Справа № 302/948/20
№ 2/302/320/20
Номер рядка звіту 68
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(повне)

07.12.2020 смт.Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді КривкаВ. П

без участі сторін та їх представників,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, в райсуді в смт. Міжгір`ї справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

29.09.2020 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із вищевказаним позовом, який обгрунтувала так.

З 12.09.2015 вона з відповідачем перебуває у шлюбі. Від спільного проживання у шлюбі у них народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .. Спільне сімейне життя з відповідачем не склалося, на грунті особистих непорозумінь між ними постійно виникали суперечки, які переростали у сімейні конфлікти та скандали, фактично шлюбні відносини між ними припинені і вона вважає, що подальше збереження сім`ї та спільне проживання стало неможливим, тому просить розірвати шлюб з відповідачем. Відповідач не приймає участі у вихованні і не надає кошти на утримання малолітньої дитини, тому позивачка просить розірвати шлюб з відповідачем та присудити стягувати аліменти в розмірі 1/3 частки від заробітку з відповідача на утримання малолітньої дитини.

Згідно ухвали Міжгірського районного суду Закарпатської області від 06.10.2020 позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Заперечення, щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику, від сторін до суду не надходили.

Відповідач в судове засідання не з`явився. Ухвала суду про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, разом з позовною заявою, судовою повісткою, вручена відповідачу 20.10.2020.

05.11.2020 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , де зазначив, що позовні вимоги позивачки в частині розірвання шлюбу визнає, та просить такий розірвати. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів заперечує, та просить задоволити частково та стягувати такі в розмірі ? частки від його заробітку, оскільки він надає грошову допомогу на утримання дитини, про що подав підтвердження, а саме роздруківку з системи Приват24 про передачу коштів на рахунок позивачки.

Позивач клопотання про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду суду не подав.

Оцінивши позиції сторін, подані в справу докази, суд дійшов висновку, позов ОСОБА_1 задовольнити частково, виходячи з такого.

Згідно з п. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно ч.3, ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність.

Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення.

Як убачається із встановлених судом належними доказами обставин справи, що сторони уклали між собою шлюб 12.09.2015, на даний час сторони як одна сім`я спільно не проживають, не підтримують жодних стосунків, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач згідний на розірвання шлюбу.

За таких обставин суд констатує, що шлюб між сторонами фактично розпався, а тому є законні підстави для задоволення позову в частині розірвання шлюбу ОСОБА_1 ..

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 рокута набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Під час вирішення будь яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. (ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7,8 ст. 7 СК України).

Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Пунктом 17 постанови ПВСУ № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України» при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. При цьому аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно.

Згідно з ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до вимог ст.181 ч.3 СК України при ухиленні батьків від цього обов`язку кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька у твердій грошовій сумі з урахуванням, обставин, зазначених у ст.182 СК України.

Згідно ст. 182 ч.1, ч.3 СК України суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дітей, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дітей, а також інші обставини справи, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Судом встановлено, що від спільного проживання з відповідачем позивачка народила одну малолітню дину, відповідач не оспорив батьківство.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач є молодий віком та працездатною особою, інших утриманців не має, про важкість майнового стану суду не повідомив.

Отже, з врахуванням вищенаведеного, суд вважає, що в частині стягнення аліментів слід задовольнити частково, а саме стягнути з відповідача аліменти на утримання одної малолітньої дочки в частці в розмірі 1/4 заробітку (доходу) на дитину щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття, взявши при цьому до уваги прожитковий мінімум для дітей відповідного віку, встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» та те, що обов`язок утримувати дітей покладено на обидвох батьків (ст.180 СК України). Даний розмір аліментів відповідає загальним засадам сімейних відносин - справедливості, розумності, моральності.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 191 СК України рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача у доход держави, відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до ст. 142 ч.1 ЦПК України та ст. 7 ч.3 ЗУ «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Оскільки відповідач позов визнав повністю, то є підстави для повернення позивачці ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні нею позову.

Керуючись ст.ст. 206, 263-265 ЦПК України, суд,--

У Х В А Л И В:

Визнання відповідачем ОСОБА_2 в частині розірвання шлюбу прийняти.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Шлюб, укладений 12 вересня 2015 між ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_2 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_2 ) у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгород реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, за актовим записом № 468, - розірвати.

Рішення про розірвання шлюбу, після набрання законної сили направити в Міжгірський РВ ДРАЦС ГТУЮ у Закарпатській області.

Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_2 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначивши їх в 1/4 частці від заробітку (доходу) відповідача на місяць, але не менше 50 % встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 29.09.2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення в межах суми стягнення аліментів за один місяць.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору сплаченого при подачі позову до суду, тобто суму 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп..

Стягнути з ОСОБА_2 судові витрати у виді судового збору:

- 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп. - у користь ОСОБА_1 ;

- 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. - у користь держави.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано в Закарпатський апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Міжгірський районний суд Закарпатської області, відповідно до положень п. 15.5 ч. 1 розділу VII «Перехідні положення» ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили згідно з ст. 273 ЦПК України.

Повне рішення складено 14.12.2020 року.

Суддя: В. П. Кривка