівцова Д.А.,

присяжних - Калошиної В.М., Зіньковської Ю.С.,

за участю секретаря Накеурі І.Р.,

заявника - представника Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» лікаря-психіатра Мангубі В.О.,

заінтересованих осіб:

прокурора Буч Р.В.,

представника ОСОБА_1 - адвоката Мартинова О.М.,

особи, відносно якої розглядається заява ОСОБА_1 ,

заінтересованих осіб ОСОБА_2 , ОСОБА_1 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Харкові заяву Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» про госпіталізацію ОСОБА_1 до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, -

ВСТАНОВИВ:

13.01.2020 року генеральний директор Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» (далі Лікарня) Коваленко В.В. звернувся до суду з заявою, в якій просить застосувати примусову госпіталізацію у психіатричний стаціонар ОСОБА_1 на підставі положень Закону України «Про психіатричну допомогу».

В обґрунтування заяви зазначено, що ОСОБА_1 була госпіталізована до Лікарні 13.01.2020 року о 10-15 год. Направлення на госпіталізацію було видане лікарем БШМД № 104 Козловським, який після особистого огляду ОСОБА_1 зробив висновок про необхідність застосування примусової госпіталізації у психіатричний стаціонар у зв`язку із наявністю у неї тяжкого психічного розладу, який обумовлює її небезпеку для себе та оточуючих. Підставою для висновку про необхідність госпіталізації є відомості про поведінку ОСОБА_1 , які надійшли від її матері ОСОБА_3 , а також від її дядька ОСОБА_4 та лікаря МШД-104 Козловського. На підставі цих відомостей ОСОБА_1 13.01.2020 року була оглянута комісією лікарів-психіатрів Лікарні. Комісія дійшла висновку, що ОСОБА_1 страждає на тяжке психічне захворювання у вигляді гострого поліморфного психотичного розладу з симптомами шизофренії, внаслідок чого становить небезпеку для себе та оточуючих (кидається на родичів, вербально погрожує, негативістична, злісна, галюцинаторно параноїдна поведінка, маячні ідеї переслідування, відносин, структурно логічні розлади мислення, імпульсивна, знаходиться в психомоторному збудженні, не виходить із дому, відмовляється від їжі на протязі 2-3 місяців). Потребує застосування примусової госпіталізації в психіатричний стаціонар згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу».

Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова від 13.01.2020 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній цивільній справі, розгляд справи призначено на 14.01.2020 року на 13 годин 45 хвилин, вирішено питання про призначення ОСОБА_1 представника (адвоката).

У судовому засіданні 14.01.2020 року представник Лікарні лікар-психіатр Мангубі В.О. підтримав заяву про примусову госпіталізацію та викладені в ній доводи. Зазначив, що станом на час розгляду справи ОСОБА_1 продовжує представляти небезпеку для себе та оточуючих та її лікування можливе виключно в умовах стаціонару. Заперечував можливість амбулаторного лікування ОСОБА_1 . Зазначив, що хвора схудла за два місяці на 20 кілограмів, зміни відбулись з літа 2019 року. Враховуючи, що ОСОБА_1 внаслідок відмови від їжі втратила 35 % ваги тіла, відсутність подальшого лікування становить небезпеку для неї особисто.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти заяви про госпіталізацію ОСОБА_1 до Лікарні в примусовому порядку.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Мартинов О.М. в судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви.

ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечувала проти її госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку. Зазначила, що хворою себе не вважає. Пояснила, що схудла після смерті свого брата, боїться приймати їжу, оскільки це завдає їй болю та вона побоюється, що її отруять.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , які є матір`ю та братом ОСОБА_1 відповідно, в судовому засіданні просили застосувати до ОСОБА_5 примусову госпіталізацію. Показали, що остання протягом декількох місяців відмовляється від їжі, вважає, що її переслідують якісь особи, від звернення до лікарів відмовляється.

Суд, заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Як вбачається із супровідного листка № 99/104, ОСОБА_1 13.01.2020 року була доставлена до Лікарні бригадою швидкої медичної допомоги з квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з попереднім діагнозом: гострий поліморфний психотичний розлад шизофренії.

Згідно акту психіатричного огляду особи, госпіталізованої до психіатричної лікарні у примусовому порядку згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» № 16/235 від 13.01.2020 року, складеного комісією лікарів Лікарні, ОСОБА_1 страждає на тяжке психічне захворювання у вигляді гострого поліморфного психотичного розладу з симптомами шизофренії, внаслідок чого становить небезпеку для себе та оточуючих (кидається на родичів, вербально погрожує, негативістична, злісна, галюцинаторно параноїдна поведінка, маячні ідеї переслідування, відносин, структурно логічні розлади мислення, імпульсивна, знаходиться в психомоторному збудженні, не виходить із дому, відмовляється від їжі на протязі 2-3 місяців). Потребує застосування примусової госпіталізації в психіатричний стаціонар згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу».

З вказаного акту також вбачається, що госпіталізація в психіатричну лікарню первинна. Перші зміни в психічному стані відзначалися, коли вона навчалася на магістратурі університету, навідріз стала відмовлятися ходити самостійно, виходити з дому, коли виходила, озиралась на всі боки, була впевнена, що за нею слідкують. Останні два роки стала більш замкнутою, віддавала перевагу усамітненню у кімнаті. Змінилася в стані з серпня 2019 року, перестала їсти, пила тільки воду, не виходила з кімнати, відмовлялася спати на постільному, спала на голому матраці, забороняла входити до її кімнати, ночами часто не спала, кричала, що її хочуть отруїти, виказувала, що її переслідують та стежать за нею. Відмовлялася від допомоги, пручалася мед. обстеженню та лікуванню. Втратила 20 кг. ваги і пояснювала причину відмови від їжі тим, що «через еду меня отравят», тому вона не виходить на вулицю. Цілими днями сиділа в кімнаті. Не прагнула йти працювати. Агресивно поводиться з батьками та сестрами.

Частиною другою ст. 27 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного розладу, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов`язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Згідно ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: е) законне затримання психічнохворих.

Відповідно до ч. 3ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбаченихстаттею 14 цього Закону.

Згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані у справі докази як окремо, так і в їх сукупності та взаємозв`язку в цілому, суд приходить до висновку щодо наявності у ОСОБА_1 психічного захворювання, яке обумовлює її безпосередню небезпеку для себе та оточуючих.

Доводи ОСОБА_5 щодо відсутності підстав для госпіталізації суд не може визнати обґрунтованими, оскільки вони спростовуються сукупністю досліджених судом доказів. Так, вказані доводи спростовуються не тільки пояснення близьких родичів ОСОБА_5 щодо її поведінки, а й поясненнями лікаря та даними акту психіатричного огляду особи.

У суду відсутні підстави ставити під сумнів висновки лікарів-психіатрів щодо наявності у ОСОБА_5 тяжкого психічного захворювання, внаслідок якого вона представляє безпосередню небезпеку для себе та оточуючих.

Враховуючи наведене, наявні передбачені законодавством України підстави для госпіталізації ОСОБА_1 до Лікарні у примусовому порядку.

Керуючись ст. 2, 76-80, 89, 258-259, 263-265, 268, 273, 293, 294, 341-342, 354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» про госпіталізацію ОСОБА_1 до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку - задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , госпіталізацію до Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня №3» (місцезнаходження: м. Харків, вул. Академіка Павлова, 46, ) у примусовому порядку на строк протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію, але не більше ніж на 6 місяців.

Рішення суду підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Московський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених участині другійстатті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 21.01.2020 року.

Суддя Д.А. Крівцов

Присяжні: В.М. Калошина

Ю.С. Зіньковська