Ухвала

11 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 127/2-3096/2009

провадження №61-17331ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н.Ю. (суддя-доповідач), Осіяна О.М., Білоконь О. В.,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Оверковського Костянтина Володимировича на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 11 червня 2020 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 20 жовтня 2020 року за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Флексіс», стягувач - акціонерне товариство «БМ-2018», боржник - ОСОБА_1 , про заміну стягувача,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2020 року ТОВ «ФК «Флексіс» звернулося до суду із заявою про заміну стягувача по виконанню виконавчого листа №2-3096-2009 з ВАТ «БМ Банк» на ТОВ «ФК «Флексіс» як правонаступника з правом грошової вимоги до ОСОБА_1 .

Заява мотивована тим, що рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 09 жовтня 2009 року у справі № 2-3096-2009 задоволено позов ВАТ «БМ БАНК» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ВАТ «БМ БАНК» заборгованість в сумі 276 571,45 доларів США, що еквівалентно станом на 23 липня 2009 року за курсом НБУ становило 2 119 422,34 грн. На підставі зазначеного рішення суду видано виконавчий лист №2-3096-2009 від 09 жовтня 2009 року.

Державним виконавцем Замостянського відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області виконавчий лист № 2-3096-2009, виданий 23 грудня 2009 року Замостянським районним судом м. Вінниці, було повернуто стягувачу 22 вересня 2017 року.

09 листопада 2018 року АТ «БМ БАНК», яке є правонаступником прав та обов`язків ТОВ «БМ БАНК», ВАТ «БМ БАНК», ПАТ «БМ БАНК» було перейменовано на АТ «БМ-2018». 13 листопада 2019 року між АТ «БМ-2018» та ТОВ «ФК «Флексіс» укладено договір № 13/11/2019/2 про відступлення прав вимоги грошових зобов`язань за кредитними договорами та договорами забезпечення, відповідно до якого АТ «БМ-2018» відступило на користь ТОВ «ФК «Флексіс» право вимоги за кредитним договором № 1/75/100608, який укладено 10 червня 2008 року, між ТОВ «БМ Банк» та ОСОБА_2 та договорами забезпечення до нього, до яких віднесено договір поруки від 10 червня 2008 року № 1/75/100/608, укладений з ОСОБА_1 .

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 11 червня 2020 року, залишеною без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 20 жовтня 2020 року, заяву задоволено.

Замінено стягувача ВАТ «БМ Банк» у виконавчому листі № 2-3096-2009, виданому 23 грудня 2009 року Замостянським районним судом м. Вінниці, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «БМ Банк» заборгованості за кредитним договором від 10 червня 2008 року №1/75/100608 в сумі 276 571,45 доларів США, що еквівалентно станом на 23 липня 2009 року за курсом НБУ 2 119 422,34 грн, на ТОВ «ФК «Флексіс».

Судові рішення мотивовано тим, що оскільки до ТОВ «ФК «Флексіс» перейшло право вимоги за договором № 1/75/100608, який укладено 10 червня 2008 року між ТОВ «БМ Банк» та ОСОБА_2 , та договором поруки, укладеним з ОСОБА_1 , тому наявні підстави для задоволення заяви та заміни стягувача на ТОВ «ФК «Флексіс».

У листопаді 2020 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Оверковського К. В. на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 11 червня 2020 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 20 жовтня 2020 року.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що судами не надано належної оцінки недійсності договору відступлення права вимоги до ТОВ «ФК «Флексіс», оскільки той був укладений з порушенням Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», ТОВ «ФК «Флексіс» не було надано належних доказів переходу права вимоги до ОСОБА_1 , апеляційний суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи та розглянув апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_1 .

За правилом частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Із оскаржуваних судових рішень, доданих до скарги матеріалів, убачається, що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до частини першої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює сторону її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частина п`ята статті 442 ЦПК).

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином. До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 цього Кодексу).

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи з цих норм права, зокрема, пунктів 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином чи правонаступництва на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У разі такої заміни кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження, і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 21 березня 2018 року в справі № 6-1355/10 (провадження № 61?12076св18).

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, є правонаступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії виконання судового рішення.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, встановивши, що між АТ «БМ-2018», яке є правонаступником прав та обов`язків ВАТ «БМ БАНК», та ТОВ «ФК «Флексіс» було укладено договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за кредитними договорами та договорами забезпечення, згідно з умовами якого права кредитора за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_2 , та договором поруки від 10 червня 2008 року № 1/75/100/608, укладеним з ОСОБА_1 , перейшли до ТОВ «ФК «Флексіс»», дійшов правильного висновку, що товариство набуло прав стягувача за рішенням суду та виконавчим листом, а тому звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає вимогам статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Доводи касаційної скарги щодо порушення апеляційним судом норм процесуального права з огляду на розгляд справи за відсутності заявника є безпідставними, оскільки в оскаржуваній постанові надано оцінку заявленому представником ОСОБА_1 клопотанню про відкладення судового розгляду та обґрунтовано підстави для відмови у його задоволенні. Вказані обставини свідчать про обізнаність заявника щодо судового засідання та не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Посилання заявника на недійсність договору про відступлення права вимоги не можуть бути взяті до уваги Верховним Судом при розгляді касаційної скарги на судові рішення, ухвалені за результатом розгляду заяви про заміну стягувача, оскільки питання визнання недійсним договору відступлення права вимоги за кредитним договором та договором поруки знаходиться поза межами касаційного розгляду.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до незгоди заявника з висновками судів першої та апеляційної інстанцій та містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки апеляційного суду, який їх обґрунтовано спростував.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів дійшла висновку, що правильність застосування судами норм процесуального права не викликає розумних сумнівів, а касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Оверковського К. В. на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 11 червня 2020 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 20 жовтня 2020 року є необґрунтованою.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Оверковського Костянтина Володимировича на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 11 червня 2020 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 20 жовтня 2020 року за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Флексіс», стягувач - акціонерне товариство «БМ-2018», боржник - ОСОБА_1 , про заміну стягувача.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Н. Ю. Сакара

О. М. Осіян

О. В. Білоконь