Провадження № 2/522/3234/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2020 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Шенцевої О.П.,

при секретарі Лахматовій С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Комунального підприємства «Теплопостачання м. Одеси» (м.Одеса, вул. Балківська, 1), Управління соціального захисту населення в Суворовському районі (м.Одеса, пр. Добровольського, 120-а) про скасування неіснуючої заборгованості за теплопостачання та зобов`язання відповідача зробити певний перерахунок, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача, у якому просила суд скасувати неіснуючу заборгованість у розмірі 1463,79 грн., яка необґрунтована та зобов`язати відповідача зробити перерахунок з урахуванням її переплат за теплопостачання у розмірі 646,16 грн.; зобов`язати КП «Теплопостачання м. Одеси» надати довідку про відсутність заборгованості співвідповідачу - Управлінню соціального захисту населення в Суворовському районі.

При цьому позивачка посилається на те, що вона отримує субсидію за оплату житлово-комунальних послуг. КП «Теплопостачання м. Одеси» нарахувала їй неіснуючу заборгованість у розмірі 1463,79 гривень, у зв`язку з чим вона лишена можливості отримувати субсидію.

У судовому засідання позивачка позов підтримала, просила його задовольнити в повному обсязі.

Представник КП «Теплопостачання м. Одеси» у судовому засіданні позов не визнав, просив у його задоволенні відмовити у повному обсязі, посилаючись на безпідставність позовних вимог. Крім того, представник відповідача надав відзив на позов.

Представник Департаменту праці та соціального захисту населення ОМР надав заяву про проведення судового засіданні у відсутність представника, у задоволенні позову просив відмовити.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є споживачем теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вказує позивач у позовній заяві вона отримувала субсидію по сплаті житлово-комунальних послуг. У червні 2017 року виплату субсидії була призупинена, у зв`язку з заборгованістю за оплату теплової енергії Комунальному підприємству «Теплопостачання міста Одеси».

Позивач звертаючись до суду за захистом своїх прав, вважає, що її права порушені з боку відповідача, а саме КП «Теплопостачання міста Одеси» перешкоджає в отриманні субсидії, вимагаючи сплати неіснуючої заборгованості.

Суд вважає, що посилання позивача на те, що у неї не має заборгованості, не можуть вважатися як належні докази по справі, оскільки до позовної заяви позивачем долучений лист КП «Теплопостачання міста Одеси» від 11.07.2019 р., з якого вбачається заборгованість у розмірі 1463,76 грн.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Таким чином, позовні вимоги в частині скасування неіснуючу заборгованість у розмірі 1463,79 грн. необґрунтовані, а саме позивачем не доведена відсутність заборгованості перед КП «Теплопостачання міста Одеси».

Статтею 16 ЦК встановлено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Вказаними нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Таким чином, суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, а саме ст. 13 Конвенції, передбачено: «Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження». У розвиток положень цієї статті Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях також наголошує на необхідності оцінки ефективності обраного зацікавленою особою способу захисту. Зокрема, у пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v . the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. У пункті 75 рішення Європейського суду з прав людини від 5 квітня 2005 року у справі «Афанасьєв проти України» (заява №38722/02) суд зазначає, що засіб захисту, котрий вимагається згаданою статтею, повинен бути «ефективним», як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Так, статті 16 ЦК України, 20 ГК України, 4 ЦПК України передбачають можливість застосування лише тих способів захисту права, котрі заздалегідь визначені в законі, договорі. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом (абз.2 частини другої статті 16 ЦКУ).

При здійсненні правосуддя у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. (ст. 5 ЦПК).

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд вважає, що спосіб захисту шляхом зобов`язання КП «Теплопостачання м. Одеси» надати довідку про відсутність заборгованості співвідповідачу - Управлінню соціального захисту населення в Суворовському районі є неналежний спосіб захисту порушеного права в розумінні ст. 16 Цивільного кодексу України.

Але, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги частково, а саме зобов`язати КП «Теплопостачання м. Одеси» зробити перерахунок заборгованості за адресою: АДРЕСА_1 , з урахуванням усіх оплат позивача за теплопостачання, та надати ОСОБА_1 відповідну довідку.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 10, 11-13, 19, 43, 49, 76-82, 258-259, 263-264, 265, 268, 293, 315, 319, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Комунального підприємства «Теплопостачання м. Одеси» (м.Одеса, вул. Балківська, 1), Управління соціального захисту населення в Суворовському районі (м.Одеса, пр. Добровольського, 120-а) про скасування неіснуючої заборгованості за теплопостачання та зобов`язання відповідача зробити певний перерахунок задовольнити частково.

Зобов`язати Комунальне підприємство «Теплопостачання м. Одеси» зробити перерахунок заборгованості за адресою: АДРЕСА_1 , з урахуванням усіх оплат ОСОБА_1 за теплопостачання, та надати ОСОБА_1 відповідну довідку.

Стягнути з Комунального підприємства «Теплопостачання м. Одеси» на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 768,40 гривень.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя

04.11.2020