Справа № 148/99/19
Провадження №2/148/228/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11 грудня 2020 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді Ковганича С.В.

при секретарі Мрочко Т.О.

за участі представника позивача Кравець В.А.

третьої особи ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Тульчинської державної нотаріальної контори, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 про визнання незаконними рішення, дії та бездіяльність Тульчинської державної нотаріальної контори, скасування рішень та зобов`язання вчинення дій,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до Тульчинської державної нотаріальної контори, третьої особи - ОСОБА_1 про визнання незаконними рішення, дії та бездіяльність Тульчинської державної нотаріальної контори, скасування рішень та зобов`язанням вчинення дій, мотивуючи позовні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3 і після його смерті відкрилась спадщина на майно, яке належало його матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку він фактично прийняв, так як спільно проживав зі спадкодавцею, а саме на: житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 та земельну ділянки площею 2,7342 в межах згідно з планом, розташовану на території Кинашівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області.

Спадщину після смерті батька фактично прийняли він та його мати ОСОБА_5 , так як постійно проживали із спадкодавцем. Він на Ѕ частину спадкового майна отримав свідоцтво про право на спадщину, а його мати за життя спадкові права після смерті батька не оформила.

ІНФОРМАЦІЯ_3 його мати померла. Після її смерті відкрилась спадщина на її майно, а саме: на 1/2 частину житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 та земельну ділянки площею 2,7342 в межах згідно з планом, розташовану на території Кинашівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області. Він спадщину після смерті матері фактично прийняв, так як постійно проживав з нею в АДРЕСА_1 .

При зверненні до Тульчинської державної нотаріальної контори для оформлення його спадкових прав у нього виникли труднощі через те, що його сестра ОСОБА_1 подала до нотаріальної контори довідку з Журавлівської сільської ради про постійне проживання ОСОБА_5 в с.Журавлівка біля своєї доньки.

01.09.2017 на підставі заяви ОСОБА_1 в Тульчинську державну нотаріальну контору була заведена спадкова справа. Місце відкриття спадщини та факт прийняття спадщини ОСОБА_1 було перевірено державним нотаріусом на підставі довідки Журавлівської сільської ради №789, хоча останньою також подавалась довідка Кинашівської сільської ради від 31.08.2017 №1634 про постійне місце проживання с.Кинашів.

Державним нотаріусом йому було роз`яснено, що до повноважень нотаріусу не входить надавати правову оцінку поданих довідок та рекомендовано звернутись до суду з заявою про встановлення факту неприйняття спадщини його сестрою, що він і зробив. Однак, рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області у справі №148/2087/17 від 12.07.2018 в задоволенні позову було відмовлено, так як він обрав неправильний спосіб захисту своїх прав. Постановою Апеляційного суду Вінницької області від 27.09.2018 рішення суду залишено без змін.

19.07.2018 він звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.

01.08.2018 йому від нотаріуса надійшов лист, де йому було запропоновано звернутись до суду з заявою про продовження строку прийняття спадщини у зв`язку з відсутністю факту прийняття спадщини. Не погоджуючись з цим рішенням, він подав заяву про винесення обґрунтованої постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій, з викладенням причини та мотивів такої відмови.

11.10.2018 за вих.№742/02-31 державним нотаріусом Тульчинської державної нотаріальної контори була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з неможливістю встановлення нотаріусом місця проживання спадкодавця на момент смерті.

Він не може погодитися з такими рішеннями, діями та бездіяльністю Тульчинської державної нотаріальної контори та вважає їх незаконними.

Місцем відкриття спадщини підтверджується довідкою Кинашівської сільської ради №1634. Його постійне проживання із спадкодавцею на час відкриття спадщини підтверджується відміткою у паспорті, а тому він є таким, що прийняв спадщину, так як протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України не заявив про відмову від неї.

Фактично він надав документи, які підтверджували і місце відкриття спадщини і його фактичне прийняття спадщини, що є підставою для видачі йому свідоцтва про право на спадщину після смерті його матері.

Вважає, що державний нотаріус, якщо у нього виникли сумніви, якому документу надати перевагу, мав право витребувати додаткові відомості від фізичних та юридичних осіб. А тому відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину з тих підстав, що неможливо встановити місце проживання спадкодавця на момент смерті є необґрунтованою, безпідставною та протиправною.

В зв`язку з даними обставинами він змушений звернутися до суду з даним позом. Просить визнати незаконними рішення, дії та бездіяльність Тульчинської державної нотаріальної контори, пов`язані з відмовою у видачі йому свідоцтва про право на спадщину після смерті його матері ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 та скасувати відповідні рішення. Зобов`язати Тульчинську державну нотаріальну контору вирішити питання щодо видачі йому свідоцтва про право на спадщину після смерті його матері ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 . Судові витрати покласти на відповідача.

В судовому засіданні представник позивача підтримала первісні позовні вимоги, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та просить позов задовольнити. Заяву про уточнення позовних вимог просить не брати до уваги.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, згідно якої просить слухати справу без участі представника Тульчинської державної нотаріальної контори, проти задоволення позовної заяви не заперечує.

Третя особа позовні вимоги не визнала та вказала, що лише їй належить спадщина після смерті матері, бо вона її останні два місяці доглядала та поховала її.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність нез`явившихся учасників справи, на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , а 13.01.2014 - ОСОБА_5 , які являлись батьками позивача ОСОБА_2 та третьої особи - ОСОБА_1 .

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина за законом.

Згідно копії паспорту серія НОМЕР_1 від 03.11.1995 (а.с.4) позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 23.11.1995.

Відповідно до копії довідки Кинашівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області від 23.02.2018 №409 (а.с.6) згідно по господарської книги №7 за 2011-2015 роки ОСОБА_5 на час смерті, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до копії повідомлення Журавлівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області від 11.10.2017 №316 (а.с.7) громадянка ОСОБА_5 проживала в АДРЕСА_2 орієнтовно 2 місяці до дня своєї смерті біля своєї дочки.

Згідно копії повідомлення Журавлівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області від 25.10.2018 №415 (а.с.8) в довідці №786 від 28.08.2017 слово «постійно» надруковано помилково; в листі №316 від 11.10.2017 інформація про проживання гр. ОСОБА_5 в АДРЕСА_2 орієнтовно 2 місяці до дня своєї смерті біля своєї дочки надана на підставі свідчень сусідів.

Згідно копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.10.2018 Вих.№742/02-31 (а.с.9) державним нотаріусом Тульчинської державної нотаріальної контори було відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на цілу частку спадкового майна у зв`язку з неможливістю встановлення нотаріусом місця проживання спадкодавця на момент смерті.

Згідно копії спадкової справи №632/2017 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 (а.с. 47-75) вбачається, що 01.09.2017 ОСОБА_1 звернулась до Тульчинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини і того ж дня відбулася реєстрація спадкової справи спадкодавця ОСОБА_5 . Місце відкриття спадщини перевірено нотаріусом на підставі пред`явленої довідки Журавлівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області від 28.08.2017 за №786, в якій вказується, що спадкодавець на час відкриття спадщини проживала за адресою: АДРЕСА_2 . Факт прийняття спадщини перевірено на підставі вищевказаної довідки, в якій вказується, що спадкодавця та спадкоємиця на час відкриття спадщини спільно проживали за адресою: АДРЕСА_2 .

Також з матеріалів спадкової справи судом встановлено наступне.

Згідно копії довідки Кинашівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області від 31.08.2017 №1634 після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка була зареєстрована в АДРЕСА_1 залишилось спадкове майно, яке складається з: житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого в АДРЕСА_3 ), власником якого являлась свекруха ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , після смерті якої спадщину прийняв ОСОБА_3 , так як проживали разом на час смерті в спадковому будинку, але не встиг оформити своїх спадкових прав в зв`язку зі смертю, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; земельної ділянки площею 2,7342 га, яка розташована на території Кинашівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, власником якого являвся її чоловік ОСОБА_3 , після смерті якого спадщину прийняла дружина ОСОБА_5 , так як проживали разом на час смерті в АДРЕСА_1 (згідно запису по господарської книги №7 за 2001-2015 роки), але не встигла оформити своїх спадкових прав в зв`язку зі смертю, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після смерті ОСОБА_5 спадкоємцями за законом залишились син ОСОБА_2 , який проживає в АДРЕСА_3 та дочка ОСОБА_1 , яка проживає в АДРЕСА_2 .

Згідно копії довідки Журавлівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області від 28.08.2017 №786 ОСОБА_5 на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 постійно проживала в АДРЕСА_2 разом зі своєю дочкою ОСОБА_1 .

Згідно копії домової книги вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 були зареєтровані до дня своєї смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_5 . Позивач є зареєстрованим за даною адресою з 23.11.1995.

06.11.2017 позивач звернувся до Тульчинської державної нотаріальної контори з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину на все майно ОСОБА_3 , однак йому листом від 14.11.2017 №1088/02-14 державний нотаріус повідомила, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом в цілому на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 неможливо та повідомлено останнього, що 01.09.2017 ОСОБА_1 подала до Тульчинської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини матері ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 -дружини померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 , надавши довідку Кинашівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області 31.08.2017 №1634, в якій вказується, що на час відкриття спадщини ОСОБА_6 спільно проживала його дружина ОСОБА_5 , тобто фактично спадщину після смерті свого чоловіка та довідку Журавлівської сільської ради від 28.08.2017 №786, в якій вказується, що на час відкриття спадщини ОСОБА_5 з нею спільно проживала її донька ОСОБА_1 , тобто фактично спадщину після смерті матері прийняла.

Заперечуючи факт прийняття спадщини ОСОБА_1 , позивач звернувся до суду з позовом до останньої про визнання факту неприйняття спадщини. Однак, рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області у справі №148/2087/17 від 12.07.2018, яке залишено без змін постановою Апеляційного суду Вінницької області від 27.09.2018, в задоволенні позову було відмовлено. Рішення мотивовано тим, що правових підстав для задоволення позову немає, оскільки позивач обрав неправильний спосіб захисту своїх прав.

19.07.2018 позивач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5

ІНФОРМАЦІЯ_5 на вищевказану заяву на адресу позивача нотаріусом було направлено повідомлення вих.644/02-14, згідно якого ОСОБА_2 було запропоновано звернутись до суду з заявою про продовження строку прийняття спадщини у зв`язку з відсутністю факту прийняття ним спадщини.

03.08.2018 позивач подав до Тульчинської державної нотаріальної контори заяву про винесення постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій

13.08.2018 на вищевказану заяву на адресу позивача нотаріусом було направлено повідомлення вих.662/02-14, згідно якого ОСОБА_2 було запропоновано надати правовстановлюючі документи на спадкове майно.

08.10.2018 позивач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину в цілому на все майно, що залишилось після смерті ОСОБА_5

11.10.2018 за вих.№742/02-31 державним нотаріусом Тульчинської державної нотаріальної контори була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з неможливістю встановлення нотаріусом місця проживання спадкодавця на момент смерті.

Вважаючи дії Тульчинської державної нотаріальної контори незаконними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

За змістом статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна.

Відповідно до ч. 2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Частиною 1 ст.1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернуться до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно з ч.1 ст.1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Способи захисту цивільних прав та інтересів судом визначено ст.16 ЦК України.

Згідно з ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Як наголошується Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ із посиланням на Постанову Пленуму ВССУ «Про узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 № 2, можливість оскарження нотаріальних дій або відмови у їх вчиненні забезпечує законність нотаріального провадження і захист прав та інтересів учасників нотаріального процесу. Судовий контроль за діяльністю нотаріусів має забезпечити виправлення нотаріальних помилок, тлумачення чинного законодавства та сприяти дотриманню законності у сфері цивільних правовідносин, що виникають із вчинення нотаріальних дій.

