Справа №551/396/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" грудня 2020 р. Шишацький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Вергун Н.В.,

за участю секретаря судових засідань Курінної Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Шишаки Полтавської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приват Банк » до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

21 квітня 2020 року АТ КБ «Приват Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , вказуючи на те, що останній, з метою отримання банківських послуг, 22 лютого 2013 року підписав Заяву № б/н, відповідно до якої отримав кредит у розмірі 300 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, який у подальшому був збільшений банком до 25 000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії отриманих карток.

У поданій позовній заяві позивач також зазначив про те, що відповідач, отримавши кредитні кошти, не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, та свої зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим станом, на 17 березня 2020 року, у нього утворилася заборгованість у загальному розмірі 50 202 грн. 97 коп., яка складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 32 401 грн. 62 коп., заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК в розмірі 3 631 грн. 30 коп., заборгованості за пенею у розмірі 11 303 грн. 24 коп., штрафу / фіксована частина/ в розмірі 500 грн. 00 коп. та штрафу / процентна складова / в розмірі 2 366 грн. 81 коп. Тому, просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати в розмірі 2 102 грн. 00 коп.

Одночасно представник позивача за довіреністю Гребенюк О.С. подав до суду клопотання про підтримання позовних вимог АТ КБ « Приват Банк » та розгляд справи у його відсутність.

21 квітня 2020 року на виконання вимог ч.6 ст.187 ЦПК України до відповідного органу реєстрації місця проживання та перебування особи направлено звернення суду.

04 травня 2020 року на адресу суду надійшла інформація про те, що відповідач дійсно зареєстрований на території Шишацького району Полтавської області.

Ухвалою суду від 04 травня 2020 року позову заяву АТ КБ « Приват Банк » до ОСОБА_1 прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд ухвалено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення осіб / а.с.78 /.

Ухвалою суду від 06 липня 2020 року, у зв`язку з відсутністю відомостей щодо своєчасного сповіщення відповідача ОСОБА_1 про розгляд справи, судове засідання відкладено до 10 год. 00 хв. 04 серпня 2020 року / а.с.82 /.

03 серпня 2020 року на адресу суду від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив, в якому останній вважає доводи позивача надуманими, а тому позовні вимоги не визнав та просив відмовити АТ КБ « Приват Банк » в задоволенні позову в повному розмірі / а.с.94-98 /.

Цього ж дня, на адресу суду від відповідача ОСОБА_1 надійшло клопотання про витребування доказів у справі, зокрема, кредитної справи та відомостей про суму боргу станом на день надання інформації, які відповідач самостійно надати не може / а.с.90-93 /.

Ухвалою суду від 04 серпня 2020 року клопотання відповідача про витребування доказів задоволено, проведення судового засідання у справі відкладено до 09 год. 00 хв. 09 вересня 2020 року, яке, у зв`язку з перебуванням головуючого судді Вергун Н.В. у щорічній основній відпустці, було перенесено до 10 год. 00 хв. 16 жовтня 2020 року / а.с.108, 156-157 /.

17 серпня 2020 року на електронну адресу суду від позивача надійшли витребувані судом документи / а.с.112-121 /.

19 серпня 2020 року на електронну адресу суду від позивача АТ КБ «Приват Банк» надійшла відповідь на відзив / а.с.122-143 /, яка, крім того, була продубльована 10 вересня 2020 року /а.с.144-154 /.

Ухвалою суду від 16 жовтня 2020 року судове засідання у справі відкладено до 08 год. 00 хв. 09 грудня 2020 року / а.с.161 /.

08 грудня 2020 року на електронну адресу суду від відповідача ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з неможливістю явки в судове засідання 09 грудня 2020 року.

Вивчивши доводи, заявленого відповідачем, клопотання, суд вважає за необхідне відмовити в його задоволенні з огляду на розгляд справи в спрощеному провадженні без виклику сторін.

Дослідивши, наявні в матеріалах справи, докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд, керуючись принципом верховенства права, вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 22 лютого 2013 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір б/н, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк» / а.с.30 /.

