ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/7523/18 Головуючий суддя І інстанції Цвірюк Д. В.
Провадження № 22-ц/818/5688/20 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори про відшкодування шкоди
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2020 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Яцина В.Б. (суддя-доповідач),

суддів - Бурлака І.В., Хорошевського О.М.,

за участю секретаря : Семикрас О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 вересня 2020 року, ухвалене у складі головуючого судді Цвірюка Д.В., по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю лікувально-діагностичного центру «АСК ХЕЛС» про стягнення моральної та матеріальної шкоди,

встановив:

30 травня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю лікувально-діагностичний центр «АСК ХЕЛС», в якому просить стягнути суму матеріальної шкоди у розмірі 43 000 грн. та моральну шкоду у сумі 20 000,00 грн.

Позовна заява мотивована тим, що вона є інвалідом 1 групи, переселенка з м. Антрацит Луганської області, на даний час проживає за адресою: АДРЕСА_1 . 16 січня 2014 року вона прибула до Інституту медичної радіології ім. С.П.Григор`єва для обстеження. Наприкінці січня 2014 року відповідно до результатів комп`ютерної томографії, пунції, біопсії та супутніх аналізів їй було поставлено діагноз рак молочної залози 4 стадія і одразу ж почалося лікування в Інституті.

З 2014 року по 2018 рік вона проходила лікування у лікаря онколога ОСОБА_3 , що має 20 річний стаж роботи. З 31 січня 2014 року по 29 серпня 2015 року вона проходила лікування паліативною хіміотерапією. 29.08.2015 року закінчився 14 цикл паліативної хіміотерапії, після якої наступила стадія ремісії (гематологічна токсична стабілізація процесу). Весь час ремісії позивач проходила КТ один раз на три-п`ять місяців з метою контролю стану здоров`я. У серпні та вересні позивач стала почувати себе гірше ніж перші місяці після хіміотерапії, почало боліти в області грудної клітини і 15.11.2016 року було проведено КТ, за результати якої було виявлено нові осередки захворювання. У зв`язку з цим з 19 листопада по 08 грудня 2016 року проведено два цикли хіміотерапії. Також за результатами КТ від 15.11.2016 року було виявлено консолідуючий перелом шийки правої стегнової кістки. На цей момент лікуючим лікарем була ОСОБА_4 , яка оглянула позивачку і результат КТ. У зв`язку з сильним больовим синдромом від перелому позивачу було призначено проведення променевої терапії з 21 по 28 грудня 2016 року. За рекомендацією лікуючого лікаря ОСОБА_3 із 1 березня по 20 червня 2017 року позивачу проведено декілька курсів хіміотерапії в область грудини. 14.11.2017 року позивач пройшла КТ, за результатами якої було виявлено наростання патологічних змін в легенях та надключичних відділах з правої сторони. Також, в цей час у позивача узяли біопсію тканин грудини для виявлення нових змін щодо протікання хвороби. Наприкінці листопада позивач прибула на лікування до інституту, здала аналізи крові для виявлення можливості проходження лікування, після чого прийшла до свого лікаря ОСОБА_3 для обговорення подальшого лікування.

Лікар ОСОБА_3 для подальшого лікування порадила позивачці зробити молекулярно-генетичне дослідження. Як вона пояснила це - аналіз на виявлення чутливості клітин пухлини до хіміотерапії. Лікар зазначила, що без цього аналізу наступне лікування неможливе і продовжувати вона його відмовляється. За пропозицією лікаря такий аналіз можна було зробити у лабораторії АСК «ХЕЛС», яка самостійно відсилає зразки за кордон і коштує це дешевше. Позивач погодилась та звернулась до засновниці лабораторії ОСОБА_6 та її чоловіка ОСОБА_5 для уточнення вартості та інших подробиць дослідження. За поясненням ОСОБА_6 вартість дослідження становить 1600 дол.США, клітини пухлини відправляються у Швейцарію на дослідження, після чого лікар Швейцарії дає письмове роз`яснення, а ОСОБА_6 перекладе його та через 10 днів позивач їх отримає. Приблизно 25 листопада 2017 р. близько 11.00 години дня дочка позивача ОСОБА_2 віддала ОСОБА_6 1600 дол.США та зразки м`які тканини пухлини, зібрані методом біопсії для проведення аналізу. 05 грудня 2017 року дочка позивачки отримала результати аналізів і віднесла їх лікарю ОСОБА_3 , яка повідомила, що в них є неточності, та в телефонній розмові з ОСОБА_6 з`ясувала деталі результатів аналізу, що на думку позивача свідчить про співпрацю цих осіб та викликало сумніви у правдивості результатів аналізів. На прохання надати оригінал результатів аналізів, ОСОБА_6 повідомила про необхідність додатково заплатити 4500 дол.США.

