Справа № 333/5584/19
Провадження №2/333/374/20
16 січня 2020 року м. Запоріжжя
25 вересня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовними вимогами до відповідача ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, мотивуючи тим, що з 10.09.2011 року перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який 05.04.2016 року рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя було розірвано. Від даного шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась донька ОСОБА_4 , яка мешкає з відповідачем. Питання сплати аліментів було врегульовано в договорі про сплату аліментів на дитину, посвідченого Любіченковським О.О., приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, 20.03.2017 р. за №341, який позивачем виконувався належним чином. Утім, 26.04.2019 р. на вимогу відповідача зазначений договір було розірвано, що підтверджується відповідним договором, посвідченим Любіченковським О.О., приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, 26.04.2019 р. за №430. Після чого відповідач звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів, яку Ленінським районним судом м. Запоріжжя задоволено, судовий наказ видано, та відповідно до якого позивач на даний час сплачує аліменти. Перешкоди у спілкуванні та вихованні дитини, як зазначає позивач почалися відразу після розірвання шлюбу. Згідно розпорядження голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району від 14.09.2016 року за № 538 за заявою позивача було визначено порядок участі позивача у вихованні малолітньої дитини, а саме: перші та треті вихідні місяця: з 10 год. 00 хв. суботи до 19 год. 30 хв. неділі, а також другі та четверті будні місяця: з 17 год. 00 хв. четверга до 18 год. 00 хв. п`ятниці або в будь-який інший день за домовленістю з батьками. Відповідач зазначене розпорядження не виконує, відмовляє у зустрічах з дочкою, створює перешкоди у спілкуванні з дитиною, про що позивач у 2017 р. повідомив відділ по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, та за результатами отримав відповідь з якої вбачається, що механізм виконання рішення про способи участі у вихованні дитини не є компетенцією відділу служби у справах дітей. У зв`язку з чим позивач звернувся до суду та просить усунути перешкоди у спілкуванні та вихованні доньки - ОСОБА_4 , шляхом визначення йому способу участі у вихованні дочки, встановивши місце та час їхнього спілкування, а саме: відвідувати та спілкуватися з дочкою у будь-який день тижня за місцем її навчання, з правом забирати дочку зі школи, про що повідомляти мати дитини телефоном; безперешкодно спілкуватися з дочкою засобами телефонного, електронного, поштового та будь-якого іншого засобу зв`язку за номером вказаним матір`ю, ОСОБА_2 ; один раз на два тижні (перші та треті вихідні місяця) з 19 год. 00 хв. п`ятниці до 20 год. 00 хв. неділі за місцем проживання батька; спільний відпочинок за місцем проживання батька з правом виїзду за кордон; під час осінніх та весняних канікул з 19 год. 00 хв. першого дня канікул до 19 год. 00 хв. третього дня канікул; під час зимових канікул з 19 год. 00 хв. першого дня канікул до 19 год. 00 хв. восьмого дня канікул щорічно; під час літніх канікул з 19 год. 00 хв. 15 липня до 19 год. 00 хв. 15 серпня щорічно; у День народження з 18 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. щорічно; у святкові дні з 10 год. 00 хв. до 15 год. 00 хв. щорічно; ОСОБА_2 у дні і години спілкування доньки з батьком забезпечити знаходження ОСОБА_4 за місцем її проживання за адресою: АДРЕСА_3 , у разі зміни місця проживання дитини упродовж 24 годин письмово повідомити ОСОБА_1 .
Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 09.10.2019 року провадження у цій справі відкрито, справу призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні. Одночасно вирішено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження (а.с.59-60).
Згідно ухвали Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05.12.2019 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. (а.с.83-84)
У судове засідання позивач не з`явився, але до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності; позовні вимоги підтримує в повному обсязі; у разі повторної неявки відповідача у судове засідання просить ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Представник третьої особи - районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району як орган опіки та піклування Мельник Н.Г. до судового засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, рішення просила прийняти в інтересах малолітньої дитини.
Третя особа ОСОБА_3 та представник третьої особи - районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району як орган опіки та піклування до судового засідання не з`явилися, повідомлялися судом про день, час та місце слухання справи належним чином, причини неявки суду не повідомили.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явилась, хоча про час та місце розгляду була повідомлена в установленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомила. Заяв з проханням розглядати справи без її участі або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи до суду не надходило. Заперечень стосовно позовних вимог позивача суду не надала.
Відповідно до ч.1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Відповідно до ч.3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Таким чином, згідно з вимогами ст. ст. 128, 131 ЦПК України, відповідач повідомлений про час та місце слухання справи за адресою його місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку та не з`явився у судове засідання без поважних причин.
Прийнявши до уваги заяву позивача, суд ухвалою від 16.01.2020 року постановив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Суд, вивчивши матеріали справи, взявши до уваги висновок районною адміністрацією Запорізької міської ради по Дніпровському району як органу опіки та піклування № 05/01-27/1193 від 27.11.2019 року, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
Згідно зі статтею 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.
Відповідно до статті 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право порушити в суді чи відповідному органі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов`язків; таким чином, пункт передбачає «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору.
Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.
Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено статтею 15 Цивільного кодексу України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання.
Зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав визначений статтею 16 Цивільного кодексу України, відповідно до приписів якої, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, при цьому, способами захисту цивільних прав і інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
У відповідності до ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Так, в ході судового розгляду було встановлено, що 10.09.2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтв про шлюб, виданим Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 700, що додане до матеріалів справи (а.с.8).
ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_4 , батьками якої є: батько - ОСОБА_1 та матір ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 510, що додане до матеріалів справи (а.с.9).
Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05.04.2016 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.10-11).

