Справа № 148/1841/19
Провадження №2/148/164/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11 грудня 2020 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді Ковганича С.В. при секретарі Мрочко Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тульчині в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості ,

В С Т А Н О В И В:

Представник Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» ( далі АТ КБ «Приватбанк» ) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, мотивуючи позовні вимоги тим, що відповідач звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з цим підписав заяву №б/н від 18.04.2012, згідно якої отримав кредит в розмірі 5000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківськомі сайті www.privatbank.ua складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг (надалі Договір) , що підтверджується підписом у заяві.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п. 2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладенні Договору дала свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.7 Договору.

АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, свої зобов`язання за вказаним договором не виконав.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 15.08.2019 має заборгованість - 17780,51 грн, яка складається з наступного:

- 5086,88 грн - заборгованість за тілом кредиту;

- 4000,38 грн - забогованість за простроченим тілом кредиту;

- 6370,37 грн - нарахована пеня за прострочене зобов`язання;

- 1000 грн - нарахована пеня за несвоєчасність спрати боргу на суму від 100 грн;

а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських

послуг:

- 500,00 грн - штраф (фіксована частина);

- 822,88 грн - штраф (процентна складова).

На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ КБ «Приватбанк». Просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 17780,51 грн та понесені по справі судові витрати.

В судове засідання представник позивача не з`явився. В матеріалах справи наявне клопотання від нього про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти постановлення заочного рішення не заперечує. Згідно наявної в матеріалах справи відповіді на відзив представник позивача зазначив, що заява про приєднання до Умов та Правил з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті банку складають договір про надання банківських послуг. Кредитний договір укладений відповідно до норм чинного законодавства, сторонами при його укладенні були обговорені всі істотні умови. З виписки з карткового рахунку чітко прослідковується, що відповідач користувався грошима, отримував їх через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинах, а отже і отримував кредитну картка "Універсальна", так як проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. З розрахунку заборгованості видно, що він частково сплачував заборгованість за договором. Сторони у договорі узгодили сплату пені у разі порушення позичальником термінів платежів по будь-якому з грошових зобов`язань. Просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надіславши на адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із запровадженням карантину через спалах у світі короновірусу СОVID та просив не розглядати справу без його участі. Згідно наявного в матеріалах справи відзиву на позовну заяву відповідач просить у задоволенні позовних вимог відмовити, позовні вимоги не визнає, вважає їх незаконними, необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Вказує, що в матерілах справи відсутні докази про отримання ним кредитною картки, а виписка не може бути належним доказом. Доказів надання кредиту немає. Анкета-заява, яка підписана ним не містить відмітки та взагалі будь-якої інформації про картку, яку він отримав. Також вважає, що у даному випадку до правовідносин, що склались між сторонами, не можливо застосувати правила ст. 634 ЦК України, тобто умови договору приєднання. Послався на позицію Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17. Правових підстав для стягнення з нього неустойки у банка немає через відсутність передбаченого його обов`язку по їх сплаті. Доданий до позовної заяви розрахунок не може слугувати підтвердженням існування боргу, оскільки він не є первинним документом, так як не відповідає вимогам ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні". Окрім цього, зазначив, що позивач пропустив строк позовної давності.

Відповідно до ст. 223, ч.2 ст.247 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

При цьому, судом враховано, що постановою Кабінету Міністрів від 11.03.2020 № 211 з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 з 12.03.2020 по даний час на всій території України встановлено карантин.

Постановою Кабінету Міністрів № 392 від 20.05.2020 запроваджено послаблення протиепідемічних заходів, передбачених пунктом 3 цієї постанови, на території регіонів із сприятливою епідемічною ситуацією. Зокрема, дозволено: з 22.05.2020 регулярні та нерегулярні пасажирські перевезення автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському внутрішньообласному та міжнародному сполученні.

В свою чергу, положеннями статті 129 Конституції України, статті 2 ЦПК України, одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою, кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 16.07.2020 при розгляді справи № 924/369/19 судова колегія наголошує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, та вищенаведені норми закону щодо послаблення карантинних заходів свідчать про усунення перешкод у реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав.

Враховуючи вищевикладене, з метою недопущення порушення розумних строків розгляду справи, суд вважає можливим провести розглядд справи у відсутність відповідача.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засідання встановлено, що 18.04.2012 між ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с.7). Відповідно до копії даної заяви відповідач виявив бажання оформити кредитку "Універсальна". Також він підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

Згідно довідки АТ КБ «Приватбанк» (а.с.139) між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був підписаний кредитний договір №б/н, за яким було надано наступні кредитні картки: № НОМЕР_1 , дата відкриття 24.11.2016, термін дії до 07/20; № НОМЕР_2 , дата відкриття 03.01.2017, термін дії до 05/20.

АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами.

В свою чергу, відповідач свої зобов`язання за користування кредитними коштами належним чином не виконував.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором, утворилася заборгованість, яка згідно з наданим представником позивача розрахунком (а.с.5-6) станом на 15.09.2019 становить 17780,51 грн, яка складається з наступного:

- 5086,88 грн - заборгованість за тілом кредиту;

- 4000,38 грн - забогованість за простроченим тілом кредиту;

- 6370,37 грн - нарахована пеня за прострочене зобов`язання;

- 1000 грн - нарахована пеня за несвоєчасність спрати боргу на суму від 100 грн;

- 500,00 грн - штраф (фіксована частина);

- 822,88 грн - штраф (процентна складова).

Відповідно до ч.1, 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 цієї ж статті визначено, що до відносин за кредитним договором застосовується правове регулювання щодо відносин за договором позики.

