КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_________________________
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа № 756/5627/15-ц Головуючий у 1-й інстанції суддя: Яценко Н.О.

21 січня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

судді-доповідача - Саліхова В.В.

суддів: Шахової О.В., Вербової І.М.,

секретаря судового засідання: Дячук І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду м. Київ від 17 жовтня 2019 року в справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Укргазбанк», приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Вольф Тетяна Леонідівна про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист №756/3476/15ц, виданий 18.10.2018 Оболонським районним судом м. Києва.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Київ від 17 жовтня 2019 року в задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову про задоволення заяви. Посилається на порушення та неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування своїх доводів вказує, що виконавчий лист виданий помилково двічі із одного і того ж питання у даній цивільній справі, який вже було видано 23.12.2015.

Зазначає, що процесуальним законом не передбачена повторна видача виконавчого листа особі, на користь якої ухвалено рішення та яка вже отримала виконавчий лист із вирішеного судом питання.

Звертає увагу на те, що оскаржуваною ухвалою районним судом фактично визнано законним безпідставно повторну видачу судом виконавчого листа із того самого питання і в одній і тій же справі.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ПАТ АБ «УкргазБанк» просила у задоволенні апеляційної скарги відмовити в повному обсязі. Зазначила, що твердження апелянта про повторне застосування заходів примусового виконання рішення не відповідає дійсності. Вказує, що на сьогоднішній день

№ апеляційного провадження: 22-ц/824/2395/2020
У відзиві на апеляційну скаргу приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л. просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити в повному обсязі, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Зазначає, що відносно скаржника відкрито лише одне виконавче провадження, а інші виконавчі провадження є завершеними.

У судовому засіданні представник приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л. - Коваленко Т.А. заперечувала проти апеляційної скарги, просила залишити її без задоволення, ухвалу суду першої інстанції без змін.

Інші учасники процесу в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомили.

У рішенні ЄСПЛ від 03.04.2008 № 3236/03, § 41«Пономарьов проти України» суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

На підставі викладеного, та враховуючи вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності інших учасників процесу

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л. - Коваленко Т.А. , перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що представником заявника не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що судове рішення виконано чи-то здійснюється подвійне стягнення за ним.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, враховуючи наступне.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 08 вересня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки позов задоволено.

У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 08/07/840 від 27 лютого 2007 року в сумі 105 912,90 доларів США заборгованості за кредитом та процентах, 105 008,80 грн. пені та 32 895,30 грн. комісії перед Акціонерним банком «Укргазбанк», звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 22.06.2010 Сєтак В.Я., приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу за № 6878, шляхом продажу з прилюдних торгів з початковою ціною продажу предмета іпотеки на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій (т. 1, а. с. 119-124).

Ухвалою колегії суддів Судової палати в цивільних справах апеляційного суду міста Києва від 25.11.2015 рішення Оболонського районного суду міста Києва від 08.09.2015 залишено без змін (т. 1, а. с. 178-179).

Ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 березня 2016 року рішення Оболонського районного суду міста Києва від 08 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду міста Києва від 25 листопада 2015 року залишено без змін (т. 2, а. с. 66-68).

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 10 серпня 2016 року рішення Оболонського районного суду міста Києва від 08 вересня 2015 року змінено та викладено резолютивну частину рішення наступним чином.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 27 лютого 2007 року № 08/07/840 у сумі 105 912,90 доларів США - за тілом кредиту та процентами, 105008 грн. 80 коп.- пені та 32895 грн. 30 коп. комісії перед ПАТ АБ «Укргазбанк» звернути стягнення на предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 22 червня 2010 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтак В.Я. та зареєстрованого за реєстровим № 6878, шляхом продажу з прилюдних торгів за початковою ціною продажу предмета іпотеки в розмірі 730 300 грн.. Стягнуто на користь ОСОБА_3 з ПАТ «Укргазбанк» судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 267,96 грн. В іншій частині рішення залишено без змін (т. 2, а. с. 117-121).

Постановою від 05 вересня 2018 року Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду рішення Оболонського районного суду міста Києва від 08 вересня 2015 року, яке змінено рішенням Апеляційного суду міста Києва від 10 серпня 2016 року, залишено без змін (т. 2, а. с. 203-207).

23.12.2015 на виконання рішення Оболонського районного суду міста Києва від 08 вересня 2015 року, яке ухвалою апеляційного суду міста Києва від 25 листопада 2015 року та ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 березня 2016 року залишено без змін, видано виконавчий лист № 756/5627/15-ц, який було пред`явлено на виконання до відділу ДВС Оболонського РУЮ в м. Києві.

