ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/811/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" грудня 2020 р. смт Петриківка

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Говорухи В.О., за участі секретаря судового засідання Столяренко Н.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

18.06.2020 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області звернувся представник позивача ОСОБА_1 адвокат Поршик М.В. з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

У своїй заяві позивач посилається на те, що згідно з договором дарування домоволодіння від 05.06.2020 на праві приватної власності йому належить житловий будинок АДРЕСА_1 . За вказаною адресою окрім позивача з 26 травня 2006 року зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , який має відношення до попереднього власника.

Факт реєстрації відповідача позбавляє позивача можливості повноправно здійснювати свої права власника, а тому ОСОБА_1 просить суд визнати відповідача особою, яка втратила право користування житловим приміщенням в домоволодінні АДРЕСА_1 шляхом зняттям її з реєстраційного обліку за даною адресою.

30.06.2020 ухвалою судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області відкрито провадження у справі, визначено справу розглядати у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

15.10.2020 ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

До суду представник позивача ОСОБА_1 адвокат Поршик М.В. надіслав заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача.

Від відповідача ОСОБА_2 , який відбуває покарання в ДУ «Криворізька виправна колонія (№80)» Міністерства юстиції України, до суду надійшла розписка про те, що він з позовною заявою про втрату права користування житловим приміщенням ознайомився та позов визнає.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.

Жодних доказів, які б спростовували зазначені вище обставини, відповідачем до суду не надано.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити із наступних підстав.

Судом були встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них такі правовідносини.

Статтею 47 Конституції України визначено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно з ст. 9 ЖК УРСР, ніхто не може бути виселений із займаного ним приміщення або обмежений у праві користуватись жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян.

Судом встановлено, що на підставі договору дарування житлового будинку від 05.06.2020 ОСОБА_1 набув права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , що підтверджено копією вказаного договору дарування.

Відповідно до довідки Курилівської селищної ради від 12.06.2020 за № 291 та копії витягу із домової книги в житловому будинку АДРЕСА_1 зареєстрований відповідач ОСОБА_2 .

Статтею 41 Конституції України визначено, що, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним.

За правилами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначено, що під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.

За правилами ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Приймаючи до уваги, що житловий будинок АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав, суд вважає визнати його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, шляхом зняття його з реєстраційного обліку, тим самим будуть усунуті перешкоди власнику в користуванні житловим приміщенням.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 12, 13, 81, 89, 264, 280-283 ЦПК України, суд,

Ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: В. О. Говоруха