Позивач зазначила, що через декілька днів лікарем ОСОБА_3 було запропоновано пройти хіміотерапевтичне лікування спираючись на результати аналізу зробленого АСХ «ХЕЛС», тому з 11 грудня 2017 р. по 23 лютого 2018 р. позивач пройшла три курси хіміотерапії і 15 квітня 2018 р., зробила контрольне КТ, по результатам якого стало зрозуміло, що стан її здоров`я повернувся до стану 2014 р., та самопочуття погіршилось (почало боліти в грудній клітині та шиї, загострилися болі стегнової кістки). Лікар ОСОБА_3 побачивши результат КТ вкотре відмовилась лікувати позивача, мотивуючи це тим, що організм більше не витримає хіміотерапії, а вона не хоче нести відповідальність, якщо щось трапиться. Після візиту до директора ОСОБА_7 позивачем стала опікуватися лікар цього ж інституту професор ОСОБА_8 , яка дослідивши результати аналізу зроблені в АСК «ХЕЛС» сказала, у присутності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що вони є підробкою і кожен лікар-онколог одразу це зрозуміє глянувши на них. Інші лікарі інституту, головний лікар і директор також підтвердили, що ці аналізи є підробкою і що в АСК «ХЕЛС». Позивач вважає, що дії ОСОБА_6 можна кваліфікувати за ч. 1 ст. 358 Кримінального кодексу України як «Підроблення документів, печаток, штампів та бланків, збут чи використання підроблених документів, печаток, штампів», та ст. 140 як «Неналежне виконання професійних обов`язків медичним або фармацевтичним працівником».

Вказала, що в результаті підробки аналізу лабораторією АСК «ХЕЛС» вона зазнала як фізичних, моральних так і матеріальних страждань. Фізичні страждання проявилися в тому, що вона постійно ходила до лабораторії, для того, щоб отримати оригінал документа, потім для отримання коштів за підроблені аналізи, натомість їй важко ходити, при ході відчуває сильні болі у нозі, через що постійно вживає знеболювальні та заспокійливі ліки. Моральні страждання проявились в тому, що вона постійно плакала і страждала, оскільки втратила 1600 дол. США за підроблені аналізи, хоча могла їх використати на лікування.

Вказує, що внаслідок такої омани вона втратила не лише гроші, але й дорогоцінний час на лікування. На цій підставі у позивача почалася депресія, апатія та небажання боротися за своє життя. Також було порушено нормальний спосіб життя, оскільки була вимушена докладати додаткових зусиль для захисту своїх прав і для повернення коштів. Завдану моральну шкоду позивач оцінює у 20 000 грн., матеріальну - у 1600 дол.США, що в гривневому еквіваленті становить 43 000 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 вересня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Вказала, що судом було прийнято ряд доказів: (довідка консиліума, в якій зазначена повна назва на яку направлялася позивач - це молекулярно-генетичне дослідження; - аудіо-запис розмови представника позивача ОСОБА_2 з направляючим лікарем ОСОБА_3 , в якому лікар вказує, що ОСОБА_1 було проведено молекулярно-генетичне дослідження але «некоректне». Вона засвідчує факт того, що позивачу було проведено лікування спираючись на результати дослідження надані відповідачем; відеозаписи розмови з ОСОБА_6 , яка визнає, те що їх лабораторія зобов`язувалась зробити молекулярно-генетичне дослідження, а зробили вони некоректний аналіз і готові повернути кошти, якщо позивач напише розписку про те, що не має претензій до лабораторії АСК- ХЕЛС; допит слідчим поліції лікаря ОСОБА_3., яка вказує, що це молекулярно- генетичне дослідження). Але ці важливі докази не були об`єктивно та всебічно дослідженні та оцінені судом для прийняття законного рішення у цій справі.

Зазначила, що суд не надав оцінку тому факту, що під час судових засідань, відповідач постійно змінював свої показання. На судових засіданнях (від 11.09.2018., 22.10.2018., 23.05.2019., 06.03.2019., 26.06.2019., 07.08.2019., 12.09.2019., 05.12.2019) стверджував, що не брав гроші в доларах США від представника позивача. При цьому зазначав, що видавав чек після перерахунку апелянтом грошей через термінал (якого в них не було). Про такі правопорушення свідчить перевірка ГУ ДФС у Харківській області. 22.06.2018 надійшла відповідь на її скаргу з приводу неправомірної діяльності відповідача, в якій було зазначено, що в діяльності відповідача виявлено ряд правопорушень та складено адміністративний протокол. На двох останніх судових засіданнях (від 19.08.2020 та 21.09.2020) відповідач змінив свої показання і вже погодився з тим, що брав кошти в іноземній валюті (доларах США) і чек не віддавав в день замовлення. Чек надали на її клопотання у суді, і сам чек був датований через пів року після отримання результату замовлення. Тобто, якщо спиратися на наданий чек, то замовлення, яке коштує 1600 доларів США зроблене безкоштовно, а гроші отримані через півроку після надання результату. Зазначену вище інформацію підтверджує свідок ОСОБА_6 , яка на допиті слідчому стверджувала, що ОСОБА_1 здійснила оплату на їх банківський рахунок. У судовому засіданні вона стверджувала, що не пам`ятає, чи брала кошти. А на відеозаписі вона підтверджує факт отримання коштів та погоджується з тим, що дослідження, яке вони зробили не є коректним і зобов`язується повернути кошти в обмін на розписку, в якій ОСОБА_1 повинна була зазначити, що немає претензій до виконаного лабораторією АСК-ХЕЛС замовлення.

Звертає увагу, що в результаті проведеного лікування, яке призначалося з урахуванням дослідження проведеного ТОВ «ЛДЦ «АСК-ХЕЛС», здоров`я ОСОБА_1 критично погіршилось. А для людини, яка з 4 стадією онкології і пройшла вже більше 30 курсів хіміо та радіо терапій - це питання життя. Адже хіміотерапія - це токсичні, отруйні речовини, які згубно діють не тільки на хворі клітини але і на здорові (систему крові, печінку, серце, кістки і т д.). Тобто, в результаті описаних вище курсів хіміотерапії здоров`ю позивачки було нанесена колосальна шкода та втрачено час для проведення коректного лікування.

Вказала, що у оскарженому рішенні суду, суддя вказує, що в деяких випадках для встановлення причинного зв`язку необхідна судова експертиза. Таким фактом суд зазначає смерть людини. Але в даному випадку експертиза не була проведена, адже таких наслідків не настало. Хоча причинний зв`язок доведений за допомогою документів та свідчень (за результатами КТ від 14.11.2017 р., до проведення хіміотерапії, у ОСОБА_1 , відбувається негативна динаміка а після проведення лікування стан здоров`я позивачки значно погіршився відповідно до даних КТ від 10.04.2018). Причинний зв`язок - вина лабораторії і результат - погіршення стану здоров`я ОСОБА_1 . А для людей які хворіють онкологією 4 стадії, втрата часу та проведення хіміотерапії, яка не виліковує, а лише шкодить, і так все постраждалому організму прирівняно до смерті.

Посилається на Закон України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» № 2801-XII від 19.11.1992 р. Кожний громадянин України має право на охорону здоров`я. Де, дотримання прав і свобод людини і громадянина в сфері охорони здоров`я та забезпечення пов`язаних з ними державних гарантій є основними принципами охорони здоров`я в Україні.

Відповідно до Конвенції Організації об`єднаних націй «Про права людей з інвалідністю» від 06.07.2006 р. люди з інвалідністю не мають піддаватися дискримінації та притисканню їх прав та інтересів. У тому числі і праві на справедливий суд. Права позивача, інваліда І групи пожиттєво з причини онкології четвертої стадії, порушені. Поданням цієї апеляційної скарги ОСОБА_1 ще раз повідомляє та підтверджує факти порушення норм законодавства та її прав і свобод, як людини з інвалідністю.

Відзив на скаргу не надійшов.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, за відсутності інших учасників справи, які належним чином повідомлялись про розгляд справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вказаним вимогам оскаржене рішення суду у повній мірі відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що персоналом ТОВ «ЛДЦ «АСК ХЕЛС» медична послуга ОСОБА_1 була надана належної якості, неправомірності дій відповідача ТОВ «ЛДЦ «АСК ХЕЛС» при наданні медичної послуги ОСОБА_1 судом не встановлено. Не доведено причинного зв`язку між діями ТОВ «ЛДЦ «АСК ХЕЛС» та завданою шкодою позивачу, а також відсутня вина відповідача у заподіянні шкоди позивачу.

Позивачем не надано суду доказів на підтвердження фактів вчинення відносно неї неправомірних чи злочинних дій з боку відповідача - ТОВ «ЛДЦ «АСК ХЕЛС», помилковості чи підроблення результатів дослідження та доказів того, що відповідачем порушено вимоги закону щодо надання кваліфікованої медичної допомоги, надання достовірної інформації про стан здоров`я позивача, а також завдання шкоди здоров`ю позивача у зв`язку з проведеними лабораторними дослідженнями.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду.

Відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Статтею 49 Конституції України передбачено, що кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування.

Згідно з пунктами «а», «д», «ї» частини першої статті 6 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» кожний громадянин України має право на охорону здоров`я, що передбачає: життєвий рівень, включаючи їжу, одяг, житло, медичний догляд та соціальне обслуговування і забезпечення, який є необхідним для підтримання здоров`я людини; кваліфіковану медичну допомогу, включаючи вільний вибір лікаря, вибір методів лікування відповідно до його рекомендацій і закладу охорони здоров`я; оскарження неправомірних рішень і дій працівників, закладів та органів охорони здоров`я.

Відповідно до частин першої, п`ятої, шостої статті 8 Закону України «Про основи законодавства України про охорону здоров`я» держава визнає право кожного громадянина України на охорону здоров`я і забезпечує його захист. У разі порушення законних прав і інтересів громадян у сфері охорони здоров`я відповідні державні, громадські або інші органи, підприємства, установи та організації, їх посадові особи і громадяни зобов`язані вжити заходів щодо поновлення порушених прав, захисту законних інтересів та відшкодування заподіяної шкоди. Судовий захист права на охорону здоров`я здійснюється у порядку, встановленому законодавством.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

У відповідності до ст.ст. 1, 33 Закону України «Основи законодавства про охорону здоров`я» медична допомога - діяльність професійно підготовлених медичних працівників, спрямована на профілактику, діагностику, лікування та реабілітацію у зв`язку з хворобами, травмами, отруєннями і патологічними станами, а також у зв`язку з вагітністю та пологами.

Медична допомога надається відповідно до медичних показань професійно підготовленими медичними працівниками, які перебувають у трудових відносинах із закладами охорони здоров`я, що забезпечують надання медичної допомоги згідно з одержаною відповідно до закону ліцензією, та фізичними особами - підприємцями, які зареєстровані та одержали відповідну ліцензію в установленому законом порядку і можуть перебувати з цими закладами у цивільно-правових відносинах.

За ст. 34 Закону пацієнт, який досяг повноліття, має право на отримання достовірної і повної інформації про стан свого здоров`я, у тому числі на ознайомлення з відповідними медичними документами, що стосуються його здоров`я.

Медичний працівник зобов`язаний надати пацієнтові в доступній формі інформацію про стан його здоров`я, мету проведення запропонованих досліджень і лікувальних заходів, прогноз можливого розвитку захворювання, у тому числі наявність ризику для життя і здоров`я.

Судовим розглядом встановлено та не заперечується сторонами, що позивач ОСОБА_1 є інвалідом 1 групи та з 2014 перебуває на лікуванні в Інституті медичної радіології ім. С.П. Григор`єва з діагнозом «рак молочної залози (анонімна пухлина)» 4 стадія, у листопаді 2017 року звернулась до ТОВ «ЛДЦ «АСК ХЕЛС» за отриманням медичної послуги.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу було надано послуги з дослідження на чутливість клітин пухлини до хіміотерапії, що підтверджується копією витягу з Журналу реєстрації матеріалу, наданого для дослідження, скрін-шот електронної медичної картки позивача. Вартість послуги 41691 грн., що підтверджується меморіальними ордерами №@2PL742015, №@2PL747284, №@2PL387851.

При цьому позивач та її представник посилаються, що замовляли проведення молекулярно-генетичного дослідження, тоді як представник відповідача зазначає, що позивачем було замовлено дослідження на чутливість клітин пухлини до хіміотерапії.

Разом із цим, з наданого до суду копії Статуту ТОВ «ЛДЦ «АСК ХЕЛС», копії ліцензії МОЗ України від 21.04.2016 року №376, копії листа МОЗ України від 25.04.2016 року №880, копії свідоцтва про сертифікацію лабораторії на відповідність ISO 9001:2017, прейскуранту цін на послуги не вбачається, що відповідач у справі надає медичні послуги з молекулярно-генетичного дослідження. Факт надання позивачу послуг з молекуляно-генетичного дослідження також заперечується представником відповідача, оскільки відповідач може провадити господарську діяльність з медичної практики лише за вказаною у ліцензії спеціальністю.

Доказів протилежного позивачем до суду не надано.

Крім того, як вбачається з матеріалів позову, за заявою ОСОБА_1 до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.07.2018 року внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення за ч.2 ст.190 КК України щодо неправомірних дій з боку працівників лабораторії ТОВ «ЛДЦ «АСК ХЕЛС», які під приводом проведення медичних аналізів, заволоділи грошовими коштами ОСОБА_1 у сумі 1600 дол.США. Колегія суддів погоджується з тим, що саме по собі звернення позивача до правоохоронних органів не є доказом заподіяння матеріальної та моральної шкоди позивачу з боку відповідачів, що відповідає змісту норми ч. 6 ст. 82 ЦПК України, згідно якої преюдиціальне значення у даному випадку може мати лише вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Відсутні в матеріалах справи також належні і допустимим у розумінні вказаної норми ч. 6 ст. 82 ЦПК України докази підроблення документів відповідачем, або відповідний з цього приводу висновок криміналістичної судової експертизи відповідно до ст. 103 ЦПК України.

Так, статтею 1166 ЦК України визначено загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, згідно якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 ст.22 ЦК України встановлено, що збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Загальні підстави відшкодування шкоди визначені статтею 1166 ЦК України, згідно з частинами першою, другою якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до положень статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

В силу ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Статтею 1172 ЦК України встановлено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, заподіяну їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року №4, за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов`язків, відповідальність несе організація, з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу.

Цивільно-правова відповідальність у сфері медичної діяльності - це вид юридичної відповідальності, який виникає внаслідок порушення у галузі майнових або особистих немайнових благ громадян у сфері охорони здоров`я і який полягає переважно в необхідності відшкодування шкоди. Ця відповідальність настає при порушенні медиками виконання своїх професійних обов`язків, унаслідок чого було заподіяно шкоду здоров`ю пацієнта.

До особистих немайнових благ громадян, які безпосередньо пов`язані з медичною діяльністю, належать перш за все життя і здоров`я.

Умови настання цивільно-правової відповідальності у сфері медичної діяльності:

1. Протиправна поведінка (дія чи бездіяльність) медичного персоналу.

2. Заподіяння шкоди пацієнту.

3. Причинний зв`язок між протиправністю та настанням шкідливих наслідків.

4. Вина заподіювана шкоди.

Протиправність - це наявність певного відхилення від правил (норм) надання медичної допомоги, порушення суб`єктивного права пацієнта. Протиправність може виражатись як у дії, так і в бездіяльності. Наприклад, під стандартизацією, яка запроваджується у практику охорони здоров`я, розуміють використання певних стандартів (протоколів) ведення хворих з тими чи іншими захворюваннями. Відхилення від таких стандартів у лікуванні захворювання, при настанні несприятливого результату, є протиправним і може розглядатись як одна з умов настання цивільно-правової відповідальності медичної установи. А порушення суб`єктивного права пацієнта може виражатись у недостатньому інформуванні його з боку медичного працівника про наступне медичне втручання, у результаті чого порушується суб`єктивне право пацієнта на поінформовану добровільну згоду на медичне втручання.

Шкода - це матеріальні збитки, які виражаються у зменшенні майна потерпілого пацієнта і (або) зменшенні його нематеріального блага (життя, здоров`я). Різновидами шкоди як результату протиправного медичного втручання є: майнова (реальні втрати, неотримані доходи, витрати на харчування, лікування, догляд тощо); моральна (фізичні та моральні переживання пацієнта, який постраждав у результаті медичного втручання).

Фізична шкода здоров`ю визначається відповідно до Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року.

Майнова шкода визначається в результаті підрахунків втраченого заробітку, витрат на лікування, додаткове харчування, придбання ліків, догляд і таке ін. Іншими словами - це все ті витрати, які в пацієнта виникли у зв`язку із заподіянням йому шкоди, а також всі доходи, які потерпілий міг би точно отримати. Ці обставини повинні бути підтверджені документально. Витрати на лікарські засоби встановлюються на підставі чеків, товарних накладних, а за їх відсутності - за допомогою витягу з медичної карти стаціонарного (амбулаторного) хворого, де зазначено, які ліки призначались і потім застосовувались, та довідки з аптечного управління, де буде зазначено вартість ліків на ринку фармпослуг за певний місяць.

Причинний зв`язок між протиправністю діяння та настанням шкідливих наслідків, як третя умова настання цивільно-правової відповідальності у сфері медичної діяльності полягає у встановленні реального зв`язку між діями лікаря і настанням негативних наслідків. Для встановлення причинного зв`язку вдаються до допомоги судово-медичної експертизи; коли мова йде про заподіяння смерті людини, то проведення експертизи обов`язкове.

Вина заподіювана шкоди - характеризується особливостями, притаманними медичній діяльності. Лікувальна установа визнається винною, якщо встановлено вину її працівників у заподіянні шкоди здоров`ю пацієнта. Вина може бути виражена у формі умислу або необережності. Про умисел мова йде у випадках, коли медичний працівник усвідомлював протиправність дій, які здійснював, і бажав настання пов`язаного з цими діями результату. Необережна форма вини полягає у тому, що медичний працівник: а) передбачив настання шкідливих наслідків, але самовпевнено сподівався на їх відвернення; б) не передбачав настання шкідливих наслідків, хоча за необхідної уважності та завбачливості повинен був і міг передбачити ці наслідки.

Обов`язковою умовою відповідальності за заподіяння шкоди є причинний зв`язок між протиправною поведінкою і заподіяною шкодою. Для настання цивільно-правової відповідальності за шкоду здоров`ю необхідно, щоб така шкода була спричинена з вини заподіювача шкоди. Вина медичних працівників, як правило, виступає у формі необережності. Для звільнення від обов`язку відшкодувати шкоду здоров`ю заподіювач шкоди повинен довести, що вона сталася не з його вини.

Відповідно до частин першої-другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, для настання відповідальності за завдання шкоди ушкодженням здоров`я необхідна наявність таких умов: протиправна поведінка особи, яка завдала шкоду, наявність шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, наявність вини.

Моральна шкоди, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другої цієї статті (частина 1 статті 1167 ЦК України).

Аналіз норм ЦК України щодо відшкодування шкоди з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства дає підстави для висновку, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди, діє презумпція вини, тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо під час розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Саме такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 19 серпня 2014 року у справі № 3-51гс14, від якого Верховний Суд наразі не відступив.

Разом з тим, потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди.

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 посилалася на неякісне надання медичних послуг, що потребує з її сторони доведення цього факту, що вимагає застосування спеціальних знань в медицині, тобто висновків судово-медичної експертизи, з приводу призначення якої позивач за наявності процесуальної можливості відповідних заяв до суду не подавала.