У заяві зазначено, що ОСОБА_1 згодний з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

Згідно умов кредитного договору позивач цього ж дня надав відповідачу кредит в розмірі 300 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок / номер картки НОМЕР_1 /. В подальшому розмір кредитного ліміту було збільшено банком до 25 000 грн.

Під час укладання Договору сторони керувались ч.1ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярів або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору складають умови /пункти/, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів /змішаний договір/. До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

За ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частинами 1 і 2 ст.639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним /ст.1055 ЦК України/. Згідно ч.1ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярів або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договору приєднання розроблені у даному випадку позивачем /банком/, вони мають бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

В анкеті-заяві міститься інформація про те, що ОСОБА_1 ознайомився з умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді та погодився з ними.

Поряд з цим, дослідивши Анкету-заяву, судом встановлено, що пам`ятка клієнта, яка являється відривною частиною анкети та повинна була бути надана ОСОБА_1 , залишилася у анкеті-заяві банку / а.с.30 /.

Таким чином, позивачем не доведено факт ознайомлення відповідача з умовами та правилами надання банківських послуг, а також затвердженими тарифами банку.

Відповідно до п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг, на які посилається позивач, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично пролонгується на такий же термін.

Статтею 599 ЦК України регламентовано, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Положеннями статей 77-80 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію стосовно предмету доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 статті 95 ЦПК України визначено, що, письмовими доказами є документи /крім електронних документів/, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач зазначив, що відповідач ОСОБА_1 отримавши кредитні кошти, не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, та свої зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим станом, на 17 березня 2020 року, у нього утворилася заборгованість у загальному розмірі 50 202 грн. 97 коп., яка складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 32 401 грн. 62 коп., заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК в розмірі 3 631 грн. 30 коп., заборгованості за пенею у розмірі 11 303 грн. 24 коп., штрафу / фіксована частина/ в розмірі 500 грн. 00 коп. та штрафу / процентна складова / в розмірі 2 366 грн. 81 коп.

Так, розрахунок заборгованості відповідача за кредитом враховує витрати, здійснені при використанні кредитних карток: № НОМЕР_1 з терміном дії з 22 лютого 2013 року до листопада 2016 року, № НОМЕР_2 з терміном дії з 09 грудня 2016 року до грудня 2020 року, та ж сама картка, але з терміном дії з 29 березня 2017 року до грудня 2020 року, № НОМЕР_3 з термінами дії з 17 серпня 2017 року та з 04 жовтня 2017 року по серпень 2021 року.

При цьому, банком не надано доказів отримання ОСОБА_1 цих карток, а також наявності правових підстав для їх видачі.

Крім того, анкета-заява та довідка про умови кредитування не містить відомостей про те, що боржник погоджував видачу додаткових кредитних карток.

Більше того, із розрахунку позивача вбачається, що на час випуску карток за № НОМЕР_2 та НОМЕР_3 , кредитна № НОМЕР_1 з терміном дії до листопада місяця 2016 року все ж таки у 2016 році не припинила свою дію та станом на 01 березня 2020 року з неї списувалися проценти та інші відрахування.

Разом з тим, у своєму відзиві відповідач зазначає про щомісячне стягнення грошових коштів банком з березня по липень 2020 року з його зарплатної картки на рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 22 березня 2013 року.

Дане списання коштів підтверджується і розрахунком позивача, наданим на вимогу суду / а.с.114-119 /.

Отже, визначена банком заборгованість відповідача у загальному розмірі 50 202 грн. 97 коп., не охоплюється кредитним договором від 22 лютого 2013 року, а тому такий розрахунок не може бути доказом наявності за ОСОБА_1 заборгованості по вищевказаному кредитному договору та не може підтверджувати розмір такої заборгованості.

За таких обставин, банком не підтверджено належними та допустимими доказами розміру заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором від 22 лютого 2013 року, що свідчить про необґрунтованість позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк».

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України та залишає їх за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись статтями 525, 526, 536, 549, 610-611, 626, 629, 634, 1054 ЦК України, статтями 13, 81,83, 259, 263 268, 354, 355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено через Шишацький районний суд Полтавської області до Полтавського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя: