Постанова

Іменем України

15 січня 2020 року

м. Київ

справа № 607/20776/14-ц

провадження № 61-25322св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Журавель В. І. (суддя-доповідач), Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Будова-Захід»,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Будова-Захід» на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 травня 2015 року у складі судді Дзюбича В. Л. та постанову апеляційного суду Тернопільської області від 12 квітня 2018 року у складі колегії суддів: Бершадської Г. В., Гірського Б. О., Ткач О. І., та касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову апеляційного суду Тернопільської області від 12 квітня 2018 року,

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою «Будова-Захід» (далі - ТОВ «Будова-Захід»; товариство) про розірвання договору та стягнення коштів.

Вимоги обґрунтовував тим, що 09 червня 2009 року він і приватне підприємство «Тернопільська фірма «Будівельник» (далі - ПП «ТФ «Будівельник») уклали договір, згідно з умовами якого останнє прийняло позивача до участі у пайовому будівництві трикімнатної квартири АДРЕСА_1 .

У подальшому, 18 лютого 2012 року, між ним і ТОВ «Будова-Захід» був укладений договір № 280/02/12 Ті, відповідно до умов якого останній зобов`язався завершити будівництво указаної квартири у ІІ кварталі 2012 року із здачею в експлуатацію у ІІ кварталі 2014 року.

Оскільки на момент укладення договору викуплена вартість 49,51 кв. м квартири становила 220 323 грн, то він зобов`язався доплатити товариству решту за 40,17 кв. м. площі - 186 700 грн частинами.

При цьому сторони дійшли згоди про те, що вартість права вимоги до ПП «ТФ «Будівельник», що передається за даним договором ним (позивачем) ТОВ «Будова-Захід», становить 274 852 грн 94 коп.

Він сплатив на користь відповідача 189 475 грн 20 коп. за 40,17 кв. м площі квартири.

Зазначав, що товариство умов договору не виконує, будівельні роботи так і не були розпочаті.

Ураховуючи наведене, просив розірвати укладений між сторонами договір від 18 лютого 2012 року № 280/02/12 Ті, стягнути із відповідача 407 023 грн сплачених за договором авансових платежів та 1 990 342 грн 47 коп. пені за невиконання договірних зобов`язань за період із 01 липня 2014 року до 10 грудня 2014 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Справа розглядалася судами неодноразово.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 травня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Розірвано договір від 18 лютого 2012 року № 280/02/12 Ті, укладений між ТОВ «Будова-Захід» та ОСОБА_1 .

Стягнуто із ТОВ «Будова-Захід» на користь ОСОБА_1 . 300 000 грн пені.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суд зробив висновок про те, що істотне порушення умов договору - фактичне невиконання у визначені строки (на час розгляду справи був виритий лише котлован; будівництво припинене) є підставою для його розірвання та стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі 300 000 грн із врахуванням положень частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Зменшуючи розмір пені, суд урахував важкий фінансовий стан товариства, знецінення національної валюти, а також те, що ОСОБА_1 фактично сплатив ТОВ «Будова-Захід» 189 472 грн 20 коп.

Крім того, суд зазначив, що сплачені позивачем кошти у сумі 407 023 грн за договором не є авансом у розумінні статті 570 ЦК України, тому поверненню не підлягають.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

ТОВ «Будова-Захід» оскаржило рішення суду першої інстанції у частині стягнення пені в апеляційному порядку.

Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 17 серпня 2015 року рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 травня 2015 року змінено в частині розміру пені, а саме: зменшено її із 300 000 грн до 100 000 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Змінюючи розмір пені, апеляційний суд виходив із того, що місцевий суд не в повній мірі врахував обставини справи, які мають істотне значення, а саме: те, що ТОВ «Будова-Захід» є кредитором ПП «ТФ «Будівельник» у сумі 65 931 248 грн 43 коп. (у тому числі щодо права вимоги за договором, за яким вони були відступлені ОСОБА_1 на користь відповідача), що підтверджується ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 27 квітня 2012 року. Однак зазначені кошти товариству фактично не були сплачені, тому не можуть бути враховані при розрахунку пені. Тобто пеня судом нараховувалася лише на сплачену позивачем саме відповідачу суму грошових коштів.

Суд вважав, що вказані обставини є підставою для стягнення пені в розмірі 100 000 грн.

Короткий зміст ухвали суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 жовтня 2017 року рішення апеляційного суду Тернопільської області від 17 серпня 2015 року, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Суд касаційної інстанції зробив висновок про те, що апеляційний суд фактично не визначився із характером спірних правовідносин і не з`ясував правової природи грошової суми в розмірі 407 023 грн, не дослідив можливості стягнення пені при розірванні договору.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою апеляційного суду Тернопільської області від 12 квітня 2018 року рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 травня 2015 року змінено в частині розміру пені, а саме: зменшено її із 300 000 грн до 100 000 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суд мотивував рішення тим, що невиконання ТОВ «Будова-Захід» умов договору від 18 лютого 2012 року є підставою для покладення на нього відповідальності відповідно до статей 549, 611 ЦК України та частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів».

При цьому суд вважав, що пеню необхідно розраховувати з грошових коштів у сумі 186 700 грн, сплата яких передбачена договором від 18 лютого 2002 року.

У зв`язку з наведеним та з урахуванням частини третьої статті 551 ЦК України суд зменшив пеню до 100 000 грн.

Короткий зміст доводів касаційних скарг

У травні 2018 року до суду касаційної інстанції від ТОВ «Будова-Захід» надійшла касаційна скарга, у якій його представник, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 травня 2015 року та постанову апеляційного суду Тернопільської області від 12 квітня 2018 року, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У червні 2018 року ОСОБА_1 також подав касаційну скаргу, у якій порушує клопотання про скасування постанови апеляційного суду Тернопільської області від 12 квітня 2018 року та залишення в силі рішення суду Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 травня 2015 року.

Рішення судів попередніх інстанцій оскаржуються в частині вирішення позовних вимог про стягнення пені, тому суд касаційної інстанції переглядає їх лише в цій частині.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 02 липня 2018 року відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано її матеріали з суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 15 травня 2019 року справу призначено до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів.

Аргументи учасників справи

Доводи касаційної скарги ТОВ «Будова-Захід»

Представник товариства вважає рішення судів про стягнення пені необґрунтованими, оскільки не було встановлено, чи передав позивач ТОВ «Будова-Захід» документи, що засвідчують права вимоги, які передаються за договором від 18 лютого 2012 року. У зв`язку з цим не досліджено фактичну можливість включення у межах справи про банкрутство до розміру збитків ТОВ «Будова-Захід» суми переуступленої йому вимоги до ПП «ТФ «Будівельник». Без встановлення указаних обставин неможливо визначити розмір пені.

У товариства немає невиконаних грошових зобов`язань перед ОСОБА_1 , тому підстави для стягнення пені відсутні. Жодного рішення суду чи договору про необхідність сплати ТОВ «Будова-Захід» коштів на користь ОСОБА_1 немає.

Крім того, договір від 18 лютого 2012 року не є споживчим, у зв`язку з чим суди безпідставно застосували до спірних правовідносин частину п`яту статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки фактично сторони уклали інвестиційний договір, на який цей Закон не поширюється.

На переконання представника товариства, позивач пропустив позовну давність.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_1 .

Заявник посилається на те, що суд апеляційної інстанції не обґрунтував підстав для зменшення розміру пені з 300 000 грн до 100 000 грн.

Апеляційний суд при зменшенні пені не врахував, що на будівництво квартири він усього сплатив 407 023 грн, які не були повернуті. Навіть у випадку відшкодування цих коштів разом із пенею у зв`язку зі знеціненням національної валюти йому не будуть компенсовані понесені втрати.

Обставини справи

Суди встановили, що 09 червня 2009 року ПП «ТФ «Будівельник» і ОСОБА_1 уклали договір, відповідно до умов якого підприємство прийняло останнього до участі у пайовому будівництві квартири АДРЕСА_2 .