Відповідно до Порядку контролю якості медичної допомоги, який затверджений наказом Міністерства охорони здоров`я України від 28 вересня 2012 року № 752, контроль якості наданої медичної допомоги проводиться у випадках смерті пацієнтів, первинного виходу на інвалідність осіб працездатного віку, розбіжності встановлених діагнозів, недотримання закладами охорони здоров`я стандартів медичної допомоги (медичних стандартів), клінічних протоколів, табелів матеріально-технічного оснащення, а також у випадках, що супроводжуються скаргами пацієнтів та/або близьких осіб, які доглядають за пацієнтами, шляхом клініко-експертної оцінки якості та обсягів медичної допомоги.

Клініко-експертна оцінка якості та обсягів медичної допомоги здійснюється шляхом експертизи клінічних питань діагностики, лікування та реабілітації медичними радами закладів охорони здоров`я, клініко-експертними комісіями Міністерства охорони здоров`я України та/або управлінь охорони здоров`я протягом 30 днів з дня надходження відповідного звернення або з ініціативи Міністерства охорони здоров`я України, про що складається висновок за результатами клініко-експертної оцінки за формою, наведеною в додатку до цього Порядку.

Відповідно до Положення про клініко-експертну комісію Міністерства охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, структурних підрозділів з питань охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, яке затверджене наказом Міністерства охорони здоров`я України від 06 серпня 2013 року № 693 «Про організацію клініко-експертної оцінки якості медичної допомоги» клініко-експертна комісія (далі - КЕК) створюється Міністерством охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, структурними підрозділами з питань охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій для колегіального розгляду клініко-експертних питань діагностики, лікування та реабілітації в закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності та підпорядкування та у фізичних осіб - підприємців, що провадять господарську діяльність з медичної практики щодо надання медичної допомоги та медичних послуг.

Підставою для здійснення клініко-експертної оцінки якості обсягів медичної допомоги та медичних послуг відповідно до цього Положення є наказ МОЗ України або відповідного органу охорони здоров`я, який приймається за результатами розгляду запитів і звернень фізичних та юридичних осіб з ініціативи МОЗ України.

Клініко-експертна комісія проводить клініко-експертну оцінку якості та обсягів медичної допомоги та медичних послуг шляхом експертизи клінічних питань діагностики, лікування та реабілітації, наявності відповідної кваліфікації спеціалістів за напрямком надання медичної допомоги та медичних послуг.

ОСОБА_1 також не зверталася до Клініко-експертної комісії Міністерства охорони здоров`я України для здійснення клініко-експертної оцінки якості та обсягів медичної допомоги та медичних послуг при наданні їй платних медичних послуг ТОВ «АСК ХЕЛС».

Суд першої інстанції надав належну оцінку фактичним обставинам справи та доказам, на які посилався позивачка в обґрунтування заявлених нею позовних вимог, у зв`язку з чим дійшов обґрунтованого висновку щодо недоведеності факту неналежного надання медичних послуг відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю лікувально-діагностичного центру «АСК ХЕЛС».

Доводи апеляційної скарги про те, що доказами неякісного лікування є надані до позову довідки та запис на СД-диску, висновки комп`ютерної томографії, є безпідставними, оскільки для їх належної оцінки необхідно проведення судової медичної експертизи, самі по собі ці докази не є належними і допустимими доказами неякісного лікування.

Інших доказів, які б свідчили про факт надання ТОВ лікувально-діагностичного центру «АСК ХЕЛС» позивачу неякісних медичних послуг та медичного обслуговування, матеріали справи не містять.

Суд відповідно до ст.ст. 89, 263 ЦПК України належним чином установив обставини справи, надав їм належну правову оцінку наявним у справі доказам та застосував норми матеріального права, та дійшов до обґрунтованого висновку, який доводами позову не спростований і з ним погоджується суд апеляційної інстанції, про недоведеність позову.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи скарги цього висновку не спростували, то відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду - без змін.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України відсутні підстави для перерозподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст.259, п. 1 ч.1 ст. 374, ст.ст.375, 381-384, 388,389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 вересня 2020 року -залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 15 грудня 2020 року

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді І.В.Бурлака.

О.М.Хорошевський.