ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/1580/19 Номер провадження 22-ц/814/288/20Головуючий у 1-й інстанції Іващенко Ю.А. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді : Обідіної О.І.

Суддів : Бутенко С.Б., Прядкіної О.В.

За участю секретаря Кальник А.М.

Розглянула в порядку спрощеного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Органу опіки та піклування Лубенської районної державної адміністрації на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області в складі судді Іващенка Ю.А. від 13 листопада 2019 року по справі за позовом Органу опіки та піклування Лубенської районної державної адміністрації в інтересах дітей ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи Кременчуцький обласний спеціалізований будинок дитини Полтавської обласної ради, Виконавчий комітет Засульської сільської ради Лубенського району Полтавської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И Л А :

В квітні 2019року Орган опіки та піклування Лубенської РДА звернувся до суду із вказаним, в якому просив суд позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно її малолітніх дітей ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , стягнути аліменти у розмірі 1/3 з усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття, передати дітей на опікування позивача для встановлення статусу та вирішення питання щодо влаштування їх до сімейної форми виховання.

Вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_3 є соціально неадаптованою особою, яка не виконує належним чином батьківські обов`язки, не здійснює догляд за малолітніми дітьми, не дбає про їх фізичний та розумовий розвиток, байдуже ставиться до їх потреб, внаслідок чого діти не доглянуті, постійно хворіють. Враховуючи таке ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків та з метою забезпечити дітям належні умови життя, ОСОБА_4 ОСОБА_5 були поміщені до Кременчуцького спеціалізованому будинку дитини за соціальними показниками, оскільки умови за місцем проживання матері становлять загрозу для їх життя та здоров`я.

Згідно обстеження в лютому 2019 року умов проживання сім`ї ОСОБА_6 було встановлено, що будинок перебуває в аварійному стані, вікна частково вибиті, кімнати потребують ремонту, продукти харчування відсутні, наявна присадибна ділянка не обробляється, при цьому відповідач не працює, умов для повернення малолітніх дітей із будинку дитини не створила.

Враховуючи, що з відповідачем неодноразово проводились профілактичні бесіди щодо належного виконання своїх батьківських обов`язків, остання викликалась на засідання органу опіки та піклування, притягувалась до адміністративної відповідальності, проте не покращила як матір своє відношення до дітей, орган опіки та піклування звернувся до суду з позовом про позбавлення її батьківських прав.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 13 листопада 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на утримання малолітніх дітей, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.04.2019 року і до досягнення дітьми повноліття.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допущено до негайного виконання.

Судові витрати по справі віднесено на рахунок держави.

Відмова в задоволенні позовних вимог в частині позбавлення батьківських прав обумовлена не доведеністю належними та допустимими доказами фактів ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків. При цьому, суд зазначив, що відсутність належних умов для проживання дітей не є підставою для позбавлення батьківських прав та не може являтись обставиною, за якої можливе застосування такого крайнього заходу як позбавлення батьківських прав.

В апеляційній скарзі орган опіки та піклування, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати в частині відмови в задоволенні вимог про позбавлення ОСОБА_7 батьківських прав та ухвалити в цій частині нове рішення про їх задоволення.

Зокрема вказує, що судом неналежним чином були проаналізовані зібрані по справі докази, які безспірно свідчать про факти винної поведінки матері малолітніх дітей, яка байдуже відноситься до виконання своїх батьківських обов`язків, не бажає займатись опікою та вихованням своїх дітей, які мають тяжкі захворювання, які є наслідками проживання в незадовільних побутових умовах та відсутності надання їм своєчасної медичної допомоги.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про наявність підстав для її часткового задоволення.

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом, відповідач ОСОБА_3 є матір`ю малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження від 09.06.2017 року та 16.03.2018 року, відомості про батька ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України.

Обґрунтовуючи позовні вимоги орган опіки та піклування посилався на те, що ОСОБА_3 не виконує належним чином батьківські обов`язки, не здійснює догляд за малолітніми дітьми, не дбає про їх фізичний та розумовий розвиток. Малолітні діти перебувають у Кременчуцькому спеціалізованого будинку дитини з березня 2018 року по даний час, проте, відповідач лише декілька разів їх відвідувала та шість разів телефонувала. ОСОБА_3 неодноразово потрапляла в поле зору медичних працівників, соціальних служб та правоохоронних органів в зв`язку з безвідповідальним ставленням до виконання батьківських обов`язків.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог та відмову в задоволенні позову в частині позбавлення батьківських прав, місцевий суд дійшов висновку про відсутність належних та допустимих доказів ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які б доводили необхідність застосування такої крайньої міри як позбавлення батьківських прав.

