Провадження № 2/628/125/20
Справа № 628/3525/19
21 січня 2020 року Куп`янський міськрайонний суд Харківської області
у складі: головуючого - судді Гетьман Л.В.,
при секретарі Разєнковій Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Куп`янську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням,
Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_3 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачі зазначили, що вони , є власниками житлового будинкупо АДРЕСА_1 .Відповідач зареєстрований за місцем проживання в цьому житловому будинку,але за вказаною адресою у житловому будинку не мешкає, не користується житлом, не зберігає в приміщенні належне йому майно, однак дотепер не припинив попередньої своєї реєстрації згідно із законодавством України.
Ухвалою суду від 02.12.2019 р. провадження у справі відкрито і постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.
Позивачі у судове засідання не з`явились, надавши суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують.
Відповідач, у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, про причини неявки не попередив, відзив на позовну заяву не надав.
У відповідності до ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази та оцінивши їх, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 02 червня 2018 р. посвідченого державним нотаріусом Куп`янської державної нотаріальної контори Колосовською С.О., в реєстрі за № 1-1075 та свідоцтва про право власності від 19.09.2003 р., посвідченого державним нотаріусом Куп`янської державної нотаріальної контори Литвиновою І.В., в реєстрі за № 2-1647 та на підставі договору дарування частини житлового будинку від 19.09.2003 року, посвідченого державним нотаріусом Куп`янської державної нотаріальної контори Литвиновою І.В., в реєстрі за № 2-1653, позивачі є власниками житлового будинку за адресою : АДРЕСА_1 (а.с.18-21).
Як вбачається з довідки № 528 від 21.11.2019 р. про реєстрацію місця поживання особи, виданою Курилівською сільською радою, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 з 10.10.1998 по теперішній час (а.с.11).
На підставі акту про факт не проживання громадянина за місцем його реєстрації від 21 листопада 2019 р., ОСОБА_3 не проживає за адресою : АДРЕСА_1 (а.с.10).
Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що сааме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст. 321 ЦК України).
Нормами ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.
Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, що мають в приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України, які, окрім іншого, передбачають, що правовідносини, пов`язані зі створенням перешкод здійснення права користування своїм майном, регулюються ст. 391 ЦК України, яка встановлює, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Ст. 47 Конституції України проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.
Згідно ст. 6 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.
Таким чином, реєстрація відповідача у будинку, за адресою :АДРЕСА_1 , що належить позивачам, чинить перешкоди їм у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, у зв`язку з чим суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 2, 13, 11, 12 13, 78, 79, 89, 264, 265, 279, 280, 282, 352, 354 ЦПК України, ст. ст. 16, 316-319, 386, 391 ЦК України, ст. 47 Конституції України,ст. 156 ЖК України, постановою Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникають в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12 квітня 1985 року № 2 (зі змінами та доповненням),суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування житловим будинком, за адресою : АДРЕСА_1 .
Рішення може бути оскаржено повністю або частково учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Куп`янський міськрайонний суд Харківської області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя Л.В. Гетьман