За таких обставин зобов`язання за кредитним договором виникають з моменту передачі кредитодавцем позичальнику коштів, згідно умов кредитного договору.

Згідно вимог ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним

Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами 1, 2 ст.551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

В свою чергу, в анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 18.04.2012, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Між тим, банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту та простроченого тіла кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами.

Представник позивача, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за кредитним договором від 18.04.2012, посилався на витяг з Умов та правил надання банківських послуг та витяг з Тарифів банку, які викладені на банківському сайті:www:privatbank.ua, як невід`ємні частини спірного договору.

Витягами з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, що надані представником позивача на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання), позовну давність щодо вимог банку - 50 років (пункт 1.1.7.31 згаданих Умов), та інші умови.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 (провадження № 6-16цс15) і не спростовано представником позивача при розгляді вказаної справи.

Також в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст.634 ЦК України, за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим банком в період - з часу виникнення спірних правовідносин (18.04.2012 ) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (13.09.2019 - направлено суду поштовою кореспондецією), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяги з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та з Умов та правил надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

При цьому, згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 принципу справедливості розгляду справи судом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Надані представником позивача Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана відповідачем і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Аналогічна правова позиція про неможливість вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, однак щодо Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) та, зокрема пункту 5.5 цих Умов, яким установлено позовну давність тривалістю в п`ять років, оскільки такі не містять підпису позичальника, а також через те, що у заяві останнього домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає, викладена у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 (провадження № 6-16цс15).

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що Витяги з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи і не містять підпису відповідача, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 18.04.2012 шляхом підписання заяви-анкети. За таких обставин, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді неустойки ( пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. А тому, правових підстав для стягнення з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості зі сплати неустойки ( пені, штрафів) немає.

Наведене вище узгоджується із правовими висновками Великої Палати Верховного Суду під час розгляду справи №342/180/17, провадження № 14-131цс19, висловленими в постанові від 03.07.2019.

Відтак, слід відмовити у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача заборгованості зі сплати пені в сумі 6370,37 грн та 1000 грн, а також штрафів в розмірі 500 грн (фіксована частина) та 822,88 грн (процентна складова), у зв`язку з безпідставністю позовних вимог в цій частині через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу.

В свою чергу, розрахунок банку про наявність у відповідача заборгованості за тілом кредиту та простроченим тілом кредиту позичальник не спростував.

Натомість, копією виписки ОСОБА_1 за період з 01.01.1999 по 27.04.20200, де також зазначено, що основна картка № НОМЕР_1 , підтверджується, що відповідач отримавши в АТ КБ «Приватбанк» кредитну картку користувався грошима, отримував кошти через банкомат, сплачував заборгованість (а.с.136-138). Згідно даної виписки, а також розрахунку заборгованості вбачається, що остання сума погашення за наданим кредитом в розмірі 346,12 грн була проведена відповідачем 22.10.2018.

Таким чином, в судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що відповідач користувалася карткою № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2

Наявне в матеріалах справи фото відповідача з отриманою банківською карткою суд до уваги не бере, так як воно не є належним доказом, який би підтверджував отримання відповідачем кредитної картки, оскільки з даного фото встановити, яку саме картку отримано відповідачем, її номер та строк її дії, що б давало суду можливість підтвердити отримання відповідачем кредитної картки, неможливо (а.с. 114).

Також судом встановлено, що укладений між сторонами кредитний договір від 18.04.2012 у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним).

Відповідно до ч.2 ст.530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Враховуючи вимоги ч.2 ст.530 ЦК України та беручи до уваги, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, суд приходить до висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Враховуючи викладене, суд вважає, що наявні правові підстави для стягнення в примусовому порядку з боржника забогованості за тілом кредиту - 5086,88 грн та простроченим тілом кредиту - 4000,38 грн, а саме 9087,26 грн.

Вирішуючи питання щодо застосування строків позовної давності, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Між тим, укладений сторонами кредитний договір №б/н від 18.04.2012 у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним).

Зважаючи на це, до звернення банку до суду з позовом до боржника перебіг позовної давності у спірних правовідносинах не починався, а отже позовна давність до спірних правовідносин не застосовується.

Аналогічна позиція міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 657/663/18.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог представника позивача в заявлених ним межах та про існування правових підстав для їх часткового задоволення, а саме стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором№ б/н від 18.04.2012 в розмірі 9087,26 грн.

Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, тому з врахуванням вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме, 981,78 грн ( 9087,26 х 1921 /17780,51 = 981,78 грн)

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 207, 526, 530, 551, 610, 625, 626, 628, 633, 634, 638, 1049 -1050, 1054, 1055 ЦК України, ст. ст.4, 12, 13, 19, 76-81, 141, 223, 247, 256, 263- 265 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк», ідентифікаційний код в , МФО 305299, р/р№ НОМЕР_3 , місцезнаходження якого: вул. Грушевського, 1Д, м.Київ, 01001, заборгованість за кредитним договором № б/н від 18.04.2012 в розмірі 9087,26 грн (дев`ять тисяч вісімдесят сім гривень 26 копійок), з яких: 5086,88 грн - заборгованість за тілом кредиту, 4000,38 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту.

В задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені та штафів відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк», ідентифікаційний код в , МФО 305299, р/р№ НОМЕР_3 , судові витрати з оплати судового збору в сумі 981,78 грн ( дев`ятсот вісімдесят одна гривня 78 копійок).

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області, з врахуванням п.3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду, з врахуванням п.3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України.

Суддя: