Справа № 426/7581/20
РІШЕННЯ

іменем України

14 грудня 2020 року , м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Криви Ю.В.,

за участі секретаря судового засідання Чернишової О.С.,

представника заявника - адвоката Скиртача С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сватове цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Марківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області про встановлення факту перебування на утриманні чоловіка, -

встановив:

До Сватівського районного суду Луганської області звернувся представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Скиртач С.В. з заявою про встановлення факту перебування на утриманні чоловіка, в обґрунтування вимог посилається на те, що заявниця та ОСОБА_2 з 28 грудня 1974 року перебували у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 від 28.12.1974 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 28.07.2020 р. Заявниця з часу укладання шлюбу і до смерті чоловіка проживала разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають на обліку в Марківському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Луганської області та отримували пенсію за віком.

На момент смерті чоловіка заявниці єдиним суттєвим джерелом існування їхньої сім`ї становила пенсія померлого. Оскільки підприємницькою діяльністю заявниця не займалася, ніяких додаткових доходів не отримувала. Заявниця перебуває на пенсії та отримує пенсію, яка в декілька разів є меншою за пенсію чоловіка, тому основним і постійним джерелом засобів до існування була допомога чоловіка, тобто заявниця перебувала на його утриманні. Встановлення даного факту їй необхідно для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Просить суд встановити факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утриманні свого чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , як особи, яка у зв`язку з його смертю встратила постійне і основне джерело засобів до існування.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Заяв, клопотань до суду не подала (34-35,41,48-49,61,67-68,75).

Представник заявника Скиртач С.В. у судовому засідання заяву підтримав, просив її задовольнити з підстав, зазначених у ній. Пояснив, що заявниця та її померлий чоловік дійсно проживали разом постійно, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Встановлення даного факту заявниці необхідно для оформлення пенсії по втраті годувальника. До Марківського об`єднаного УПФУ вони зверталися усно для переходу на пенсію, та їм було відмовлено.

Представник Марківського об`єднаного УПФУ в Луганській області до суду не з`явився, надав відзив на заяву, в якій заперечує проти задоволення заяви ОСОБА_1 , просить відмовити в задоволенні заяви в повному обсязі та розглянути справу без участі представника управління (а.с.55-56).

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягаю задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 дійсно був чоловіком заявниці по справі, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 (а.с.8).

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 28 липня 2020 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Сорокіне Луганської області (а.с.9).

Згідно довідки від 26.03.2020 р. ОСОБА_1 здійснила поховання ОСОБА_2 (а.с.11).

Як вбачається з Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 не зареєстрована як особа - підприємець (а.с.12).

Згідно копії домової книги заявниця ОСОБА_1 та померлий ОСОБА_2 проживали разом за адресою (мовою оригіналу): АДРЕСА_1 (а.с.13-18).

Факт того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували на обліку в Марківському об`єднаному управлінні пенсійного фонду України Луганської області підтверджується листом Марківського ОУПФУ № 1 від 25.08.2020 р. (а.с.21-22).

Відповідно до відзива Марківського об`єднаного управління ПФУ України в Луганській області, призначити пенсію ОСОБА_1 у зв`язку з втратою годувальника неможливо, оскільки заявником не надано документ про потреби матеріальної допомоги від чоловіка, а також доказів фактичного розподілу коштів подружжя за час шлюбу (а.с.54-56).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Пунктом 2 частини 1статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу.

За змістом ч. 2, 3 вказаної статті, непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого ст. 26 цього Закону.

До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно п. 2.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 5.11.2005 N 22-1 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за N 1566/11846, до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу, також надаються такі документи: документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника.

У відповідності до п. 2.11 Порядку за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки житлово-експлуатаційних або інших організацій з місця проживання (реєстрації) або довідки органів місцевого самоврядування: для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника - довідка про перебування на повному утриманні померлого годувальника чи одержання від померлого годувальника допомоги, яка була постійним і основним джерелом засобів до існування, або про спільне проживання з годувальником на момент його смерті. У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку.

Згідно роз`яснень, які містяться у п. 8 постанови від 31 березня 1995 року N 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" Пленуму Верховного Суду України, встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів для існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Видана відповідним органом довідка про те, що за його даними особа не перебувала на утриманні померлого, не виключає можливості встановлення у судовому порядку факту перебування на утриманні. Така довідка оцінюється судом за правилами ст. 62 ЦПК України.

Частиною 2 ст. 256 ЦПК України передбачено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, крім тих, що передбачені ч. 1 зазначеної статі, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб.

Згідно ст. 38 Закону України «Про пенсійне забезпечення» члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Розмір пенсії ОСОБА_1 за період з вересня 2019 року по вересень 2020 року включно, складав 41062,00 грн. (а.с.19-20). Розмір пенсії ОСОБА_2 за період з січня 2019 р. по березень 2020 року включно, склав 146135,99 грн. Тобто, розмір пенсії чоловіка заявниці у декілька разів перевищував розмір її пенсії.

Таким чином, пенсія покійного чоловіка була основним джерелом засобів для існування та проживання заявниці.

Отже, факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, має значення для переходу на пенсію в разі втрати годувальника, яку може бути призначено за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть, коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо.

Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

Стосовно доводів представника Марківського ОУПФУ Луганської області про недоведеність заявником про її потреби матеріальної допомоги від чоловіка та відсутність доказів фактичного розподілу коштів подружжя за час шлюбу суд зазначає наступне.

За змістом частини другої, четвертої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, і сім`я створюється на підставі, зокрема шлюбу.

Довідка № 02 від 15.06.2020 р. про фактичне місце проживання з померлим, видані за місцем проживання заявниці та її померлого чоловіка, тобто на непідконтрольній українській владі території та завірені печатками організації, яка знаходиться на тимчасово окупованій території України, містять в собі відомості про спільне проживання подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за однією адресою: АДРЕСА_2 ).

Суд бере до уваги так звані «намібійські винятки», сформульовані практикою Міжнародного суду ООН, про те, що документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження права громадян, і з урахуванням практики Європейського суду з прав людини та Верховного Суду відомості, що містяться у вказаній довідці, беруться до уваги разом із іншими доказами в їх сукупності та взаємному зв`язку.

Розмір доходів заявниці та її померлого чоловіка свідчать про те, що саме пенсія чоловіка була основним та постійним засобом існування сім`ї, а відтак слугувала його дружині основоположним і систематичним джерелом грошової допомоги зі сторони чоловіка, який за життя взяв на себе обов`язок по її утриманню.

Аналіз вищенаведених норм законодавства в контексті зазначених обставин справи дає підстави дійти такого правового висновку, що законодавством про пенсійне забезпечення визначено, що непрацездатними членами сім`ї, які мають право на призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника, з-поміж інших категорій осіб, вважаються, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону. Отже, необхідною умовою для призначення зазначеним особам пенсії у зв`язку з втратою годувальника або переведення на такий вид пенсії є встановлення їм інвалідності або досягнення ними пенсійного віку, передбаченого зазначеною статтею та знаходження їх на утриманні померлого.

З огляду на зазначене, встановивши, що допомога, яка надавалась ОСОБА_1 була для заявниці хоч і не єдиним, проте постійним і основним джерелом засобів до існування, суд дійшов висновку про можливість задоволення заяви.

Така ж позиція міститься у Постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17.

Суд, оцінюючи інформацію, яка міститься у довідці з місця проживання, приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Під час розгляду вказаної справи, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також Молдови та Росії (зокрема, "Mozer v.the Republic of Moldova and Russia", "Ilacu and Others v. Moldova and Russia"), де грунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також значення, яке має встановлення даного юридичного факту для реалізації прав заявника, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що факт, про встановлення якого просить заявник, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, встановлення факту сумісного проживання та перебування на утриманні має для заявниці юридичне значення і потрібне для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 76, 258, 259, 263-265, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Марківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області про встановлення факту перебування на утриманні чоловіка - задовольнити.

Встановити факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 на утриманні свого чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , як особи, яка у зв`язку з його смертю втратила постійне і основне джерело.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Луганського апеляційного суду безпосередньо або через Сватівський районний суд Луганської області. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення складено 15 грудня 2020 року.

Суддя Ю.В. Крива