Відповідно до ст.50 Закону України "Про нотаріат" нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Предметом судової діяльності у справах про оскарження нотаріальних дій або відмови в їх вчиненні є перевірка законності дії нотаріусів або відповідних посадових осіб, які вчиняють нотаріальні дії чи які відмовили в їх вчиненні.

Перевіряючи законність дій нотаріуса, суддя повинен детально вивчити закон, на підставі якого діяв нотаріус чи інша посадова особа, уповноважена на вчинення нотаріальної дії, дослідити всі докази і з`ясувати обставини, що мають значення для справи. Це, у свою чергу, дає суду можливість винести законне й обґрунтоване рішення.

Предметом доказування під час судового розгляду у справах про оскарження нотаріальних дій або про відмову в їх вчиненні є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Доказами у справах щодо оскарження нотаріальних дій або відмови в їх вчиненні можуть бути документи, що стосуються вчиненої нотаріальної дії (оригінали нотаріально посвідченого договору, заповіту, свідоцтва про право на спадщину, про право власності на частку в спільному майні подружжя, довіреності, інші документи, видані нотаріусами; документи, що підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника, тощо); постанова нотаріуса або відповідний акт посадової особи, яка вчиняє нотаріальні дії, про відмову вчинити дану нотаріальну дію; документи, які заявник просив засвідчити або посвідчити.

Згідно з п.п.1.12. 1-13. п.1 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за №282/20595, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів (в редакції чинній на момент спірних правовідносин) (надалі Порядок), місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця відповідно до статті 29 Цивільного кодексу України.

Якщо спадкодавець мав декілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.

Місце відкриття спадщини підтверджується: довідкою про реєстрацію/останнє місце проживання виконавчого органу сільської, селищної або міської ради, сільського голови (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради, або іншим документом, що може підтверджувати відповідний факт (копія актового запису про смерть, домова книга тощо).

Місце відкриття спадщини не може підтверджуватись свідоцтвом про смерть.

Згідно п.п. 4.9 - 4.15. п.4 глави 10 розділу ІІ Порядку свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених частиною другою статті 1270, статтею 1276 ЦКУкраїни, - не раніше зазначених у цих статтях строків.

Видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена.

Для спадкоємця, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, заява про видачу свідоцтва про право на спадщину є первинним документом, на підставі якого заводиться спадкова справа. При цьому нотаріус має виконати всі дії, які передбачені цим Порядком.

Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.

Видача свідоцтва про право на спадщину може бути відкладена у разі: витребування нотаріусом відомостей або документів від фізичних або юридичних осіб, при цьому строк, на який може бути відкладено видачу свідоцтва про право на спадщину, не може перевищувати одного місяця; необхідності отримання нотаріусом від заінтересованих осіб згоди на подачу спадкоємцем, який пропустив строк для прийняття спадщини, заяви про прийняття спадщини згідно з вимогами частини другої статті 1272 Цивільного кодексу України. За обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулась до суду, та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом.

При видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.

Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Таким чином, підставами для визнання нотаріальної дії незаконною є невідповідність здійснення такої дії чинному законодавству та порушення процедури здійснення нотаріальної дії.

Порядок видачі свідоцтва про право на спадщину визначено ст.67 Закону України "Про нотаріат", а видача свідоцтва про право на спадщину за законом ст.68 Закону України "Про нотаріат".

Стаття 67 Закону України "Про нотаріат" встановлює порядок видачі свідоцтва про право на спадщину, якщо спадщину на нерухоме майно прийняло кілька спадкоємців.

У цьому випадку свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

Згідно до ст. 68 Закону України «Про нотаріат» нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна.