Колегія суддів не може в повній мірі погодитися з вказаним висновком суду.

Згідно ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в пунктах 15, 18 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи.

Матеріалами справи доводиться, що ОСОБА_3 зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_1 .

В даному будинку також зареєстровані та проживають її мати ОСОБА_8 та повнолітні брат та сестра.

Житлово-побутові умови за місцем проживання малолітніх дітей є незадовільними.

В будинку брудно, зламані вікна та двері, відсутнє опалення та електрозабезпечення, лише окрема кімната опалюється дровами, діти не мають ні своїх ліжок, ні іграшок, в будинку відсутні будь-які продукти харчування.

Згідно наданих документів з Засульської сільської ради та старостату свої обов`язки по відношенню до дітей ОСОБА_3 не виконує, проживання дітей в таких умовах становить загрозу для їх життя.

Діти ОСОБА_2 та ОСОБА_1 дитячих дошкільних закладів не відвідують.

Внаслідок неблагополучних умов проживання та систематичних захворювань ОСОБА_3 разом з донькою неодноразово оформлялась до дитячого відділення Лубенської лікарні, де до закінчення курсу лікування, без дозволу працівників медичного закладу, забирала дитину і зникала в невідомому напрямку.

Крім того, і ще до народження сина ОСОБА_9 , ОСОБА_3 разом з малолітньою донькою неодноразово виїздила за межі Полтавської області, тимчасово проживала у своїх співмешканців.

Зокрема, з червня 2016 року вона проживала у ОСОБА_10 за адресою с. Домантово Золотоніського району Черкаської області (лист Лубенського ВП ГУНП України в Полтавській області №6702 від 26.05.2016 року, лист служби у справах дітей №01-27/138 від 03.06.2016 року).

Згідно постанови Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15.06.2016 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 184 ч. 1 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді попередження за ухилення від виконання батьківських обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітньої доньки ОСОБА_11 .

На підставі рапорту завідувачки Оріхівською АЗПСМ ОСОБА_16 від 06.06.2017 року під час відвідування сім`ї ОСОБА_6 та поставленого ОСОБА_2 діагнозу пневмонія лівої легені, дитина разом з матір`ю була госпіталізована до лікарні, звідки мати, 14.06.2017 року забрала дитину без дозволу лікуючого лікаря та чергового медперсоналу (лист Лубенської КЦМЛ №01-9/1391 від 20.06.2017 року).

Згідно листа Комунального закладу Черкаської обласної ради «Обласний соціальний центр матері та дитини» від 22.03.2018 року № 11 ОСОБА_3 разом з сином ОСОБА_13 перебувала у КЗ Черкаської обласної ради «Обласний соціальний центр матері та дитини» відповідно до наказу від 03.07.2017 року №23, у зв`язку із складними життєвими обставинами, які склались через відсутність житла. При цьому мати зарекомендувала себе як не відповідальна особа, яка не прислухалася до порад працівників закладу, догляд за дитиною здійснювала з примусу, не могла наглядати за хворою дитиною, державну соціальну допомогу використовувала на власні потреби. Також центром було зроблено висновок, що ОСОБА_3 не може самостійно доглядати та виховувати дитину.

Відповідно доповідної завідуючої Оріхівською АЗПСМ ОСОБА_14 від 07.02.2018 року під час обстеження умов проживання сім`ї ОСОБА_3 встановлено, що умови проживання незадовільні, у будинку та подвір`ї брудно, електроенергія відсутня. Мати та діти у брудному одязі, відсутнє дитяче ліжко та речі.

Вказані обставини стали підставою для влаштування малолітніх дітей згідно розпоряджень голови районної державної адміністрації від 07.03.2018 року №98 та 04.03.2019 року № 35 до Кременчуцького обласного спеціалізованого будинку дитини на повне державне забезпечення за соціальними показниками.

При оформленні дітей до вказаного закладу, були виявлені ряд хронічних захворювань та встановлено затримку у розвитку.

З листа Кременчуцького обласного спеціалізованого будинку дитини Полтавської обласної ради №948 від 23.09.2019 року вбачається, що протягом перебування дітей в будинку з 03.04.2018 року мати відвідувала їх 6 разів та телефонувала 7 разів.

