ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/653/19 Номер провадження 22-ц/814/322/20Головуючий у 1-й інстанції Савченко Л. І. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Панченка О.О.,

суддів: Пікуля В.П., Триголова В.М.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 21 жовтня 2019 року, ухваленого у складі головуючого судді Савченко Л.І., дата виготовлення повного тексту рішення 28 жовтня 2019 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління служби безпеки України в Полтавській області, Державної казначейської служби України про визнання незаконними дій (бездіяльності) Управління служби безпеки України в Полтавській області та стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визнати незаконними дії (бездіяльність) Управління служби безпеки України в Полтавській області у кримінальному провадженні № 000415 від 27.12.2017 та стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь моральну шкоду у сумі 50 076 грн.

Позовна заява мотивована тим, що в провадженні слідчого відділу УСБУ в Полтавській області знаходиться кримінальне провадження № 000415 від 27.12.2017 року, за фактом невиконання слідчими Кобеляцького ВП ГУНП в Полтавській області Чернявським В ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ухвал Кобеляцького районного суду Полтавської області від 05.05.2017 року та від 15.09.2019 року, якими зобов`язано вчинити слідчі та процесуальні дії у кримінальному провадженні № 0000964 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 384 КК України. Постановами від 08.02.2018, 06.04.2018, 25.05.2018, які в подальшому були скасовані слідчим суддею, йому було безпідставно відмовлено у визнанні потерпілим.

Вказує, що систематичною бездіяльністю посадових осіб УСБУ в Полтавській області під час розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 382 КК України, у кримінальному провадження № 0000415 від 26.12.2017 року, незаконними процесуальними рішеннями слідчого щодо відмови у задоволенні його клопотань про визнання його потерпілим, недотриманням розумних строків під час досудового розслідування, нерозгляд його чергового клопотання про залучення як потерпілого та клопотання представника про ознайомлення з матеріалами справи, йому завдано моральну шкоду.

Враховуючи викладене, позивач просив суд стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь моральну шкоду у сумі 50 076 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 22 жовтня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління служби безпеки України в Полтавській області, Державної казначейської служби України про визнання незаконними дій (бездіяльності) Управління служби безпеки України в Полтавській області та стягнення моральної шкоди - відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що реалізація позивачем свого процесуального права на оскарження рішень, дій, бездіяльності посадових осіб УСБУ під час розслідування кримінального правопорушення, не є безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди. Позивачем не доведено винної, протиправної систематичної бездіяльності посадових осіб УСБУ в Полтавській області під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000415 від 27.12.2017 року. Сам факт неприйняття слідчими процесуальних рішень не свідчить про завдання особі шкоди та про наявність підстав для її відшкодування. Позивач не надав доказів завдання йому відповідачем моральної шкоди.

Аргументи учасників справи

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

У грудні 2019 року ОСОБА_1 подав до Полтавського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати, ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована, тим, що через систематичну бездіяльність посадових осіб УСБУ в Полтавській області під час розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 382 КК України, у кримінальному провадження № 0000415 від 26.12.2017 року, незаконними процесуальними рішеннями слідчих щодо відмови у задоволенні його клопотань про визнання його потерпілим, недотриманням розумних строків під час досудового розслідування, йому завдано значних моральних страждань, а тому вважає, що на підставі статті 23, 1167, 1173 ЦК України він має право на відшкодування моральної шкоди.

У відзиві на апеляційну скаргу представник УСБУ України в Полтавській області просить рішення районного суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Вважає, що рішення районного суду є законним, ухваленим відповідно до норм матеріального та процесуального права, а апеляційну скаргу безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.

Встановлені обставини справи судом першої інстанції

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 27.12.2017 року прокуратурою Полтавської області, на виконання ухвали Октябрського районного суду м.Полтави від 19.12.2017, постановленої за заявою ОСОБА_1 , до ЄРДР за № 0000415 внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 382 КК України. (а.с.27).

01.02.2018 року постановою заступника прокурора Полтавської області підслідність вказаного кримінального правопорушення, визначено за слідчим відділом УСБУ в Полтавській області, за фактом невиконання слідчими Кобеляцького ВП ГУНП в Полтавській області Чернявським В ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ухвал Кобеляцького районного суду Полтавської області від 05.05.2017 (справа № 532/668/17) та від 15.09.2019 (справа № 532/1417/17), якими зобов`язано вчинити слідчі (розшукові) та процесуальні дії у кримінальному провадженні № 0000964 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 384 КК України. (а.с.28).