Рішення суду набрало законної сили 11.04.2016 року.

Згідно Договору про сплату аліментів на дитину від 20.03.2017 р., посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Любіченковським О.О. за №341, ОСОБА_1 зобов`язувався сплачувати аліменти на утримання дочки у розмірі 800,00 грн. щомісячно до досягнення повноліття дитиною. (а.с.12-13) Зазначений договір позивачем виконувався добросовісно та у повному обсязі, що підтверджується випискою з банківського рахунку, виданою АТ КБ «ПриватБанк» 20.08.2019 р. за №8КА21JD5S4QL90Q9. (а.с.15-18)

Проте, на підставі договору від 26.04.2019 р. посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Любіченковським О.О. за №430 сторони розірвали договір про сплату аліментів на дитину. (а.с.14)

Також, наявні в матеріалах справи й додаткові платіжні доручення на загальну суму 5 200 грн., де платником є позивач, а отримувачем ОСОБА_2 , доручення на здійснення переказу грошових коштів де відправник ОСОБА_1 , а отримувач ОСОБА_2 на загальну суму 1 900 дол. США, та накладна про купівлю канцелярії на загальну суму 1 055,45 грн. (а.с.19-20, 29-38, 21-22)

На підставі судового наказу від 22.07.2019 р. виданого Ленінським районним судом м. Запоріжжя з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 у розмірі ј від усіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму і не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку починаючи з 11.07.2019 р. і до досягнення дитиною повноліття. (а.с.23-24)

Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа.

У судовому засіданні встановлено та не оспорюються сторонами, що вони мешкають окремо, дитина проживає з матір`ю.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Позивач, як батько, намагається приймати участь в житті та вихованні доньки, однак вважає, що через перешкоди, які чинить відповідач, він не в повному обсязі реалізує своє право на участь в житті та вихованні доньки, тому просить встановити чіткий регламент його зустрічей із дитиною.

Оскільки батьки не можуть прийти до спільної згоди в порядку участі у вихованні дитини, то дане питання може бути вирішене в судовому порядку.

Згідно розпорядження голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району від 14.09.2016 року за № 538р про встановлення ОСОБА_1 порядку побачень з донькою - ОСОБА_4 , 2012 р. народження, йому встановлено побачення з донькою в перші та треті вихідні місяця: з 10 год. 00 хв. суботи до 19 год. 30 хв. неділі, а також другі та четверті будні дні місяця: з 17 год. 00 хв. четверга до 18 год. 00 хв. п`ятниці, або у будь-який інший день та час за домовленістю між батьками. (а.с.27)

На підставі листа відділу по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради вбачається, що позивач звертався щодо невиконання ОСОБА_2 рішення органу опіки та піклування, яким було визначено порядок участі у спілкуванні з дитиною, проте механізм виконання рішення про способи участі у вихованні дитини є не компетенцією відділу служби у справах дітей. Крім того, з відповідачем була проведена бесіда, під час якої вона повідомила службу, що не перешкоджає побаченням та на підтвердження цього зазначила, що позивач забирає дитину з дитячого садочка №110 м . Запоріжжя щоп`ятниці та приводить зранку у понеділок, а також пропонувала йому взяти доньку на цілий місяць у липні. У разі не вирішення спору в добровільному порядку пропонували звернутися до суду. (а.с.28)

На підставі довіреності посвідченої Капшуровою Ю.В., приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, 06.01.2017 р. за №13 у позивача в користуванні є квартира АДРЕСА_6 . (а.с.41)

Згідно акту обстеження умов проживання позивача ОСОБА_1 вбачається, що умови для проживання, виховання, розвитку малолітньої ОСОБА_4 , 2012 р. народження, створені належним чином, з урахуванням особистих потреб дитини. (а.с.78)

