Справа № 297/2542/19
22 січня 2020 року м. Берегове
Берегівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Фейіра О. О., при секретарі Кузьма Т.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Комерційного інвестиційного банку» до ОСОБА_1 про стягнення неналежно отриманих коштів,
Голова правління АТ «Комерційний інвестиційний банк» Чотій М.Д. звернувся в Берегівський районний суд Закарпатської області із позовом до ОСОБА_1 про стягнення неналежно отриманих коштів в розмірі 457, 23 Доларів США та судові витрати по справі в розмірі 1 921, 00 грн..
Представник позивача ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, однак подав до суду клопотання, згідно якого, у зв`язку з неможливістю з`явитися в судове засідання, просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечує (а. с. 35).
Відповідач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про день, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, заяв про відкладення судового розгляду справи, про розгляд справи без її участі чи відзиву на позов від неї не надходило (а.с. 29).
Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги задовольнити, виходячи з наступного.
Так, як встановлено з матеріалів справи, 05 липня 2019 року ОСОБА_1 було подано до АТ «Комерційний інвестиційний банк»заяву для отримання коштів, через системи міжнародних переказів «WESTERN UNION» на суму 100,04 доларів США (а.с. 10).
Відповідно до частини першої ст. 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 02 липня 2014 року № 6-91цс14, а саме: особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.
Частиною першою статті 1213 ЦК України, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.
Відповідно до абз. 2 п. 1.24 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (далі Закону), помилковий переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини банку або іншого суб`єкта переказу відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми у готівковій формі..
Згідно п. 35.1 та п. 35.2 ст. 35 Закону, неналежний отримувач зобов`язаний протягом трьох робочих днів від дати надходження повідомлення банку-порушника про здійснення помилкового переказу ініціювати переказ еквівалентної суми коштів банку-порушнику, за умови отримання повідомлення цього банку про здійснення помилкового переказу. У разі своєчасного повідомлення банком-порушником неналежного отримувача про здійснення помилкового переказу та порушення неналежним отримувачем строку, встановленого пунктом 35.1 цієї статті, неналежний отримувач має повернути суму переказу, а також сплатити банку-порушнику пеню в розмірі 0,1 відсотка цієї суми за кожний день починаючи від дати завершення помилкового переказу до дня повернення коштів включно, яка не може перевищувати 10 відсотків суми переказу.
Відповідно до п. 35.3 ст. 35 Закону, спори між банком-порушником та неналежним отримувачем щодо помилкового переказу розглядаються у судовому порядку.
Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року №6-49цс12.
Однак, як встановлено з матеріалів справи, 05 вересня 2019 року АТ «Комерційний інвестиційний банк»звернулося до ОСОБА_1 з повідомленням про помилковий переказ №02-93/6/30, тобто з письмовою вимогою про повернення безпідставно отриманих грошових коштів на загальну суму 400,46 доларів, відповіді на яку, як стверджує позивач, він не отримав, безпідставно отримані грошові кошти ОСОБА_1 повернуто не було (а.с. 12-13).
Отже, оскільки, на письмову вимогу АТ «Комерційний інвестиційний банк» №02-93/6/30 від 05 вересня 2019 року відповідач ОСОБА_1 безпідставно отримані грошові кошти в сумі 400,46 доларів, у становлений строк не повернула, така відповідно до п. 35.2 ст. 35 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» зобов`язана сплатити банку пеню в розмірі 0,1 відсотка цієї суми за кожний день прострочення в сумі 52, 46 доларів США та згідно статті 625 ЦК України 3% річних від простроченої суми в розмірі 4,31 доларів США, що в сукупності становить 457, 23 долари США.
Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.
Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.
Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить.
Крім того, висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться й у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 14-134цс18 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 373/2054/16-ц.
Отже, оскільки грошові кошти за переказом були видані відповідачу ОСОБА_1 в іноземній валюті, позивач просить стягнути кошти саме в доларах США, суд вважає стягнути з відповідача в користь позивача грошові кошти саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам ч.3 ст. 533 ЦК.
За таких обставин, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.
Суд також вважає, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача ОСОБА_1 в користь АТ «Комерційний інвестиційний банк» 1 921, 00 гривень судового збору, що був сплачений позивачем при зверненні до суду (а. с. 1).
Керуючись cт.ст. 1, 35 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ст.ст. 530, 533, 624, 625, 1212, 1213 ЦК України, ст. ст. 141, 263-265, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд,-
Позов задоволити.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя Фейір О. О.