н/п 2/490/2785/2020 Справа № 490/2465/20
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
27 листопада 2020 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді Гуденко О.А.
при секретарі Дудник Г.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клітченко Оксана Анатоліївна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -
В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що 19.07.2019 р. приватним виконавцем Клітченко О.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №59591266 з примусового виконання вищевказаного виконавчого напису.
Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахувала та не перевірила факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушила норми Закону і тієї обставини, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитним договорам вже не чинні.
До судового засідання позивач та його представник не з`явилися, представник надав до суду заяву, в якій просить справу розглянути за їх відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити.
Представник відповідача до судового засідання не з`явився, хоча про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив.
Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. до судового засідання також не з`явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності та постановити рішення згідно чинного законодавства України з урахуванням фактичних обставин справи.
Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клітченко Оксана Анатоліївнадо судового засідання не з`явилась, хоча про час і місце судового засідання була повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила.
Суд вважає за можливе ухвалити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Суд, дослідивши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.
Матеріалами справи встановлено, що відповідно до даного виконавчого напису, Позивач повинна сплатити 32 826, 07 грн. заборгованостіна корить ПАТ «Перший Український міжнародний банк» за період з 05.06.2018 року по 05.06.2019 року, яка складається із простроченої заборгованості за сумою кредиту у розмірі 14 399, 43 грн.; простроченої заборгованості за комісією у розмірі 10 994, 72 грн.; прострочена заборгованість за процентами у розмірі 1 654, 46 грн.; строкова заборгованість за сумою кредиту у розмірі 5 341, 91 грн.; строкова заборгованість за комісією у розмірі 398, 88 грн. та строкова заборгованість за процентами у розмірі 36, 67 грн.
Відповідно ст.18ЦКУкраїни нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.
У відповідності до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5передбачено порядок вчинення виконавчих написів.
Згідно п.1.1. даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.
Згідно п.1.2. перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно доп.3.1.нотаріус вчиняєвиконавчі написи: якщоподані документипідтверджують безспірністьзаборгованості абоіншої відповідальностіборжника передстягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.
Відповідно до п.3.2 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172.
26.11.2014 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиься у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».
Як вбачається із вказаної вище постанови (пункт 2), перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172, було доповнено новим розділом та надано можливість здійснювати стягнення заборгованості на підставі Кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 06.03.2017 року було зупинено виконання даної постанови Київського апеляційного адміністративного суду до закінчення касаційного розгляду.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року в цій справі касаційні скарги Кабінету Міністрів України та ПАТ КБ «ПриватБанк» залишено без задоволення, а постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року без змін.
Відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень, дана ухвала набрала законної сили 01.11.2017 року, проте оприлюднена вона була 13.11.2017 року. Моментом набрання чинності вказаної ухвали слід вважати дату її офіційного оприлюднення, тобто 13.11.2017 року.
Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України "Про нотаріат". Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України "Про нотаріат" умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону.
При цьому, п.1 Переліку стосується лише нотаріально посвідчених договорів.
Отже, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округо Хара Н.С. при видачі виконавчого напису 19.06.2019 року не врахувала тієї обставини, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитними договорами були вже не чинними.
Крім іншого, нотаріус при вчиненні виконавчого напису повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172.
При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі та в Порядку вчинення нотаріальних дій.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати,та також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику та ст. 27 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" шляхом надіслання перед початком процедури звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.
Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87,88 Закону захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного.
Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача, з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
Отже, підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, так і необгрунтованістьвимог стягувача.
В постанові Верховного Суду (справа № 310/9293/15ц від 23.01.2018 року) зазначено, що: при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Всупереч наведеному, нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис без належного підтвердження безспірності вимоги кредитора із порушенням вимог статті 88Закону України«Про нотаріат» та пункту 284 Інструкції, оскільки вказану у виконавчому написі суму боргу не можна вважати безспірною, оскільки встановивши в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, банк не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються споживачу. Таким чином, нарахування відповідачем та зазначення у виконавчому написі простроченої комісії у розмірі 10 994,72 грн. та строкової заборгованості за комісією у розмірі 398, 88 грн. не можна вважати безспірною.
Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.
Однак відповідач та приватний нотаріус не надали суду жодних належних доказів безспірності заборгованості.
Відповідно до оскаржуваного виконавчого напису розрахунок заборгованості здійснено за період з 05.06.2018 року по 05.06.2019 року на підставі виписки з рахунку, що підписана представником Стягувача без належних на те повноважень, та яка не відповідає вимогам первинного бухгалтерського документу. Підстави нарахування заборгованості саме в зазначений період не вказано.
Отже матеріалами справи підтверджено, що нотаріус при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису, не отримувала первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), що не давало їй можливості встановити підстави для безспірності розміру заборгованості позивача перед відповідачем, а також суми проценті та комісії, які зазначені у виконавчому написі.
Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус також не врахувала та не перевірила факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості чим порушила норми закону.
Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Згідно ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, оскільки з матеріалів справи вбачається спір про суму заборгованості, відтак вимога відповідача не є безспірною, а отже не підлягає задоволенню в порядку вчинення нотаріального напису, а тому підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути на користь держави пропорційно до задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 10,18,23,76,81, 141, 258, 259, 263-265, 352, 280-284, 354 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клітченко Оксана Анатоліївна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.
Стягнути з Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» на користь держави судовий збір у розмірі 840 грн 80 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення - з моменту складення повного тексту рішення.

Позивач, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішеня суду складено 03.12.2020 року

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», код ЄДРПОУ - 14282829, адреса: 0033, м. Київ, вул. Андріївська, 4.

Третя особа: Хара Наталія Станіславівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу, адреса: АДРЕСА_2 .

Третя особа: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клітченко Оксана Анатоліївна, адреса: 02002, м. Київ, вул. Окіпної Раїси, буд.4 корп. А, офіс, 35.

Суддя О.А.Гуденко