№2-з/756/346/20
УХВАЛА

15 грудня 2020 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Шевчука А.В.

за участі секретаря - Волкової А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк», третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, приватний виконавець Корольов Михайло Андрійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до АТ КБ «ПриватБанк», третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., приватний виконавець Корольов М.А. про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису №1656 від 16.10.2018 року, яким звернуто стягнення на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 .

Разом з позовною заявою представником позивача до суду подано чергову заяву про забезпечення позову. В своїй заяві представник ОСОБА_1 вказує про незаконність, на його думку, виконавчого напису, безпідставне звернення стягнення на квартиру у такий спосіб.

Таким чином, з метою забезпечення позову представник позивача в даній справі, просить суд вжити заходи забезпечення, а саме: накласти арешт на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 та зупинити стягнення на підставі виконавчого документа який оскаржується.

Згідно з ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

З огляду на зазначене, в судове засідання сторони не викликались.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.п. 6 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Зі змісту Цивільного процесуального кодексу України вбачається, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Зміст заходів забезпечення та мета їх застосування, полягає в захисті інтересів учасників процессу.

Ч. 10. ст. 150 ЦПК України не допускає вжиття заходів забезпечення позову, які за своїм змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Зі змісту вказаної статті вбачається, що забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

При цьому, у порядку забезпечення позову не можна забороняти вчиняти дії, які під час розгляду спору прямо дозволені законом.

Таким чином, враховуючи позовні вимоги, та існуючі види забезпечення позову, суд вважає, що дана заява підлягає задоволенню частково, а саме в частині зупинення стягнення здійснюваного на підставі виконавчого документа який оскаржується.

При цьому, судом встановлено та підтверджено представником заявника, що квартира АДРЕСА_1 була передана в іпотеку за згодою ОСОБА_1 на забезпечення виконання її ж зобов`язань за кредитним договором. Більше того, на вказану квартиру вже звернуто стягнення за рішення суду.

За таких обставин ініційований арешт на іпотечне майно порушить право стягувача на звернення стягнення на квартиру за рішенням суду та позбавить його можливості отримати узгоджену гарантію забезпечення належного виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором та розраховувати на можливість погашення заборгованості за рахунок предмета іпотеки.

Таким чином, вимога про накладення арешту на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , на думку суду суперечитиме змісту заходів забезпечення та меті їх застосування і буде фактичним втручанням у виконавче провадження яке не є предметом розгляду даної справи.

Керуючись, ст.ст. 149, 150, 153 ЦПК України, суд, -

постановив:

Заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову - задовольнити частково.

Зупинити стягнення у виконавчому провадженні здійснюваного щодо ОСОБА_1 на підставі виконавчого напису №1656 від 16.10.2018 року приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, яким звернуто стягнення на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 .

В задоволенні решти вимог заяви - відмовити.

Стягувач: АТ «КБ «ПриватБанк», , м. Київ, вул.. Грушевського, 1Д.

Боржник: ОСОБА_1 , місце місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч.1 ст.157 ЦПК України, ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Дана ухвала відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» є виконавчим документом та може бути пред`явлена до виконання протягом року з дня її постановлення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського Апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Суддя А.В. Шевчук