Справа №705/5050/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2020 року місто Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Кормана О.В.

з участю:

секретаря судового засідання Власової Т.Ю.

позивача ОСОБА_1

третьої особи ОСОБА_2

законного представника

третьої особи Овчіннікової Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Умані Черкаської області за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_4 , про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

До Уманського міськрайонного суду Черкаської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Позовна заява мотивована тим, що позивачу та його брату ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 20.03.2017 року на праві спільної часткової власності належить трикімнатна квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . В даному будинку прописаний його батько - ОСОБА_3 , що підтверджується довідкою про склад сім`ї, виданою ОСББ «Івана Мазепи» від 12.11.2018 року, хоча фактично з 2011 року у вищевказаній квартирі не проживає. Факт його не проживання підтверджується актом обстеження житлових умов про фактичне проживання від 12.11.2018 року, а також поясненнями свідків. На даний час його батько проживає за іншою адресою. Оскільки відповідач зареєстрований у вказаній квартирі, але фактично не проживає з 2011 року, а також в зв`язку зі значним підвищенням тарифів, позивач вимушений платити значно більші комунальні послуги, що йому робити матеріально важко, адже має невеликі доходи. На його законні вимоги знятися з реєстрації в добровільному порядку відповідач не реагує.

На цих підставах просив суд: визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житлом, а саме: квартирою АДРЕСА_2 .

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні просив позов задовольнити та пояснив, що вже 11 років його батько, відповідач у справі, проживає в Російській Федерації і не збирається повертатись в Україну. Квартиру батько подарував їм з братом і вони стали за дану квартиру відповідати. Проте, коли є необхідність сплачувати комунальні послуги, то сплачують за трьох осіб, які зареєстровані. Так як відповідач не хоче проживати у квартирі, а комунальні послуги за нього сплачуються, тому виникла необхідність зняти відповідача з реєстрації у належній позивачу та його брату квартирі.

Законний представник третьої особи ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , у судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримала та пояснила, що відповідач жодної допомоги синам не надає, у тому числі фінансової. Вже тривалий час як відповідач виїхав з України і повертатись не має бажання, так як не сплачує аліменти і думає, що його потім з України не випустять. Раніше відповідач був єдиним власником квартири, з приводу проживання в якій виник спір, і яку потім подарував синам.

Третя особа ОСОБА_2 також просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився. У судовому засіданні позивач надав суду письмове клопотання відповідача, засвідчене нотаріусом нотаріального округу міста Мурманськ Мурманської області Російської Федерації, в якому відповідач просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнає повністю, проти їх задоволення не заперечує.

Суд у судовому засіданні, враховуючи клопотання відповідача, ухвалив провести розгляд справи по суті за відсутності відповідача.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної часткової приватної власності належить квартира АДРЕСА_2 , що підтверджується Договором дарування від 20.03.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Імбері Я.С. та зареєстрованим в реєстрі за № 514, а також Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 82835498 від 20.03.2017 року та № 82835782 від 20.03.2017 року.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований в АДРЕСА_2 , але не проживає за цією адресою з 2011 року, що підтверджується довідкою про склад сім`ї, виданою 12.11.2018 року ОСББ «Івана Мазепи», актом обстеження житлово-побутових умов від 12.11.2018 року та актом обстеження житлових умов про фактичне проживання (або відсутність зареєстрованих осіб) від 12.11.2018 року.

Згідно ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч.1 ст.317 ЦК України). Як зазначено у ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст.319 ЦК України).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Так, відповідно до положень ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст.379 ЦК України).

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Під час розгляду справи встановлено, що відповідач ОСОБА_3 зареєстрований в квартирі АДРЕСА_2 , але не проживає за цією адресою з 2011 року.

Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом не встановлено підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову. Тому позов підлягає до задоволення.

У відповідності з вимогами ст.141 ЦПК України судовий збір, який сплатив позивач при зверненні до суду, підлягає стягненню на користь позивача з відповідача.

На підставі ст. ст. 316, 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України, керуючись ст. ст. 11, 12, 13, 82, 141, 206, 258, 259, 263-265, 268, 272 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житлом, а саме: квартирою АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір в сумі 704 гривні 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подання через Уманський міськрайонний суд Черкаської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складене 22 січня 2020 року.

Головуючий суддя О.В.Корман