Згідно висновку районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району №05/01-27/1193 від 27.11.2019 року про визначення порядку участі батька ОСОБА_1 у вихованні та вільному спілкуванні з малолітньою донькою ОСОБА_4 , враховуючи бажання дитини, її режим дня та стан здоров`я встановили порядок:

- перші та треті вихідні місяця з 19 год. 00 хв. п`ятниці до 20 год. 00 хв. неділі, з ночівлею за місцем проживання батька, без присутності матері та з можливістю вільного пересування по місту, за умови, що батько своєчасно повертає дитину за місцем проживання матері;

- будь-який день тижня з правом забирати дочку зі шкоди, за місцем її навчання, про що повідомляти матір дитини телефоном;

- спільний відпочинок за місцем проживання батька з правом виїзду за кордон;

- під час осінніх та весняних канікул з 19 год. 00 хв. першого дня канікул до 19 год. 00 хв. третього дня канікул;

- під час зимових канікул з 19 год. 00 хв. першого дня канікул до 19 год. 00 хв. восьмого дня канікул;

- під час літніх канікул з 19 год. 00 хв. - 15 липня до 19 год. 00 хв. - 15 серпня;

- день народження доньки з 18 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв.;

- святкові дні з 10 год. 00 хв. до 15 год. 00 хв. щорічно. (а.с.76-77)

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В силу вимог ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Так, відповідно до положень статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Відповідно до ч.2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Також, відповідно до ст. ст. 11, 15 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч. ч. 4, 5ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Разом з тим орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Частиною 6статті 19 СК України встановлено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Відповідно до ч.ч.1, 2ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини

Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Статтею 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно із частиною першою статті 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо ,у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Виходячи з того, що ст.ст.153, 157 СК України передбачають безумовне право батька на безперешкодне спілкування з дитиною, однак сторони не можуть дійти згоди щодо участі позивача у вихованні дитини, суд вважає, що позов в частині усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з його донькою підлягає задоволенню.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до положень ч.1 ст.3, ч.1 ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками в супереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Статтею 27 Конвенції передбачено, що дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Метою законодавчого закріплення права батьків на спілкування з дитиною і є насамперед захист інтересів дитини. Здійснення батьками своїх прав і виконання обов`язків повинно ґрунтуватися на повазі до прав дитини і її людської гідності.

Згідно Принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю. На суспільство та органи публічної влади має бути покладений обов`язок щодо здійснення особливого піклування про дітей, які не мають сім`ї, та про дітей, які не мають достатніх засобів існування. Бажано, щоб багатодітним сім`ям надавалася державна або інша допомога на утримання дітей.

Відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права.

Аналогічні норми права містяться в законодавстві України.

Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Отже, при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Зазначене свідчить про необхідність батькам йти на взаємні поступки та компроміси за для найкращого забезпечення інтересів дитини.

Позивач, будучи батьком дитини прагне спілкування із нею, оскільки участь у вихованні та розвитку дитини є його правом та обов`язком.

При судовому розгляді справи не було встановлено жодних обставин, які б свідчили про те, що спілкування позивача з малолітньою донькою ОСОБА_4 буде перешкоджати нормальному розвитку дитини, у зв`язку з чим суд приходить до переконання, що спілкування позивача з дитиною буде сприяти її повноцінному вихованню, розвитку, задоволенню життєво-важливих потреб, зростанню під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить їх виховання в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості.

Отже, суд вважає, що безпосередня участь батька у вихованні доньки, регулярне спілкування між ними не лише забезпечить виконання батьківських прав позивача, а насамперед, буде повністю відповідати інтересам дитини.

З урахуванням вищевикладеного, на підставі зібраних доказів, приймаючи до уваги те, що в добровільному порядку сторони не дійшли згоди щодо визначення порядку спілкування батька з донькою, а також беручи до уваги матеріальні та побутові умови сторін, ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, стан їх здоров`я і стан здоров`я дитини, їх вік, беручі до увагу що обоє батьків мають рівні права щодо спілкування з дитиною та участі у її вихованні незалежно від того, з ким вона проживає, суд дійшов висновку про необхідність у задоволенні позову.

При цьому суд враховує інтереси дитини, а також інтереси позивача та відповідача та встановлює графік зустрічей, який не порушує режиму дня та навчання дитини, не відриває її від нормального, звичайного для дітей середовища та не заважає нормальному її існуванню і при цьому не порушує принципу рівності прав батьків при участі у вихованні та спілкуванні дитини, а також враховує їх стан здоров`я.

Так, визначаючи способи участі позивача у вихованні та спілкуванні з дочкою ОСОБА_4 та визначаючи час на спілкування та її виховання судом враховано бажання батька дитини проводити час із малолітньою донькою у вихідні дні суботи та неділі.

