КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/263/20
Провадження № 2-з/552/3/20
У Х В А Л А

21.01.2020 року Київський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді Кузіної Ж.В.

секретаря судового засідання Павленко Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів шляхом накладення арешту,-

ВСТАНОВИВ:

20 січня 2020 року ОСОБА_1 звернувся з заявою про забезпечення доказів шляхом накладення арешту посилаючись на те, що він є власником ѕ частини житлового будинку з частиною надвірних споруд за адресою АДРЕСА_1 , що розташоване на земельній ділянці площею 797 м2. Будинок підключений до каналізаційних мереж від будинку АДРЕСА_2 з дотриманням всіх погоджень та дозволів. Каналізаційна мережа прокладена по вільній земельній ділянці, що не створює заявнику перешкод в користування та ремонті інженерної мережі. На разі, йому стало відомо, що відповідачі оформили право власності на спірну земельну ділянку та мають намір її відчужити, а тому просив накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :14:006:0187 за адресою АДРЕСА_3 , яка зареєстрована за відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права та застосовує засади судочинства, серед яких забезпечення права на апеляційний перегляд справи, розумні строки розгляду справи судом.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Разом з тим, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що реалізуючи пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступу до правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Отже, в кожному випадку заявник при зверненні до суду із заявою повинен як дотримуватися норм процесуального законодавства, так і очікувати, що ці норми застосовуються.

Статтею 151 ЦПК України визначено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності;

3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;

4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник;

6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення;

7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Якщо заява про забезпечення позову подається до відкриття провадження у справі, в такій заяві додатково зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших осіб, які можуть отримати статус учасника справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Реєстраційний номер облікової картки платника податків або паспортні дані інших сторін - фізичних осіб, які не є підприємцями, вказуються у випадку, якщо вони відомі заявнику.

Як зазначив Верховний Суд у своїй ухвалі від 19.07.2018 року по справі № 133/828/18, заява про забезпечення позову має бути мотивована, а не містити лише шаблонний перепис диспозиції норми права.

Подана заява не відповідає приписам ст.151 ЦПК України щодо її змісту, зокрема, заявник у заяві взагалі не вказує, що він має намір подати позов, як і не зазначив у заяві, які саме позовні вимоги він має намір висунути до відповідачів.

Посилання заявника, що у зв`язку з невжиттям заходів про забезпечення позову може істотно ускладнитися вирішення питання захисту його інтересів щодо оформлення обмежень права відповідача на спірну частину земельної ділянки, яку відповідачі отримали у власність без погодженя меж з суміжним землекористувачем не є конкретизацією позовних вимог, з яким позивач має намір звернутися до відповідачів.

Таким чином, заявником у порушення п. 3 ч. 1 ст. 151 ЦПК України не зазначено предмет позову, з яким позивач планує звернутись до суду.

Незазначення предмету позову в даній заяві в свою чергу унеможливлює з`ясування співмірності обраних заходів забезпечення позову із можливими заявленими позивачем вимогами, і як наслідок, унеможливлює об`єктивний розгляд поданої заяви.

Крім того, заявнику слід визначитись щодо підстав звернення до суду, а саме , що є в розумінні заявника заява про забезпечення доказів шляхом накладення арешту.

Згідно ч.10 ст. 153 ЦПК Украни суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Повернення заяви про забезпечення позову не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки не перешкоджає особі повторно звернутися з даною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, які стали підставою для її повернення.

Керуючись ч.10 ст. 153 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Повернути заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів шляхом накладення арешту .

Роз`яснити заявнику, що повернення заяви не позбавляє права повторного звернення до суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду через Київський районний суд м. Полтави протягом п`ятнадцяти днів.

Суддя Ж.В.Кузіна