Підстави відмови нотаріуса або посадової особи у вчиненні нотаріальних дій визначаються ст. 49 Закону України «Про нотаріат».

За наявності умов, передбачених 49 Закону України «Про нотаріат», на нотаріуса покладається завдання, по-перше, відмовити у вчиненні нотаріальної дії, якщо вона суперечить вимогам чинного законодавства; по-друге, обґрунтувати своє рішення на підставі норм чинного законодавства.

Відповідно до положень ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: вчинення такої дії суперечить законодавству України; не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних і повноважень; правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі; в інших випадках, передбачених Законом України «Про нотаріат».

В свою чергу, судом встановлено, що позивач правомірно звернувся до Тульчинської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, як спадкоємець першої черги в праві на спадкування після смерті матері. Іншим спадкоємцем першої черги, окрім нього, є його сестра ОСОБА_1 , донька спадкодавиці. Вказані особи подали до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті їх матері. Відтак, державний нотарус Тульчинської державної нотаріальної контори мала б виходити з того кола спадкоємців, які звернулися з відповідними заявами про прийняття спадщини і відповідно до вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 видати позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом, при цьому роз`яснивши спадкоємцям положення статті 27 Закону України «Про нотаріат» щодо відповідальності за подання неправдивих відомостей, однак цього не зробила.

Безперечно, в даному випадку відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальних дії саме з підстави неможливості встановити місце проживання спадкодавця на момент смерті є необґрунтованою та такою, що не передбачена Законом України "Про нотаріат", а тому є незаконною та підлягає скасуванню.

Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно положень ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

В свою чергу, з наявних в матеріалах справи доказів судом встановлено, що позивач зі свого боку виконав усі необхідні дії спрямовані на звернення до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 .

Враховуючи зазначене, суд вважає безпідставною відмову державного нотаріуса Тульчинської державної нотаріально контори Тимчик Н.Ф. у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

За таких обставин постанова Тульчинської державної нотаріально контори від 11.10.2018 Вих.№742/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальних дій підлягає скасуванню. А відтак, Тульчинська державна нотаріальна конторазобов`язана вирішити питання щодо видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину після смерті його матері ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених ним межах та про існування правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 768,40 грн ( а.с.27,28), а також з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 768,40 грн, так як позивачу було відстрочено сплату судового збору за другу позовну вимогу до винесення судом рішення.

На підставі викладеного, керуючись п.п.1.12. 1-13. п.1, п.п. 4.9 - 4.15. п.4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за №282/20595, ст.ст.49, 50, 67, 68 Закону України «Про нотаріат», ст.ст. 16, 1216, 1217, 1221, 1223, 1268, 1296, 1297, 1298 ЦК України, ст. ст.4, 13, 19, 76-81, 141, ч.4 ст. 206, ст. 263- 265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_2 до Тульчинської державної нотаріальної контори, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 про визнання незаконними рішення, дії та бездіяльність Тульчинської державної нотаріальної контори, скасування рішень та зобов`язання вчинення дій задовольнити.

Визнати незаконним рішення Тульчинської державної нотаріальної контори, а саме постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, винесену державним нотарусом Тульчинської державної нотаріальної контори Тимчик Н.Ф. від 11.10.2018 №742/02-31 про відмову ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , та скасувати його.

Зобов`язати Тульчинську державну нотаріальну контору вирішити питання щодо видачі ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідно до чинного законодавства.

Стягнути з Тульчинської державної нотаріальної контори Вінницької області, ідентифікаційний код в , місцезнаходження якої: вул. М.Леонтовича, 47, м.Тульчин, Вінницької області, 23600, на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , судові витрати з оплати судового збору в сумі 768,40 грн (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок).

Стягнути з Тульчинської державної нотаріальної контори Вінницької області, ідентифікаційний код в , місцезнаходження якої: вул. М.Леонтовича, 47, м.Тульчин, Вінницької області, 23600, в дохід держави судовий збір в розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок)

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 16.12.2020.

Суддя: