Справа № 428/5715/20
Провадження № 2/428/1969/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2020 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Посохова І.С.,

за участю секретаря судового засідання Колядінцевої П.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Сєвєродонецька Луганської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, треті особи - Служба у справах дітей Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області, Орган опіки та піклування Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, треті особи - Служба у справах дітей Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області, Орган опіки та піклування Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області.

В обґрунтування позову зазначено, що 25 червня 2010 року позивач уклала шлюб з відповідачем. 07 березня 2013 року рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області шлюб з відповідачем було розірвано. Від спільного подружнього життя позивач з відповідачем мають неповнолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З травня 2012 року сімейні стосунки з відповідачем були повністю розірвані і дитина повністю перебуває на утриманні позивача. Відповідач ухилявся від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надавав і тому позивач була змушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача.

11.09.2018 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області було видано судовий наказ про стягнення аліментів з відповідача. На теперішній час у відповідача існує заборгованість по аліментам за період з 01.07.2018 року по 01.06.2020 року у розмірі 48173,25 грн.

Спорів стосовно місця проживання дитини у сторін не було, відповідач не заперечував, що дитина буде проживати з позивачем. Весь цей час відповідач життям сина не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у її вихованні. На сьогоднішній день дитині вже вісім років, син фактично не пам`ятає батька та не має до нього ніяких почуттів. Останній раз батько бачив сина у травні 2012 року. Відповідач по справі ухиляється він виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не цікавиться її життям, не відвідував і не відвідує її вдома, в дитячому дошкільному закладі та школі.

Позивач просила позбавити батьківських прав ОСОБА_2 у відношенні малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, до суду надіслала заяву з проханням розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_4 не з`явився, до суду подав заяву з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, до суду надіслав заяву з проханням розглянути справу без його участі, не заперечував проти задоволення позовних вимог.

В судове засідання представник третіх осіб Семиряжко А.С. не з`явилась, до суду надіслала заяву з проханням розглянути справу без присутності представника служби у справах дітей та органу опіки та піклування ВЦА м. Сєвєродонецьк та прийняти рішення на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини.

У судовому засіданні встановлено, що згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 27.01.2012 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області, ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 , про що складено відповідний актовий запис № 82. Матір`ю дитини записана ОСОБА_1 , а батьком - ОСОБА_2 .

Згідно з копією рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 07.03.2013 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано.

Згідно із судовим наказом Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 11.09.2018 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10-ти розмірів прожиткового мінімуму, починаючи стягнення з дня подачі заяви про видачу судового наказу до суду, тобто з 25.07.2018 р., до досягнення дитиною повноліття.

Як вбачається з довідки Сєвєродонецького міського відділу ДВС ГТУЮ у Луганській області № 37392 від 16.06.2020, за ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 існує заборгованість зі сплати по аліментам на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01.07.2018 р. по 01.06.2020 р., а саме 48173,25 грн.

Згідно з копією довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб станом на 16.06.2020, виданої ЦНАП у м. Сєвєродонецьку Сєвєродонецької міської ради № 8900, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з довідкою, виданою Сєвєродонецьким НВК «Спеціалізована школа-колегіум НаУКМА» № 926 від 07.11.2019, ОСОБА_3 навчається у 2-Г класі. Виховує сина мати ОСОБА_1 , яка постійно підтримує тісний зв`язок із класним керівником своєї дитини, відвідує батьківські збори, цікавиться успіхами у навчанні та поведінкою у школі. Батько не приймає участі у вихованні сина.

Отже, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу ухилення відповідачем від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню свого малолітнього сина. Вказані правовідносини регулюються нормами Конвенції про права дитини, Сімейного кодексу України та Закону України «Про охорону дитинства».

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися в якості аліментів на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

З наведених вище письмових доказів, судом вбачається, що ОСОБА_2 не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї дитини, не займається її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти.

З огляду на зазначене, враховуючи, що ОСОБА_2 позовні вимоги визнав, повністю ухилився від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню свого малолітнього сина, суд вважає, що ОСОБА_2 слід позбавити батьківських прав стосовно його неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За таких обставин суд вважає, що обставини, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені належними та допустимими доказами, сумніву у суду не викликають і вважаються судом доведеними, у зв`язку з чим позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав підлягає задоволенню.

З огляду на досліджені в судовому засіданні письмові докази, суд вважає, що в даному випадку не підлягає застосуванню ч. 3 ст. 166 СК України, згідно з якою при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину, адже згідно із судовим наказом Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 11.09.2018 року з ОСОБА_2 вже стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією про сплату судового збору № 35 від 15.07.2020 у сумі 840, 80 грн., який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, треті особи - Служба у справах дітей Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області, Орган опіки та піклування Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області, задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у відношенні його малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржено до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

- позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_2 ;

- відповідач: ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_3 ;

- третя особа: Служба у справах дітей Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області, місцезнаходження: 93404, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, бульвар Дружби Народів, будинок 32-а, ;

- третя особа: Орган опіки та піклування Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області, місцезнаходження: 93404, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, бульвар Дружби Народів, будинок 32, .

Суддя І. С. Посохов