Протягом червня 2017 року - лютого 2019 року відповідними комісіями Засульської сільської ради 4 рази проводилися обстеження матеріально-побутових умов життя сім`ї ОСОБА_3 , актами, які були складені на підставі обстежень встановлено, що будинок де зареєстрована сім`я, за адресою АДРЕСА_1 , перебуває в аварійному стані, вікна частково вибиті, кімнати потребують ремонту, в будинку брудно, продукти харчування в недостатній кількості, наявна присадибна ділянка не обробляється. Умови для розвитку, навчання дітей відсутні.

Крім того, мати дітей ОСОБА_3 при спілкуванні з працівниками органну опіки та піклування не могла пояснити куди нею витрачаються три види соціальної допомоги на дітей (при народженні, допомога як матері одиначки та як малозабезпеченій), оскільки за місцем її проживання не було виявлено продуктів харчування, ліків для хворих дітей, іграшок та необхідних гігієнічних засобів.

Вірно встановивши обставини по справі, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про те, що в розумінні п.2 ч.1 ст. 164 СК України, позивачем не доведено винної поведінки матері малолітніх дітей ОСОБА_3 та свідомого нехтування нею своїми батьківськими обов`язками, що виключає застосування такого крайнього заходу як позбавлення її батьківських прав.

Згідно п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини;

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовим доказами, висновками експертів, показаннями свідків показаннями свідків.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В даному випадку, предметом доказування є обставини, які свідчать, що ОСОБА_3 свідомо порушує батьківські обов`язки, злісно не виконує вимог та рекомендацій органів опіки і піклування щодо виховання та забезпечення своїх дітей.

Матеріалами справи доведено, що зверненню в суд з позовом про позбавлення батьківських прав, передувала тривала профілактична робота з ОСОБА_3 як з матір`ю спочатку малолітньої ОСОБА_15 , а після народження сина ОСОБА_9 , як з матір`ю двох малолітніх дітей. Зокрема, такі профілактичній заходи здійснювались не тільки представниками органу опіки та піклування, а і працівниками правоохоронних органів, медичними та соціальними співробітниками.

Крім того, факт її винної поведінки щодо ухилення від виконання батьківських обов`язків встановлено постановою суду, в якій зазначено, що її вина за ст. 184 ч.1 КУпАП є доведеною згідно зібраних доказів та її власних пояснень.

Крім того, колегією суддів звернуто увагу на те, що відповідач є інвалідом дитинства внаслідок психічного захворювання.

Між тим, жодних даних, які б свідчили про те, що її ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків, пов`язане з хворобою, яка унеможливлює чи заважає здійснювати належним чином свої батьківські обов`язки, по справі не має. Навпаки, її дії та поведінка свідчать про розуміння необхідності доглядати за дітьми та дбати про їх розвиток.

Як пояснили допитані в ході апеляційного розгляду представники апелянта та третіх осіб, поведінка ОСОБА_3 та її спілкування з оточуючими не свідчать про необхідність вирішувати питання про позбавлення її дієздатності, вона цілком є адекватною, застосовувала різні хитрощі, щоб виправдати свою поведінку, мала ті чи інші не тривалі місця роботи, намагалась влаштувати своє особисте життя.

09.04.2019 року органом опіки та піклування Лубенської РДА надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_13 .

Беручи до уваги вищевказані факти та зафіксовані випадки поведінки ОСОБА_3 , колегія судів приходить до переконання, що позивачем доведено факт винної поведінки відповідача, як матері двох малолітніх дітей, у свідомому ухиленні від виконання своїх батьківських обов`язків, оскільки всіма попередніми профілактичними заходами не вдалося змінити поведінку матері в кращу сторону.

В даному випадку застосування такого крайнього заходу як позбавлення батьківських прав - є цілком виправданим, направленим перш за все на захист інтересів дітей, їх життя та здоров`я, враховуючи наявність в останніх на час поміщення до будинку дитини хронічних захворювань, відставання в розвитку, відсутність щеплень.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав стосовно її малолітніх дітей, а відтак рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню, з постановленням по справі нового рішення про задоволення даної вимоги.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.п.3,4, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Органу опіки та піклування Лубенської районної державної адміністрації задовольнити частково.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 13 листопада 2019 року в частині відмови в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20 січня 2020 року.

Судді: Обідіна О.І. Бутенко С.Б. Прядкіна О.В.