Єдиний унікальний номер 233/8252/19
Номер провадження 22-ц/804/481/20
Єдиний унікальний номер 233/8252/19 Головуючий у 1 інстанції Мартиненко В.С.
Номер провадження 22-ц/804/481/20 Доповідач Агєєв О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.

суддів Азевича В.Б., Космачевської Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Цимбала Д.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького апеляційного суду в м.Бахмут цивільну справу № 233/8252/19 за заявою Приватного акціонерного товариства «АПК-ІНВЕСТ» про забезпечення позову, яка подана до відкриття провадження у справі, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Фермерське господарство «Веліс», ОСОБА_2 , Бахмутська районна державна адміністрація Донецької області, за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «АПК-ІНВЕСТ» на ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 28 листопада 2019 року про відмову у забезпеченні позову, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року приватне акціонерне товариство «АПК-ІНВЕСТ» звернулося до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з заявою про забезпечення позову, в якій просило забезпечити позов шляхом накладення заборони вчинення реєстраційних дій будь-яким органом державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчиняти будь-які реєстраційні дії у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо земельної ділянки кадастровий номер :36:000:0124, площею 3,8978 га до виконання рішення суду.

В обґрунтування вказаних вимог, заявник посилався на те, що він має намір звернутися до суду з позовом до ОСОБА_1 , Фермерського господарства «Веліс» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та скасування державної реєстрації права оренди, а саме договору оренди земельної ділянки площею 3,8978 га з кадастровим номером :36:000:0124, укладеного між ОСОБА_1 та Фермерським господарством «Веліс», право оренди за яким зареєстровано 28 серпня 2019 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно Бахмутською районною державною адміністрацією Донецької області за номером запису № 33018670.

Разом з тим, рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 02 липня 2019 року у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «АПК-ІНВЕСТ» до ОСОБА_2 , Фермерського господарства «Веліс» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та скасування державної реєстрації права оренди вже було захищено порушене право заявника, як орендаря, за первісним договором оренди земельної частки (паю).

Враховуючи те, що заявник змушений повторно звертатися до суду з відповідним позовом для захисту своїх прав, він вважає, що невжиття вказаних заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду.

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 28 листопада 2019 року в задоволенні заяви ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» про забезпечення позову відмовлено.

У грудні 2019 року заявник ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, задовольнити його заяву у повному обсязі, оскільки вважає судове рішення необґрунтованим, незаконним та таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана ухвала є такою, що суперечить вимогам статті 263 ЦПК України, оскільки судом першої інстанції не було повно та всебічно досліджено всі обставини, які посилається заявник в заяві про забезпечення позову. Судом не було взято до уваги, що ОСОБА_1 та ФГ «Веліс» порушують права та інтереси ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ», як належного орендаря земельної ділянки, кадастровий № :36:000:0124, за захистом якого він повторно має намір звернутися до суду, що не узгоджується зі статтею 2 ЦПК України, яка закріплює, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суть порушення полягає в тому, що, незважаючи на ухвалене Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області рішення по справі № 233/5432/18 від 02.07.2019 р., яким було встановлено, що укладення договору оренди земельної ділянки кадастровий номер :36:000:0124 між ОСОБА_2 та ФГ «Веліс», право оренди за яким зареєстровано 18 липня 2018 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно Костянтинівською районною державною адміністрацією в період дії іншого договору оренди земельної частки (паю) від 01 лютого 2014 року, суперечить частині ч.1 ст.95 ЗК України, ст.ст.25, 27 Закону України «Про оренду землі» та порушує права ПрАТ «АПК- ІНВЕСТ», як орендаря, які підлягають захисту шляхом визнання оспорюваного договору оренди землі недійсним та скасування запису про державну реєстрацію права оренди за цим договором, ФГ «Веліс» та ОСОБА_1 28.08.2019 року було повторно зареєстровано право оренди землі, номер запису № 33018670 на ту саму земельну ділянку, кадастровий номер :36:000:0124».

Тому, вважає, що обраний ним у заяві спосіб забезпечення позову, є належним та ефективним, таким, що в майбутньому може дозволити йому реалізувати повною мірою його законне право на реєстрацію права оренди в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі договору оренди в разі повторного задоволення судом позовних вимог щодо визнання недійсним договору оренди, укладеного між ОСОБА_1 та ФГ «Веліс» та скасування запису про державну реєстрацію права оренди.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції припустився надмірного формалізму, який полягав у відсутності належних обґрунтувань, з яких виходив суд при розгляді та відповідно відмові у задоволенні заяви.

Зауважує, що посилання суду у проголошеній Ухвалі на наявність вже зареєстрованого речового права - права оренди, лише підтверджує недобросовісність дій ОСОБА_1 та ФГ «Веліс» та необхідність задоволення заяви про забезпечення позову, оскільки він не виключає випадку, коли ОСОБА_1 та ФГ «Веліс» до моменту прийняття рішення у справі щодо визнання недійсним договору оренди землі та скасування реєстрації права оренди, самостійно буде розірвано укладений договір оренди землі, скасовано запис про його державну реєстрацію та повторно (вже втретє) будуть здійснені аналогічні протиправні дії - укладено новий договір та вчинено запис про реєстрацію права оренди в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що призведе до невиконання судового рішення.