Постановою старшого державного виконавця Горбатовського І.А. відкрито виконавче провадження № 49973973 з примусового виконання вказаного виконавчого листа.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 03.12.2018 по справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державних виконавців Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції в м. Києві Рудьковської О.С. та Горбатовського І.А . , заінтересована особа: ПАТ АБ «Укргазбанк» скаргу ОСОБА_1 - задоволено. Визнано неправомірною бездіяльність державних виконавців Оболонського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Горбатовського І.А. та Рудьковської О.С. щодо неповернення виконавчого листа № 756/5627/15-ц, виданого Оболонським районним судом міста Києва 23.12.2015 до суду, який його видав.

Скасовано постанову головного державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в м. Києві Рудьковської О.С. про арешт майна боржника (виконавче провадження № 49973973) від 15.03.2017 (т. 3, а. с. 100-102).

З метою виконання рішення Оболонського районного суду міста Києва від 08.09.2015 з урахуванням змін внесених рішенням Апеляційного суду міста Києва від 10.08.2016 Оболонським районним судом м. Києва, 18.10.2018 видано виконавчий лист № 2/756/3476/15, який було передано для виконання приватному виконавцю Вольф Т.Л.

Згідно з інформацією з Єдиного реєстру боржників та автоматизованої системи виконавчого провадження, відносно скаржника відкрито лише одне виконавче провадження № 58361602.

ОСОБА_1 зазначив, що виконавчий лист № 756/3476/15-ц, виданий 18.10.2018 Оболонським районним судом м.Києва повторно з одного і того ж питання у той час, коли державним виконавцем здійснювалось виконавче провадження за іншим виконавчим листом з того самого питання звернення стягнення на той самий предмет іпотеки. Зазначає, що процесуальним законом не передбачена повторна видача виконавчого листа особі, на користь якої ухвалено рішення та яка вже отримала виконавчий лист із вирішеного судом питання.

Вважає, що у випадках, коли виконавчий лист у справі із тих самих питань вже було видано, і цей лист не було повернуто суду стягувачем, чи державним виконавцем, законом встановлений інший порядок видачі виконавчого листа, а саме: видача дубліката виконавчого листа або його видача, після того, як первісний виконавчий лист був повернутий суду, що його видав, а не повторна видача виконавчого листа з тих самих питань, оскільки така видача порушує конституційне обмеження ст. 61 Конституції України, відповідно до якої, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Повернення, чи визнання судом таким, що не підлягає виконанню виконавчого листа №756/5627/15-ц, виданого 23.12.2015 Оболонським районним судом міста Києва, не змінює дати видачі повторно з тих самих питань іншого виконавчого листа № 756/3476/15ц, виданого 18.10.2018 Оболонським районним судом м.Києва, з дати, в які суд не мав права на повторну видачу, на дату, коли таке право вже з`явилось у наслідку повернення суду первісного виконавчого листа чи визнання його судом таким, що не підлягає виконанню, а також відсутні підстави для виправлення помилки у виконавчому листі в частині дати його видачі, оскільки дата є правильною, а відтак повторно виданий з одного і того ж питання виконавчий лист підлягає визнанню його судом таким, що не підлягає виконанню, оскільки відсутній будь-який інший спосіб захисту права, а виконання судових рішень поза межами встановленого законом порядку не передбачено (ст. 431 ЦПК України).

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 звернувся до суду із відповідною заявою.

Відповідно до ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до пункту 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.

Встановлено, що виконавчі провадження відкриті у Оболонському РВ ДВС м. Києва на підставі виконавчого листа №756/5627/15-ц виданих 23.12.2015 на виконання рішення Оболонського районного суду міста Києва від 08 вересня 2015 року, яке ухвалою апеляційного суду міста Києва від 25 листопада 2015 року та ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 березня 2016 року залишено без змін є завершеними, що підтверджується постановами про закінчення виконавчих проваджень № 49973973 та № 49973904 (т. 4, а. с. 218-219; 220-221).

Таким чином, на даний час відсутні докази на підтвердження здійснення подвійного стягнення за судовим рішень.

Виконання рішення Оболонського районного суду міста Києва від 08.09.2015 здійснюватися на підставі виконавчого листа від 18.10.2018.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню правильними.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Разом з тим, ОСОБА_1 не надано суду належних й допустимих доказів на підтвердження того, що наявні на виконанні два виконавчих листа із того самого питання і в одній і тій же справі та стягнення подвійної заборгованості по ним.

Посилання в апеляційній скарзі на безпідставність повторної видачі виконавчого листа особі, на користь якої ухвалено рішення, та яка вже отримала виконавчий лист із вирішеного судом питання не можуть бути підставою для скасування ухвали суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, статті 18 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Згідно з ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Судом першої інстанції в повному обсязі досліджені обставини, матеріали справи та надані відповідні висновки з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з якими погоджується і колегія суддів.

Враховуючи вище викладене, вимоги апелянта є недоведеними та такими, що не знайшли своє підтвердження при розгляді справи в апеляційній інстанції.

Обґрунтовуючи своє рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Враховуючи наведені обставини та вимоги ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367-368, 371, 374-375, 381-384, 389-390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Київ від 17 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 22.01.2020.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: І.М. Вербова

О.В. Шахова