Суд вважає, що батько дитини має право на спілкування з донькою, однак це не повинно заважати нормальному розвитку дитини. Тому слід створити умови для одночасного спілкування з дитиною обох з батьків. Зважаючи на те, що дитина має надто незначний вік та враховуючи висновок районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району про визначення порядку участі батька ОСОБА_1 у вихованні та вільному спілкуванні з малолітньою донькою ОСОБА_4 , при визначенні способу участі батька у вихованні дитини, судом за основу беруться до уваги обставини справи і враховуючи малолітній вік ОСОБА_4 , вікові особливості її психоемоційного розвитку, те, що дитина тривалий час проживає з матір`ю, яка забезпечує належні умови проживання, виховання та розвиток дитини, та дотриманий розумний баланс на участь у вихованні дитини між батьками, надавши оцінку наданим сторонами по справі доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку, що за доцільне буде визначити спосіб участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні малолітньої ОСОБА_4 наступним чином - відвідувати та спілкуватися з дочкою у будь-який день тижня за місцем її навчання, з правом забирати дочку зі школи, про що повідомляти мати дитини телефоном; безперешкодно спілкуватися з дочкою засобами телефонного, електронного, поштового та будь-якого іншого засобу зв`язку за номером вказаним матір`ю, ОСОБА_2 ; один раз на два тижні (перші та треті вихідні місяця) з 19 год. 00 хв. п`ятниці до 20 год. 00 хв. неділі за місцем проживання батька; спільний відпочинок за місцем проживання батька з правом виїзду за кордон; під час осінніх та весняних канікул з 19 год. 00 хв. першого дня канікул до 19 год. 00 хв. третього дня канікул; під час зимових канікул з 19 год. 00 хв. першого дня канікул до 19 год. 00 хв. восьмого дня канікул щорічно; під час літніх канікул з 19 год. 00 хв. 15 липня до 19 год. 00 хв. 15 серпня щорічно; у День народження з 18 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. щорічно; у святкові дні з 10 год. 00 хв. до 15 год. 00 хв. щорічно; ОСОБА_2 у дні і години спілкування доньки з батьком забезпечити знаходження ОСОБА_4 за місцем її проживання за адресою: АДРЕСА_3 , у разі зміни місця проживання дитини упродовж 24 годин письмово повідомити ОСОБА_1 .

Таким чином, аналізуючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності зв`язку у сукупності, враховуючи вік дитини, особливості її сімейного розвитку та виховання, встановлені обставини по справі, суд, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Позивачем зазначена вимога не заявлена, тому суд вважає за можливе не стягувати з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.. ст.. 153, 157, 158, 159 СК України, Закон України «про охорону дитинства» ст.. ст.. 12, 13, 15, 16, 76, 77, 81, 83, 95, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), треті особи: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ), районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району як орган опіки та піклування (69104, м. Запоріжжя, Чумаченка, буд.32), районна адміністрація Запорізької міської ради по Дніпровському району як органі опіки та піклування (69096, м. Запоріжжя, вул. Бородинська, буд.1-а) про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 способи участі у вихованні дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановивши місце та час їхнього спілкування, а саме:

-відвідувати та спілкуватися з дочкою у будь-який день тижня за місцем її навчання, з правом забирати дочку зі школи, про що повідомляти мати дитини телефоном;

-безперешкодно спілкуватися з дочкою засобами телефонного, електронного, поштового та будь-якого іншого засобу зв`язку за номером вказаним матір`ю, ОСОБА_2 ;

-один раз на два тижні (перші та треті вихідні місяця) з 19 год. 00 хв. п`ятниці до 20 год. 00 хв. неділі за місцем проживання батька;

-спільний відпочинок за місцем проживання батька з правом виїзду за кордон;

-під час осінніх та весняних канікул з 19 год. 00 хв. першого дня канікул до 19 год. 00 хв. третього дня канікул;

-під час зимових канікул з 19 год. 00 хв. першого дня канікул до 19 год. 00 хв. восьмого дня канікул щорічно;

-під час літніх канікул з 19 год. 00 хв. 15 липня до 19 год. 00 хв. 15 серпня щорічно;

-у День народження з 18 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. щорічно;

-у святкові дні з 10 год. 00 хв. до 15 год. 00 хв. щорічно.

ОСОБА_2 у дні і години спілкування доньки з батьком забезпечити знаходження ОСОБА_4 за місцем її проживання за адресою: АДРЕСА_3 , у разі зміни місця проживання дитини упродовж 24 годин письмово повідомити ОСОБА_1 .

Повний текст судового рішення складено 16.01.2020 року.

Сторонам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст.284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Е.Г.Стоматов