Справа № 128/1634/16-ц
Провадження № 22-ц/801/86/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Саєнко О.Б.
Доповідач:Оніщук В. В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2020 рокуСправа № 128/1634/16-цм. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Оніщука В.В. (суддя - доповідач),
суддів: Денишенко Т.О., Копаничук С.Г.,
з участю секретаря судового засідання: Богацької О.М.,

учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідач: ОСОБА_2 ,
треті особи: Вороновицька селищна рада Вінницького району Вінницької області, Міністерство оборони України, Квартирно-експлуатаційний відділ м. Вінниці, голова Житлово-будівельного кооперативу «Мрія Вороновиці» Васильєва Ірина Василівна, Вінницька районна державна адміністрація у Вінницькій області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 22 травня 2017 року, ухвалене у складі судді Саєнко О.Б., в залі суду,

в с т а н о в и в:

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 , треті особи: Вороновицька селищна рада Вінницького району Вінницької області, Міністерство оборони України, Квартирно-експлуатаційний відділ м. Вінниці, голова Житлово-будівельного кооперативу «Мрія Вороновиці» Васильєва І.В., Вінницька районна державна адміністрація у Вінницькій області, про визнання недійсним свідоцтва про право власності та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Позовна заява мотивована тим, що у 1993 році Житлово-будівельним кооперативом «Мрія», створеним 17 грудня 1992 року при Вороновицькій державній швейній фабриці, розпочато будівництво багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 .

13 серпня 2004 року між Житлово-будівельним кооперативом «Мрія» та Приватним підприємством «Юта-А» (далі - ПП «Юта-А») укладено договір купівлі-продажу недобудованого будинку.

28 липня 2005 року між ПП «Юта-А» та Міністерством оборони України укладено договір на дольову участь в будівництві даного будинку.

30 січня 2006 року виконавчим комітетом Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області на ім`я Міністерства оборони України видано свідоцтво про право власності на багатоквартирний житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Протоколом засідання комісії з контролю за розподілом житла в гарнізонах Збройних Сил України квартира АДРЕСА_2 розподілена для постійного проживання позивачу ОСОБА_1 із зняттям з квартирного обліку.

На підставі рішення виконавчого комітету Вороновицької селищної ради Вінницького району від 21 березня 2012 року №54 позивачу 22 березня 2012 року видано ордер № 24 на право зайняття вищевказаного жилого приміщення. На підставі даного ордеру родина ОСОБА_1 вселилася у вказану квартиру та зареєструвалась у ній.

Позивачем зазначено, що наприкінці 2014 року він дізнався про те, що відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Вінницького районного управління юстиції Вінницької області видав ОСОБА_4 свідоцтво на право власності серії НОМЕР_1 від 30 липня 2014 року на квартиру АДРЕСА_2 .

Позивач вважає, що відповідач набув право власності на вказану квартиру у протиправний спосіб, а також при цьому було порушено його права, передбачені статтею 9 ЖК Української РСР.

На підставі наведеного, ОСОБА_1 просив визнати недійсним та таким, що не може бути підставою для реєстрації права власності ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_2 , свідоцтво про право власності НОМЕР_1 від 30 липня 2014 року на квартиру АДРЕСА_2 видане Відділом державної реєстрації речових прав; скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_5 на вказану квартиру.

Заочним рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 22 травня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що Міністерство оборони України, будучи власником будинку АДРЕСА_1 на момент виділення позивачу спірної квартири, діяло в межах закону, але на підставі рішення Апеляційного суду Вінницької області від 21 травня 2014 року Міністерство оборони України позбулось права власності на цей будинок, отже суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позову виходив із того, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушених прав, оскільки заявлені вимоги та обставини, наведені в позовній заяві, не містять ознак порушення прав позивача на спірну квартиру у розумінні статті 9 ЖК Української РСР.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповноту з`ясування судом обставин, що мають значення для справи і неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким його вимоги задовольнити.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 12 липня 2017 року заочне рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 22 травня 2017 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 листопада 2019 року ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 12 липня 2017 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримала з посиланням на викладені в ній обставини, а також апеляційну скаргу підтримали представники Міністерства оборони України та Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниці.

Представник ОСОБА_5 в судовому засіданні апеляційну скаргу не визнав, вказавши на її безпідставність та законність і обгрунтованість рішення суду.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причин неявки не повідомили, а тому згідно вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, що з`явились, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції вищевказаним вимогам закону не відповідає.

Так судом першої інстанції встановлено, що рішенням виконавчого комітету Вороновицької селищної ради народних депутатів № 31 від 05.07.1990 року була виділена земельна ділянка площею 0,40 га із земель державного фонду за адресою: АДРЕСА_1 .

29.04.1993 року між ЖБК «Мрія» та Управлінням капітального будівництва Вінницької обласної державної адміністрації був укладений договір на проектування та будівництво житлового будинку.

13.08.2004 року між ЖБК «Мрія» та ПП «Юта-А» був укладений договір купівлі-продажу недобудованого житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 2650 кв.м.

28.07.2005 року між Приватним підприємством «Юта-А», як забудовником, та Міністерством оборони України, як пайовиком, було укладено договір на пайову участь у будівництві житла.

30.01.2006 року виконавчим комітетом Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області на ім`я держави в особі Міністерства оборони України видане свідоцтво про право власності на вказаний житловий будинок.

Із довідки, виданої КЕВ м. Вінниця від 06.09.2006 року видно, що ОСОБА_1 розподілена квартира АДРЕСА_2 , згідно рішення житлової комісії в/ч НОМЕР_2 (а.с.7).

На підставі рішення виконавчого комітету Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області від 21.03.2012 року № 54, ОСОБА_1 22.03.2012 року видано ордер № 24 на право зайняття жилого приміщення в зазначеній квартирі (а.с.8).

З протоколу засідання комісії з контролю за розподілом житла в гарнізонах Збройних Сил України № 111 від 03.10.2014 року, вбачається, що позивачу виділено квартиру АДРЕСА_2 , із зняттям його з квартирного обліку (а.с.10-17).

Отже, вказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 отримав квартиру АДРЕСА_2 у постійне користування.

Відповідно до довідки Вороновицької селищної ради Вінницького району №341 від 22.03.2012 року, ОСОБА_1 проживає у квартирі АДРЕСА_2 , до складу його сім`ї входить донька ОСОБА_6 (а.с.9), дані обставини також підтверджуються довідкою Вороновицької селищної ради Вінницького району від 10.12.2014 року №1608 (а.с.20).

Рішенням виконавчого комітету Вороновицької селищної ради Вінницького району №237 від 19.11.2014 року вирішено виключити з числа службового житла у Вінницькому гарнізоні закріплені за Міністерством оборони України квартири в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.17-18).

Як слідує із довідки, виданої КЕВ м. Вінниця від 28.11.2014 року, КЕВ м. Вінниця не заперечує проти приватизації ОСОБА_1 займаної ним квартири.

З матеріалів справи видно, що рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 11 лютого 2014 року визнано недійсним договір купівлі-продажу, укладений між будівельним кооперативом «Мрія» та ПП «Юта-А» від 13 серпня 2004 року.
Скасовано свідоцтво про право власності на 40-ка квартирний житловий будинок загальною площею 3 043,6 кв. м, житловою площею АДРЕСА_4 , яке було видано 30 січня 2006 року виконавчим комітетом Вороновицької селищної ради на ім`я Міністерства оборони України.
Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 21 травня 2014 року рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 11 лютого 2014 року в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу від 13 серпня 2004 року, укладеного між ЖБК «Мрія», в особі директора ОСОБА_7 , та ПП «Юта-А» скасовано. У позові в цій частині відмовлено. В решті рішення залишено без змін. Скасовуючи рішення місцевого суду в частині, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання договору купівлі-продажу недійсним, оскільки договір по своїй суті є нікчемним.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 жовтня 2014 року рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 11 лютого 2014 року у нескасованій частині та рішення Апеляційного суду Вінницької області від 21 травня 2014 року залишено без змін.
Як видно із довідки, виданої головою ЖБК «Мрія Вороновиці» від 29.07.2014 року №10, яка міститься в матеріалах реєстраційної справи, ОСОБА_8 є членом ЖБК «Мрія Вороновиці», станом на 29.07.2014 року повністю сплатив вступний та пайовий внесок в ЖБК «Мрія Вороновиці» та має право на отримання свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_5 .

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_9 від 30 липня 2014 року прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 , за ОСОБА_10 , а також останньому було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 .

Разом з тим, слід врахувати, що 15.03.2013 року зареєстровано Статут Житлово-будівельного кооперативу «Мрія Вороновиця» (нова редакція), який прийнято Загальними зборами членів ЖБК «Мрія», протокол № 1 від 17.12.1992 року, та затверджено протоколом № 5 Загальних зборів членів ЖБК «Мрія» від 04.02.2013 року.

