Справа 688/2889/20
№ 2/688/882/20
Рішення

Іменем України

07 грудня 2020 року Шепетівський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі:

головуючого судді Мазур Н.В.

за участю секретаря судових засідань Березенської Н.О.,

позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шепетівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

06 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання останніх такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позову посилається на те, що на підставі рішення суду у справі №688/343/17 №2/688/05/17 від 21 березня 2017 року позивачу на праві власності належить житловий будинок по АДРЕСА_1 . З часу переходу вищевказаного будинку у її власність, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у ньому не проживають, хоча значаться зареєстрованими. Наявність реєстрації останніх перешкоджає повноцінно користуватися та розпоряджатися належним їй на праві власності майном. Окрім того, відповідачі не сплачують комунальні платежі, участі в утриманні житла не беруть, їхніх особистих речей в будинку не має, будь-які договірні відносини з приводу користування будинком відсутні. А тому, просить суд визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням будинком АДРЕСА_1 та стягнути судові витрати.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 07 жовтня 2020 року відкрито провадження в справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження на 10 год. 00 хв. 02 листопада 2020 року, який через неявку відповідачів відкладено на 10 год. 00 хв. 07 грудня 2020 року.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених у ньому. Посилаючись на те, що відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у будинку не проживають, особистих речей у ньому не має, участі в оплаті комунальних послуг не приймають та не є членами її сім`ї, просила суд ухвалити рішення, яким позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 , у судовому засіданні позов не визнав, зазначив, що значиться зареєстрованим в будинку АДРЕСА_1 з дозволу попереднього власника, в даному будинку не проживає, однак вважає, що має право бути зареєстрованим в будинку.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання повторно не з`явився, хоча про час, день та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, подав відзив на позовну заяву, відповідно до якого він заперечує проти задоволення позову, посилаючись на те, що раніше проживав в будинку АДРЕСА_1 , проводив ремонтні роботи будівлі та прибудинкової території. За усною домовленістю, позивач ОСОБА_1 його, як батька свого покійного чоловіка, мала доглянути і надавати посильну допомогу у похилому віці, але своєї обіцянки не дотримала. З вищевказаних підстав, в зв`язку з наявністю конфлікту з позивачем, він вимушений був залишити спірний будинок. Стверджує, що позивач ОСОБА_1 навмисно перешкоджає і забороняє йому проживати в житловому будинку. Докази на підтвердження свого не проживання відповідач вважає неналежними.

Вислухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку позов задовольнити частково з наступних підстав.

Частинами 1 і 4 статті 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Положення цього конституційного принципу закріплені у ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України.

Згідно вимог ст.317 ЦК України кожен громадянин має право вільно володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому на праві власності майном.

Відповідно до статті 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

Положеннями ст. 382 ЦК України передбачено, що об`єктом права власності особи може бути, зокрема, квартира.

Статтею 383 ЦК України та ст.150 ЖК Української РСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру користуються ними для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Відповідно до 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Отже, гарантуючи захист права власності, закон надає власнику квартири (будинку) право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були пов`язані з позбавленням володіння.

Як встановлено в суді та вбачається з рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 березня 2017 року, яке набрало законної сили 11 квітня 2017 року, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №93221718 від 31 липня 2017 року, позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 .

З вказаного рішення суду від 21 березня 2017 року також слідує, що відповідач ОСОБА_3 є батьком померлого чоловіка позивача - спадкоємця за заповітом попереднього власника спірного будинку ОСОБА_4 , та як вбачається із заяви ОСОБА_3 , останній відмовився від прийняття спадщини після смерті сина ОСОБА_5 , на користь позивача ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки виконавчого комітету Судилківської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області №1557 від 07.10.2020 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровані у будинку АДРЕСА_1 .

Однак, згідно акту встановлення факту проживання (не проживання) від 07.09.2020 року, затвердженого сільським головою Котик Т.М. та складеного членами комісії - працівниками Судилківської сільської ради Шепетівського району Косар С.А., ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , відповідачі зареєстровані у будинку АДРЕСА_1 , але за вищевказаною адресою ніколи не проживали і не проживають.

Даний факт підтвердили також допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , ствердивши, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у будинку АДРЕСА_1 не проживають, не беруть участь в його утриманні та сплаті житлово-комунальних послуг.

Оскільки відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зареєстровані у спірному будинку позивача, їх реєстрація у цьому будинку не дозволяє розпоряджатися ним на власний розсуд та значно обмежує законні права ОСОБА_1 , тому порушене право позивача, як власника будинку підлягає захисту, а перешкоди у реалізації прав власника квартири можуть бути усунені шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування цим будинком.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В силу положень ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У своєму відзиві відповідач ОСОБА_3 посилається на наявність у нього перешкод у користуванні спірним жилим приміщенням в зв`язку з конфліктом, який виник з позивачем, однак в порушення вимог ст.81 ЦПК України відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження зазначених обставин.

Відповідачами не надано також доказів щодо того, що вони являються членами сім`ї власника житла та були відсутніми з поважних причин понад один рік, а також виконання ними свого обов`язку щодо утримання житла та сплаті за комунальні послуги.

Оскільки в ході судового розгляду судом не встановлено, що відповідачі являються членами сім`ї власника житла, які з поважних причин не проживали в житловому будинку АДРЕСА_1 протягом строків, встановлених ч.2 ст.405 ЦК України, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними належними і достатніми доказами, в зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Крім цього, у відповідності до вимог ч. 1 ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені останньою і документально підтверджені витрати на оплату судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп.

На підставі ст.ст. 321, 383, 391, ч.2 ст.405 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 141, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , таким, що втратив право користування жилим приміщенням - житловим будинком АДРЕСА_1 .

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , таким, що втратив право користування жилим приміщенням - житловим будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , з кожного по 420 грн.40 коп. в повернення судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт серія НОМЕР_1 , виданий Корабельним РВ ММУМВС України в Миколаївській області 30 грудня 2011 року.

Відповідач 1: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , паспорт № НОМЕР_2 від 18.02.2019 року, орган видачі 6831, РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач 2: ОСОБА_3 , місце проживання: с.Підлісне, Козилецького району Чернігівської області, РНОКПП - НОМЕР_4 .

Повний текст судового рішення виготовлено 11 грудня 2020 року.

Суддя Н.В.Мазур