Справа № 648/3219/20
Провадження № 2/648/1037/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2020 року смт. Білозерка

Білозерський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді: Кусік І.В.,

за участі:

секретаря судового засідання: Ербеса А.О.,

позивача: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, третя особа: Чорнобаївська сільська рада Білозерського району Херсонської області,

ВСТАНОВИВ:

21.10.2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Вказаний позов мотивувала тим, що їй на праві приватної власності належить будинок АДРЕСА_1 . У вказаному помешканні зареєстрована відповідач, її колишній чоловік - відповідач по справі, однак, з 01.12.2019 року не проживає за місцем реєстрації. Зважаючи на ту обставину, що ОСОБА_2 виїхав до іншого місця проживання та після того, як покинув проживати за адресою реєстрації, не відвідував належний позивачу будинок, ОСОБА_1 вважає, що відповідач втратив право користування вищевказаним житлом.

Жодних домовленостей чи договорів щодо користування спільним будинком між сторонами не укладалися. Позивач вказала, що вона має намір продати будинок, але вимушена нести додаткові витрати зі сплати комунальних платежів, які вираховуються залежно від кількості зареєстрованих у помешканні осіб. Також, реєстрація відповідача у належному їй будинку створює ОСОБА_1 перешкоди для отримання соціальних пільг. Враховуючи вищенаведене, позивач просила суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні:

Позивач заявлені вимоги підтримала у повному обсязі, надала суду пояснення аналогічні позову.

Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судових засідань шляхом публікації оголошень на вебпорталі судової влади України, в судові засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзив не подав.

Представник третьої особи належним чином повідомлений про дату, час та місце судових засідань в судові засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзив не подав.

Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Процесуальні дії суду по справі:

Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 27 жовтня 2020 року у вказаній справі було відкрито провадження та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини:

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.10.1992 року, позивач є власником житлового будинку АДРЕСА_1 .

Рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 17.09.2020 року по справі № 648/2101/20 шлюб між сторонами, укладений 10.07.1981 року, було розірвано. Рішення суду набрало законної сили 19.10.2020 року.

Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов заявника від 01.10.2020 року, довідок Чорнобаївської сільської ради Білозерського району Херсонської області № 2084 від 16.10.2020 року, № 1116/02-33 від 23.10.2020 року, ОСОБА_2 дійсно зареєстрований в будинку АДРЕСА_1 , проте не проживає за вказаною адресою з січня 01.12.2019 року, господарство не веде, будинком не користується.

Оцінивши та дослідивши всі надані позивачем докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 72 ЖК України визначено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Положеннями ст.ст. 150, 156 ЖК України вказано, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно положень ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Постановою Верховного Суду від 18.03.2020 року по справі № 182/6536/13-ц визначено, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: непроживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. Саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК Української РСР строки у жилому приміщенні без поважних причин. Верховний Суд виходить з того, що початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності.

Положеннями статті 64 ч. 2, 3 ЖК України визначено, що до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.

Згідно ст. 156 ЖК України, до членів сімї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сімї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, шлюб між сторонами було розірвано 19.10.2020 року. З 01.12.2019 року відповідач фактично не проживає в спірному помешканні. Позов про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням було подано 21.10.2020 року.

Згідно ст.ст. 80, 81 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем не було надано суду доказів того, що відповідач, як член її родини в розумінні ст. 64, 156 ЖК України, більше року не проживає за місцем реєстрації, даних про відсутність поважних причин для його не проживання в спірному помешканні позивачем не доведено, а судом не встановлено, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

Розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 7-13, 80-81, 141, 263, 265, 273, 280 ЦПК України, на підставі ст.ст. 391, 405 ЦК України, ст. 64, 71, 72, 150, 156 ЖК України, з урахуванням Постанови Верховного Суду від 18.03.2020 року по справі № 182/6536/13-ц, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) відмовити в задоволенні позову до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, третя особа: Чорнобаївська сільська рада Білозерського району Херсонської області (, с. Чорнобаївка Білозерського району Херсонської області, вул. Соборна, 44).

Заочне рішення може бути переглянуте Білозерським районним судом Херсонської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Херсонського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня складення повного рішення суду апеляційної скарги.

Згідно п.п 15.5 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повне рішення суду складено 14 грудня 2020 року.

Головуючий суддя Кусік І.В.