Відповідно до п.2.2 Статуту ЖБК «Мрія Вороновиці» до членів кооперативу приймаються громадяни, які постійно мешкають в даному населеному пункті та перебувають на обліку бажаючих вступити до житлово-будівельного кооперативу, а також громадяни, зазначені в пункті 5.8 і абзаці першому пункту 5.18 цього Статуту.

Частиною другою статті 135 ЖК УРСР до членів житлово-будівельного кооперативу приймаються громадяни, які постійно проживають у даному населеному пункті ( і перебувають на обліку бажаючих вступити до житлово-будівельного кооперативу та внесені до єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов або користуються правом позачергового прийому до членів кооперативу, а також громадяни, зазначені в частині першій статті 143, частині другій статті 145 і частині першій статті 146 цього Кодексу.

Як вбачається з копії паспорта громадянина України, що приєднана до матеріалів реєстраційної справи, місцем реєстрації ОСОБА_5 з 23 серпня 2000 року є АДРЕСА_1 , при цьому відсутні будь-які належні і допустимі докази того, що ОСОБА_8 постійно проживав у смт. Вороновиця Вінницького району Вінницької області та перебував на обліку бажаючих вступити до житлово-будівельного кооперативу «Мрія Вороновиці».

Відповідно до п.1.4 Статуту ЖБК «Мрія Вороновиці» розподіл квартир кооперативу провадиться перед здачею жилого будинку в експлуатацію.

Розпорядженням Вінницької районної державної адміністрації Вінницької області від 30.12.2005 року № 1400 затверджено акт державної приймальної комісії по прийомці до експлуатації 40-ка квартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 та введено його в експлуатацію.

Однак, згідно протоколу загальних зборів Житлово-будівельного кооперативу «Мрія Вороновиці» ОСОБА_8 був прийнятий в члени ЖБК «Мрія Вороновиці» 27.06.2014 року, а спірна квартира була розподілена ОСОБА_4 29.07.2014, тобто через 9 років після введення в експлуатацію житлового будинку, що відповідно є порушенням п.1.4 Статуту ЖБК «Мрія Вороновиці».

Крім того, згідно п.4.2 Статуту ЖБК «Мрія Вороновиці» вступні внески вносяться членами житлово-будівельного кооперативу, які вступили до кооперативу до здачі будинку (будинків) в експлуатацію, вступні та пайові внески члени житлово-будівельного кооперативу вносять на рахунок кооперативу в установі банку.

Згідно п.2 п.п.6 ст. 9 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ( в редакції, що діяла на час прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень) державний реєстратор видає свідоцтво про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону.

Відповідно до вимог ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджує виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно, видається членам житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу, які повністю внесли свої пайові внески.

ОСОБА_8 та ЖБК «Мрія Вороновиці», не надали доказів, які б підтверджували сплату відповідачем вступного та пайового внеску на відповідний рахунок кооперативу в установі банку.

Також, відповідно до п.5.2 Статуту ЖБК «Мрія Вороновиці» заселення квартир у будинку житлово-будівельного кооперативу відбувається за ордерами, які видаються виконкомом Вороновицької селищної ради. Відмова у видачі ордера може бути оскаржена у судовому порядку.

Під час розгляду даної справи встановлено, що ОСОБА_4 . виконавчим комітетом Вороновицької селищної ради не видавався ордер на вселення в спірну квартиру. Також суду не надано доказів, що ОСОБА_4 було відмовлено у видачі ордера і така відмова оскаржувалася в судовому порядку.

Отже, ЖБК «Мрія Вороновиці» розподілило ОСОБА_4 спірну квартиру з порушенням порядку розподілу квартир, передбаченого статутом цього кооперативу, і відповідно реєстрація права власності ОСОБА_11 на спірну квартиру здійснена з порушенням положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Крім того, спірна квартира на момент її розподілу ОСОБА_4 та реєстрації за ним права власності, фактично була зайнята на законних підставах іншою особою.

Зокрема у квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 з березня 2012 року проживав та був зареєстрований позивач ОСОБА_1 разом із членами своєї сім`ї, що підтверджується довідками Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області від 22 березня 2012 року № 341 та від 10.12.2014 року №1608.

ОСОБА_1 з 1996 року перебував на квартирному обліку як військовослужбовець та 22 березня 2012 року йому видано ордер № 24 на право зайняття жилого приміщення в квартирі жилою площею 29,4 кв.м, яке складається із двох кімнат за адресою: АДРЕСА_3 , тобто він на відповідній правовій підставі проживав та був зареєстрований у спірній квартирі разом із членами своєї сім`ї.