Постановою прокурора відділу прокуратури Полтавської області від 08.02.2018 року у визнанні ОСОБА_1 потерпілим за його заявою від 26.01.2018 року у кримінальному провадженні № 0000415 від 26.12.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 382 КК України, відмовлено.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 22 лютого 2018 року вказану постанову скасовано. (а.с.7).

Постановою старшого слідчого в ОВС СВ УСБУ в Полтавській області Савченка М.А. від 06.04.2018 року у залученні ОСОБА_1 потерпілим за його заявою від 02.04.2018 року у кримінальному провадженні № 0000415 від 26.12.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 382 КК України відмовлено.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 08 травня 2018 року вищезазначену постанову скасовано, як передчасну.

Постановою старшого слідчого в ОВС СВ УСБУ в Полтавській області Савченка М.А. від 25.05.2018 року у залученні ОСОБА_1 потерпілим за його заявою від 02.04.2018 року у кримінальному провадженні № 0000415 від 26.12.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 382 КК України відмовлено.

Вказану постанову ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 18 червня 2018 року скасовано. (а.с.8-11).

Позивачем до позовної заяви додано клопотання від 16.11.2018 про залучення його в якості потерпілого у кримінальному провадженні № 0000415 від 26.12.2017 року, адресоване старшому слідчому в ОВС СВ УСБУ в Полтавській області, яке, як зазначив позивач, повторно направлено 03.12.2018 року. (а.с.6, 42, 43).

З матеріалів справи вбачається, що постановою старшого слідчого в ОВС СВ УСБУ в Полтавській області Савченка М.А. від 02 січня 2019 року у залученні ОСОБА_1 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000415 від 26.12.2017 відмовлено.

Вказану постанову ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 13 лютого 2019 року скасовано. (а.с.44).

До позовної заяви позивачем додано скаргу від 17.12.2018 року, адресовану до Прокуратури Полтавської області, з проханням надати обов`язкові вказівки, щодо строків вчинення процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень, в свою чергу доказів направлення даної скарги позивачем не додано.

Позиція апеляційного суду

Згідно частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади органів місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами.

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції, врахувавши наведені вище норми матеріального права та обставини справи, дійшов вірного висновку про те, що оскарження позивачем процесуальних рішень органів досудового слідства в порядку кримінального судочинства є механізмом реалізації права на судовий контроль за додержанням прав особи в кримінальному провадженні та скасування таких рішень в судовому порядку не є безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постановах від 27 березня 2019 року у справі № 243/9826/16-ц, від 11 лютого 2019 року у справі № 233/4186/16-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 646/5224/17, від 26 вересня 2018 року у справі № 638/12068/16-ц, від 04 липня 2018 року у справі № 614/2328/17.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Позивач звертаючись до суду з позовом про стягнення на його користь за рахунок державного бюджету відшкодування моральної шкоди, спричиненої бездіяльністю працівниками УСБУ в Полтавській області не надав до суду відповідно до вимог статтей 74-80 ЦПК України належних, достаніх і допустимих доказів на підтвердження того, що такою бездіяльністю йому завдано моральної шкоди.

Покази свідка ОСОБА_4 , письмові покази свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , також не доводять, що дії працівників УСБУ в Полтавській області завдали позивачу моральну шкоду, у зв`язку з розслідуванням кримінальної справи.

Доводи ОСОБА_1 , щодо подачі ним скарги на адресу прокуратури Полтавської області щодо недотримання розумних строків під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000415, та подача його представником заяви про ознайомлення з матеріалами криміанльного провадження, не свідчать про неправомірність дій відповідача.

Інші доводи апеляційної скарги висновків судів не спростовують, на законність ухвалених судових рішень не впливають.

Таким чином суд першої інстанції, розглядаючи даний спір, правильно визначився із характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права та дійшов правильного висновку стосовно того, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають до задоволення.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Щодо судових витрат

З урахуванням відповідно ст. 141 ЦПК України та п.13 ч.2 Закону України «Про судовий збір» судові витрати необхідно компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 382-384, 381ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 22 жовтня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено 21 січня 2020 року.

Головуючий суддя: О.О. Панченко

Судді: В.П. Пікуль

В.М. Триголов