Справа №694/1932/19
провадження № 2/694/96/20
У Х В А Л А

22.01.2020 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області

в складі:головуючої судді Гончаренко Т.В.

при секретарі Блискавки А.С.

розглядаючи у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Звенигородка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Звенигородського районного суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину.

13.11.2019 року ухвалою судді Звенигородського районного суду Дудніченка В.М. задоволено заяву про самовідвід та справу передано до канцелярії суду для повторного розполіду в порядку ст.14 ч.3 ЦПК України.

На підставі розпорядження керівника апарату Звенигородського районного суду Сінькевича М.В. від 15.11.2019 року призначено повторний автоматизований розподіл судової справи,в зв`язку з задоволенням самовідводу судді Дудніченка В.М.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.11.2019 року,цивільна справ розподілена судді Гончаренко Т.В.

Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 04.12.2019 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину прийнято до свого провадження та призначення розгляду справи у порядку загального позовного провадження.

На електронну адресу суду надійшла заява про відвід головуючій судді Гончаренко Т.В. за вх.№9155 від 21.12.2019 року,мотивуючи тим,що відповідно до ст.36 ч.1 п.3 ЦПК України,є те,що суддя Гончаренко Т.В. прямо чи побічно заінтересована у результаті розгляду справи.У нього із суддею склалися неприязні відносини.В 2018 році двічі звертався до Звенигородського районного суду з позовом про звільнення від сплати аліментів,і двічі суддя не давала йому доступ до правосуддя повертала його позови по справі №694/217/17.Довіри до судді Гончаренко Т.В. у нього немає,оскільки вироком Апеляційного суду Миколаївської області від 18.06.2010 року по справі !1-14/2010, який набрав законної сили 30.09.2010 року Ухвалою Верховного Суду України,засуджено ОСОБА_3 ,колишню суддю Кіровського районного суду м.Кіровоград,у вчиненні злочину ,передбаченого ст.368 ч.2 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років,з позбавленням права обіймати посаду судді в органах судової влади на строк 2 роки,а на підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_3 від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки.По вищевказаній справі ,його адвокат Іващенко І.Ю. мав статус свідка і зараз представляє його інтереси,як в цивільних ,так і в кримінальних справах.Не надання доступу до правосуддя,а саме повертаючи його позови в 2018 році,які подавав його представнки ОСОБА_4 ,на його переконливу думку,була і є помста судді ОСОБА_5 Т.В. за розкриття злочину СБУ в кіровоградській області щодо її колеги-судді Шилової Л.М.До того ж йому відомо,що ОСОБА_6 переконувала і інших мешканців міста Звенигородки відмовитися від адвоката Іващенка І.Ю.,що вказує на її упереджене ставлення до нього.Він має право на вільний вибір захисника,адвоката,який би представляв його інтереси,тому суддя Гончаренко Т.В. не може бути об`єктивною при розгляді справи та буде мстити адвокату за свідчення відносно колишньої судді.Керуючись положенням національного законодавства та Бангалорських принципів поведінки суддів (схвалених резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року),наявність у нього сумнівів у неупередженості судді при розгляді спору є обґрунтованою.Просить його заяву розглянути у його відсутність та задоволити відвід головуючій судді Гончаренко Т.В.

Позивач ОСОБА_1 в підготовче засідання не з`явилася про день,час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.Через канцелярію суду надала заяву про проведення підготовчого засідання у її відсутності,заявлені позовні вимоги підтримує в повному об`ємі.Також її відомо про те,що головуючій судді Гончаренко Т.В. заявлений відповідачем відвід,при вирішенні даного клопотання покладається на розсуд суду.

Дослідивши заявлений відвід,суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Підстави для заяви відводу судді передбачені ст. ст. 36,37 ЦПК України.

Відвід повинен бути вмотивованим (ч. 3 ст. 39 ЦПК України).

Порядок вирішення заявленого відводу та самовідводу визначено ст. 40 ЦПК України.

Враховуючи викладене, вивчивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу судді, оскільки заявник ґрунтує свої висновки тільки на припущеннях та формальних міркуваннях.

Разом з тим, при розгляді заяви про відвід суд виходить з суб`єктивної оцінки стороною у справі дій головуючого судді. При визначенні наявності підстав для відводу судом має бути враховано наступні положення.

Згідно з п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Згідно практики Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.2006 року) у справі «Білуха проти України» від 09 листопада 2006 року та інші, важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві.

Суд (судді), зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду.

Згідно п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до статті 9 Конституції України, ст.ст. 2, 8 ЦПК України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" - закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом. При цьому, наявність безсторонності визначається в тому числі і тим, чи забезпечує суд умови, за яких у сторін не виникало б будь-яких сумнівів у безсторонності судді та всього складу суду при розгляді даного позову. Так, наявність вищевказаних правових норм, та того факту, що у позивача є сумніви з приводу об`єктивності судді, - є підставою для висновку, що можливості забезпечення умов, за яких у сторін, в першу чергу у позивача, не виникало б будь-яких сумнівів у безсторонності судді - не має.

Суд враховує, що відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини заява про відвід судді має бути задоволена, якщо сторона має сумнів у безсторонності останнього, хоча об`єктивно це нічим не підкріплено, адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд.

На підставі викладеного, з метою виключення підстав та мотивів для сумніву в неупередженості та об`єктивності головуючого по справі судді Гончаренко Т.В., суд вважає, що заява про відвід підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 ЦПК України у разі задоволення заяви про відвід судді, який розглядає справу одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею, який визначається у порядку, встановленому ст. 33 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.31, 40, 41, 259, 260 ЦПК України,суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву відповідача ОСОБА_2 відвід судді Гончаренко Тетяни Василівни - задовольнити.

Відвести головуючого суддю Звенигородського районного суду Гончаренко Т.В. від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину.

Цивільну справу № 694/1932/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, передати до канцелярії Звенигородського районного суду Черкаської області для визначення іншого судді в порядку, встановленому ст.33 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.В.Гончаренко