Звертається увага на те, що рішення виконавчого комітету Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області №54 від 21.03.2012 року та ордер № 24 від 22 березня 2012 року виданий ОСОБА_1 , установленому законом порядку не оскаржувались.

Відповідно до ст. 43 ЖК Української PCP громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.

Статтею 58 ЖК УРСР визначено, що на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Форма ордера встановлюється Радою Міністрів Української РСР.

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Держава гарантує забезпечення військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом України та іншими нормативно-правовими актами (стаття 12 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей»).

Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями, а також розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайом (наймом) ними жилих приміщень визначаються Кабінетом Міністрів України.

За вказаних обставин ОСОБА_1 вселившись у спірну квартиру разом із членами своєї сім`ї на підставі виданого ордера, набув право користування нею, постійно в квартирі проживав, зареєструвавши своє місце проживання в установленому законом порядку, тому не можна вважати їх проживання у квартирі незаконним.

Разом з тим, відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що позивач не правильно обрав спосіб захисту порушеного права.

Такий висновок суду першої інстанції є помилковим з огляду на наступне.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, законодавством визначено три окремі підстави для захисту цивільного права особи: порушення, невизнання, оспорювання цивільного права.

Як випливає із суті позовних вимог, позивач вважає, що його право як користування, так набуття права власності шляхом приватизації житловим приміщенням не визнається.

Невизнання цивільного права полягає у пасивному запереченні наявності в особи суб`єктивного цивільного права, яке безпосередньо не завдає шкоди суб`єктивному праву, але створює невпевненість у правовому статусі носія суб`єктивного права.

Верховний суд скасовуючи ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 12 липня 2017 року та направляючи справу на новий розгляд, у постанові від 20 листопада 2019 року зазначив, що у разі установлення у визначеному законодавством порядку судом обставин, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, у тому числі й щодо правомірності набуття права користування позивачем спірної квартири та наявності цього права, ОСОБА_1 набуває суб`єктивне право на їх задоволення.

В силу положень ч. 5 ст. 411 ЦПК України висновки суду касаційної інстанції, в зв`язку з якими скасовано судові рішення, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

Отже, враховуючи, що під час апеляційного розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 набув права користування спірною квартирою у передбачений законом спосіб, його право ніким не оскаржене, рішення виконавчого комітету Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області № 54 від 21 березня 2012 року та ордер № 24 від 22 березня 2012 року на право зайняття вищевказаного жилого приміщення не скасовані та недійсним не визнавались, тому колегія суддів приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Щодо посилань представника відповідача на те, що рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 11.02.2014 року визнано недійсним договір купівлі-продажу, укладений між ЖБК «Мрія» та ПП «Юта-А» від 13.08.2004 року та скасовано свідоцтво про право власності на НОМЕР_3 квартирний житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , яке було видано Міністерству оборони України, то дані посилання є безпідставними, оскільки не спростовують факту законності користування ОСОБА_1 спірною квартирою відповідно до виданого ордеру, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Також, не заслуговують на увагу посилання представника відповідача на заочне рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 26 квітня 2019 року по справі №128/12/19 та відчуження спірної квартири іншій особі, оскільки вказані обставини не існували на час пред`явлення позову та ухвалення судом першої інстанції рішення у даній справі.

Крім цього, заочне рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 26 квітня 2019 року постановлено у справі за участі інших сторін та в силу ч. 7 ст. 82 ЦПК України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи наведені обставини, оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а заочне рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 22 травня 2017 року скасуванню з постановленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки судом задоволено апеляційну скаргу, тому з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір за подання позову, апеляційної та касаційної скарг в розмірі 2128,76 грн..

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд,
постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 22 травня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: Вороновицька селищна рада Вінницького району Вінницької області, Міністерство оборони України, Квартирно-експлуатаційний відділ м. Вінниці, голова Житлово-будівельного кооперативу «Мрія Вороновиці» Васильєва І.В., Вінницька районна державна адміністрація у Вінницькій області, про визнання недійсним свідоцтва про право власності та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно задовольнити.

Визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_2 , серії НОМЕР_1 , видане 30.07.2014 року відділом державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Вінницького районного управління юстиції Вінницької області на ім`я ОСОБА_3 .

Скасувати запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію права приватної власності на квартиру АДРЕСА_2 , проведену на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 , видане 30.07.2014 року відділом державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Вінницького районного управління юстиції Вінницької області на ім`я ОСОБА_3 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 2128,76 грн. судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: В.В. Оніщук

Судді: Т.О. Денишенко

С.Г. Копаничук