Вважає, що заявлений ним захід забезпечення позову є співмірним, тобто було дотримано співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів та адекватним вимогам, на забезпечення яких він був заявлений.

Заінтересована особа ОСОБА_1 надала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що проти апеляційної скарги заперечує, а ухвалу суду першої інстанції вважає законною та обґрунтованою. Вважає, що обраний скаржником спосіб забезпечення його майбутнього позову не передбачений законодавством та стосуються невизначених осіб, які не є власником земельної ділянки.

Зазначає, що між скаржником та ОСОБА_2 01.02 2014 року було укладено договір оренди земельної ділянки частки (паю) та акт приймання - передачі земельної ділянки частки (паю), предметом яких є земельна частка (пай) (рілля), розміром 4,65 умовних кадастрових га, яка була розміщена в межах земельної ділянки, виділеної в натурі єдиним масивом терміном на 20 років, та договір оренди паю 20.02.2014 було зареєстровано у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Білокузьминівської сільської ради за №135.

27.06.2018р. за ОСОБА_3 було зареєстровано право власності на Земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Таким чином, земельна ділянка стала об`єктом права 27.06.2018р., і змінило предмет зобов`язання за укладеним між скаржником та відповідачем договором оренди, внаслідок чого змінились і його суттєві умови, що є приводом для подальшого переукладення договору оренди паю, але, лише за умовами наявності взаємної згоди сторін або приводом припинення зобов`язання договору оренди паю - у разі відсутності такої згоди.

Зазначає, що договір оренди паю та договір оренди земельної ділянки є самостійними договорами з різними предметами і сторонами, оскільки за договором оренди паю предметом договору є пай, а сторонами - власник сертифіката на цей пай та його орендар, a за договором оренди земельної ділянки предметом є конкретна земельна ділянка, а сторонами - власник земельної ділянки та орендар земельної ділянки.

З п.1.1 договору оренди паю та п.1 акту приймання - передачі паю, укладених 01.02.2014 між скаржником та ОСОБА_2 , вбачається, що їх предметом є пай розміром 4,65 умовних кадастрових га, а не земельна ділянка, площею 3,8978 га.

Оскільки відповідно до вимог чинного законодавства, виділення земельної ділянки в натурі є умовою припинення договору оренди паю, то з моменту виділення належної ОСОБА_2 земельної ділянки у натурі (на місцевості) та реєстрації нею 27.06.2018 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - свого права власності на таку земельну ділянку, сертифікат, на підставі якого укладено договір оренди паю, утратив чинність, а укладений між сторонами договір оренди паю є припиненим та відсутня потреба в його додатковому розірванні, про що, вбачається також з п.2.3 типового договору оренди земельної частки (паю), затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 17 січня 2000 року № 5, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 23 лютого 2000 року за №101/4322, договір оренди паю, за яким зобов`язання сторін за укладеним договором оренди земельної частки (паю) припиняються відповідно до чинного законодавства та належна відповідачеві на праві власності земельна ділянка підлягає поверненню.

Отже, зобов`язання ОСОБА_2 та скаржника за укладеним між ними 01.02.2014 року договору оренди паю припинилося та належна ОСОБА_2 на праві власності земельна ділянка підлягає поверненню скаржником.

29.12.2018 року новим власником земельної ділянки стала ОСОБА_1 А тому, заочне рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 02.07.2019 року у цивільній справі № 233/5432/18 за позовом скаржника до КотляровоїТЛ та ФГ «Веліс», про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, укладеного між ОСОБА_2 та ФГ «Веліс», право оренди за яким було зареєстроване 18.07.2018 року, та про скасування запису № 27126419 про державну реєстрацію такого права оренди, не має ніякого відношення до ОСОБА_1 , як і не має до ОСОБА_1 ніякого відношення договір оренди земельної ділянки, укладений між ОСОБА_2 та ФГ «Веліс», право оренди за яким було зареєстроване 18.07.2018 року, та запис № 27126419 про державну реєстрацію такого права оренди, що були предметом розгляду справи №233/5432/18. як і не має до ОСОБА_1 ніякого відношення договір оренди паю від 01.02.2014 року, укладений між скаржником та ОСОБА_2 , дія якого припинилась з моменту виділення ОСОБА_2 в натурі земельної ділянки та реєстрації за нею 27.06.2018 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності права власності на земельну ділянку.

Звертає увагу на те, що дане заочне рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 02.07.2019 року у цивільній справі №233/5432/18 на яке скаржник посилається в своїй заяві, не містить ніяких заборон або обмежень щодо укладання будь-яких договорів стосовно земельної ділянки, власником якої з 29.12.2018 року є ОСОБА_1 , та їх реєстрацій, а тому. ОСОБА_1 цілком законно та обґрунтовано 16.08.2019 року уклала договір оренди земельної ділянки з ФГ «Веліс», право оренди за яким зареєстровано 28.08.2019 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно Бахмутською РДА Донецької області на номером запису №33018670, а тому вимоги скаржника щодо визнання недійсним такого договору оренди земельної ділянки та скасування запису про державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку за ФГ «Веліс», є безпідставними та необґрунтованими, як незаконними, безпідставним та необґрунтованими є вимоги скаржника у його заяві про забезпечення позову, що є предметом розгляду даної справи.

Вважає, що такі вимоги скаржника за його заявою порушують права та законні інтереси ОСОБА_1 , як власника земельної ділянки, на розпорядження своєю власністю, гарантованих ст.ст.14, 41 Конституції України, ст.ст.319, 321, ч.1 ст.12, ч.2 ст.14 ЦК України, ч.4 ст.124 ЗК України, ст.1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод.

В судовому засіданні апеляційного суду представник заявника «АПК-ІНВЕСТ» підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити.

Інші учасники справи до суду апеляційної інстанції не з`явились, були повідомлені про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явились в судове засідання, оскільки, відповідно до частини 2 ст.372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

За статтею 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :36:000:0124, яке виникло на підставі договору, укладеного між ОСОБА_1 та ФГ «Веліс» 16.08.2019 року, щодо недійсності якого заявник має намір звертатися з позовною заявою до суду, вже зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, такий захід як заборона вчинення реєстраційних дій будь-яким органом державної реєстрації прав на нерухоме майно щодо вказаної земельної ділянки не є заходом забезпечення позову, невжиття якого може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав чи інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Судом встановлено, що рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 02 липня 2019 року у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «АПК-ІНВЕСТ» до ОСОБА_2 , Фермерського господарства «Веліс», про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та скасування його державної реєстрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Костянтинівська районна державна адміністрація Донецької області, визнано недійсним договір оренди земельної ділянки площею 3,8978 га, кадастровий номер :36:000:0124, укладений між ОСОБА_2 та Фермерським господарством «Веліс», право оренди за яким зареєстровано 18 липня 2018 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно Костянтинівською районною державною адміністрацією Донецької області, скасовано запис № 27126419 про державну реєстрацію права оренди, яке виникло на підставі договору оренди землі, укладеного між ОСОБА_2 та Фермерським господарством «Веліс» щодо земельної ділянки площею 3,8978 га, кадастровий номер :36:000:0124, що внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Рішення суду набрало законної сили 13 серпня 2019 року.

Вказаним рішенням суду було встановлено, що право оренди земельної частки (паю) ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» без достатньої правової підстави було порушено її власником ОСОБА_2 та ФГ «Веліс», які уклали договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :36:000:0124 площею 3,8979 га (рілля), на підставі якого було зареєстроване право оренди в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису 27126419, а також ОСОБА_1 , яка набула прав орендодавця, проте не повідомила орендаря про набуття нею права власності на земельну ділянку.

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №190750797 від 28.11.2019 року власником земельної ділянки з кадастровим номером :36:000:0124 є ОСОБА_1 . Право оренди вказаної земельної ділянки має Фермерське господарство «Веліс» та було зареєстроване Бахмутською районною державною адміністрацією Донецької області 28 серпня 2019 року, номер запису 33018670, на підставі договору оренди землі, укладеного між ОСОБА_1 та ФГ «Веліс» 16.08.2019 року.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 2 ч.1 ст.150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суд розглянув заяву ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» про забезпечення позову, яка подана до подання позову. З наданих представником заявника в судовому засіданні апеляційного суду копій документів вбачається, що підприємство направило позов до суду 10.01.2020 року, що підтверджується копією цінного листа (а.с.87-93).

В позові ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» ставить питання про визнання недійсним договору оренди спірної земельної ділянки та скасування здійсненого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису №33018670 про державну реєстрацію права оренди, яке виникло на підставі укладеного між відповідачами ОСОБА_1 та ФГ «Веліс» договору оренди землі.

На переконання колегії суддів, заявник не довів перед судом, яким чином імовірне рішення суду про задоволення його позовних вимог про визнання договору оренди недійсним та скасування його державної реєстрації вплине на права ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ», у разі невжиття саме заявлених ним заходів забезпечення позову.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що заявлений вид забезпечення позову про заборону вчинення реєстраційних дій будь яким органам, уповноваженим на здійснення державної реєстрації прав на нерухоме майно, не може бути забезпечений судом, оскільки право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :36:000:0124 за договором оренди укладеним між власником ОСОБА_1 та ФК «Веліс» вже зареєстровано в Державному реєстрі на нерухоме майно.

Під час апеляційного розгляду справи доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права не знайшли свого підтвердження.

Згідно ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції повно та всебічно з`ясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, постановлено законне і обґрунтоване судове рішення, подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ст.382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Враховуючи, що апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного судового рішення без змін, з врахуванням п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «АПК-ІНВЕСТ» на ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 28 листопада 2019 року про відмову у забезпеченні позову залишити без задоволення.

Ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 28 листопада 2019 року про відмову у забезпеченні позову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

Повний текст ухвали складено 22 січня 2020 року.

Головуючий суддя О.В. Агєєв