ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/2992/19 Номер провадження 22-ц/814/242/20Головуючий у 1-й інстанції Миронець О.К. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Прядкіної О.В.,

суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

секретаря Кальник А.М.,

за участі: представника позивача адвоката Чічіль А.В., відповідача ОСОБА_1 та її представника адвоката Савчук О.В., відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м. Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 08 лютого 2019 року, прийнятого під головуванням судді Миронець О.К. в м. Полтава, із складанням повного тексту рішення 11 листопада 2019 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

треті особи служба у справах дітей виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради, Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Полтавської міської ради, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2019 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом. Зазначав, що з 1997р. він проживає та зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1 . Відповідачі по справі ОСОБА_1 - його рідна сестра разом з двома дітьми зареєстровані, але не проживають у цій квартирі більше ніж шість місяців без поважних причин. Вказував, що відповідач у лютому 2007р. вийшла заміж та перейшла на постійне місце проживання до свого чоловіка.

Посилаючись на норми ст.ст.71,72 ЖК України вважав, що відповідачі є такими, що втратили право на користування квартирою, в тому, зменшивши позовні вимоги, просив визнати, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 08 лютого 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідачі хоча і не проживають у спірній квартирі, але причини їх не проживання в ній є поважними, так як проживання двох сімей в однокімнатній квартирі є не можливим.

Рішення оскаржив ОСОБА_3 , який в апеляційній скарзі, посилаючись на необґрунтованість, на його думку, судового рішення просить в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання ОСОБА_1 такою, що втратила право на користування жилим приміщенням та прийняти в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з таких підстав:

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що квартира АДРЕСА_1 перебуває на обслуговуванні КП «ЖЕО№2» Полтавської міської ради та будинок за даною адресою має статус гуртожитку.

Квартира складається із однієї кімнати житловою площею 24.8 кв.м, загальна площа 32.24 кв.м

В квартирі зареєстровані: з 21.05.1997 року ОСОБА_3 , з 23.11.2000 року ОСОБА_1 , з 07.05.1997 року ОСОБА_2 , з 22.06.2017 року малолітня ОСОБА_4

Особовий рахунок на квартиру відкритий на ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Із актів про не проживання від 20.03.2018 року, 10.12.2018 року, 07.05.2019 року , що складені сусідами по квартирі АДРЕСА_1 , убачається, що відповідачі у спірній квартирі не проживають з 2007 року, речей відповідачів в квартирі немає, за комунальні послуги не сплачують, не користуються місцями загального користування. Малолітня дитина у спірній квартирі ніколи не проживала.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , з 2007 року не проживають у спірній квартирі, лише зареєстровані, оскільки проживання в однокімнатній квартирі п`яти чоловік та малолітньої дитини не є можливим, виходячи із встановлених законом санітарних норм.

Місцем проживання відповідачів без реєстрації є АДРЕСА_2 , в якій вони проживають на умовах оренди. Іншого житла, де б відповідачі могли зареєструвати своє проживання вони не мають.

Відмовляючи у задоволенні позову, районний суд своє рішення мотивував тим, що відповідачі хоча і не проживають у спірній квартирі, але причини їх не проживання в ній є поважними, так як проживання двох сімей в однокімнатній квартирі не можливе.

Колегія суддів погоджується з вказаним рішенням.

Судом встановлено, що гуртожиток по АДРЕСА_3 перебуває на балансі комунального підприємства -госпрозрахункової житлово-експлуатаційної організації №2 та відносить до житлового фонду міста Полтави.

У кімнаті 70 вказаного будинку зареєстровані сторони по справі.

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно із частиною четвертою статті 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

За змістом статей 71,72 Ж К Української РСР наймач або члени його сімї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилою площею, зокрема, коли вони в ньому не проживають без поважних причин понад шість місяців. Якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймачем, а в разі спору - судом.

За правилами статті 61 ЖК Української РСР житлово-експлуатаційна організація, а при її відсутності - підприємство, установа, організація як наймодавець можуть бути стороною в спорах, що виникають з договорів найму жилого приміщення. Вони вправі, зокрема, пред`являти позови про визнання наймача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, розірвання договору найму жилого приміщення і виселення в зв`язку з систематичним порушенням правил співжиття, псуванням і руйнуванням жилих приміщень. Однак у справах із питань, віднесених до компетенції органів місцевого самоврядування чи місцевої державної адміністрації, або з питань управління житловим фондом, віднесених його власником або уповноваженим ним органом до свого відання згідно зі ст. 18 ЖК (наприклад, про визнання ордера недійсним, надання, бронювання або обмін жилого приміщення, визнання права на жиле приміщення крім випадків, коли в ньому проживають інші члени сімї наймача), належною стороною повинен бути відповідний орган чи власник житлового фонду.

При розгляді спорів, що не урегульовані житловим законодавством, суд застосовує норми цивільного законодавства.

Положення ЖК Української РСР не передбачають право наймача кімнати в гуртожитку та членів його сімї звертатись до суду з вимогами про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням у гуртожитку, разом з тим положеннями ЦК України передбачено право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Таким чином, саме власник гуртожитку може звернутися до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням в ньому.

Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Отже, суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспоренні права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

З матеріалів справи вбачається, що у позивача, який не є власником або наймачем, а є членом сімї померлого наймача кімнати в гуртожитку, не виникло право на звернення до суду з позовом про визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням в гуртожитку, яке перебуває у власності територіальної громади міста.

Зазначене узгоджується з постановою Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 524/7927/16-ц.

За таких обставин у колегії суддів відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375 , 381,384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 08 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О.В. Прядкіна

Судді: С.Б. Бутенко

О.І. Обідіна

Повний текст постанови складено 21.01.2020 р.