18 лютого 2012 року між ТОВ «Будова-Захід» та ОСОБА_1 укладений договір № 280/02/12 Ті, згідно з умовами якого останній доручає, а ТОВ «Будова-Захід» здійснює (завершує розпочате) будівництво зазначеної квартири.

Згідно з пунктом 1.2 вказаного договору викуплена вартість 49,51 кв. м квартири становить 220 323 грн і є незмінною до кінця будівництва. Вартість невикуплених 40,17 кв. м проектної загальної площі квартири у цьому житловому будинку становить 186 700 грн, які позивач зобов`язався сплатити частинами протягом 9 місяців (березень-листопад 2012 року) до 20 числа кожного місяця.

На виконання умов договору ОСОБА_1 вніс на рахунок ТОВ «Будова-Захід» кошти у сумі 189 475 грн 20 коп.

У пункті 1.3 сторони дійшли згоди про те, що початок будівництва - II квартал 2012 року. Планове закінчення будівництва та здача 9-ти поверхового житлового будинку в експлуатацію - II квартал 2014 року.

Відповідно до пункту 2.5 договору позивач і відповідач домовились про відступлення ОСОБА_1 ТОВ «Будова-Захід» права вимоги (згідно зі статтями 512-519 ЦК України) за договором від 09 червня 2009 року, укладеним між ОСОБА_1 та ПП «ТФ «Будівельник», за умовами якого ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання здійснити дольове інвестування будівництва житлового будинку на АДРЕСА_3 , а підприємство - збудувати та по закінченні будівництва передати ОСОБА_2 частину новозбудованих приміщень, а саме: трикімнатну квартиру НОМЕР_1 .

Пунктом 2.6 договору передбачено, що вартість права вимоги до ПП «ТФ «Будівельник», що передається ОСОБА_1 за даним договором ТОВ «Будова-Захід», за домовленістю між останніми становить 274 852 грн 94 коп.

Згідно з пунктом 5.9 договору до підписання цього договору ОСОБА_1 передав, а ТОВ «Будова-Захід» прийняло документи, що підтверджують відступлене право вимоги ТОВ «Будова-Захід» до ПП «ТФ «Будівельник» за основним договором, а саме: договір від 09 червня 2009 року; квитанцію до прибуткового касового ордеру від 17 лютого 2010 року № 37 на суму 42 100 грн; квитанцію до прибуткового касового ордеру від 27 жовтня 2010 року № 1588 на суму 29 800 грн; квитанцію до прибуткового касового ордеру від 15 квітня 2010 року на суму 6 200 грн; квитанцію до прибуткового касового ордеру від 09 березня 2010 року № 308 на суму 22 500 грн; зазначені підтверджуючі документи передані згідно з актом прийому-передачі.

Представник відповідача у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції підтвердив факт отримання всіх документів.

Позивач повністю вніс кошти на рахунок відповідача за 40,17 кв. м житлової площі у сумі 189 475 грн 20 коп., що підтверджується наявними у матеріалах справи квитанціями, та визнано представником ТОВ «Будова-Захід».

Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 27 квітня 2012 року у справі № 10/Б-5022/1319/2011 (за заявою ТОВ «Ласка Лізинг» про визнання ПП «ТФ «Будівельник» банкрутом) визнано ТОВ «Будова-Захід» кредитором відносно боржника ПП «ТФ «Будівельник» на суму 65 931 248 грн 43 коп. (у тому числі й за договорами про відступлення права вимоги до ПП «ТФ «Будівельник», укладеними між пайовиками, які у 2008-2010 роках сплатили на користь підприємства вартість будівництва будинку АДРЕСА_3 , та ТОВ «Будова-Захід»).

Товариство умов договору від 18 лютого 2012 року не виконало у зв`язку із закінченням договору суборенди земельної ділянки, на якій повинен був будуватися будинок.

Вказані обставини стали підставою для подання даного позову, у якому позивач, зокрема, просив стягнути з відповідача пеню за істотне порушення умов договору у сумі 1 990 342 грн 47 коп. за період із 01 липня 2014 року до 10 грудня 2014 року.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Касаційні скарги ОСОБА_1 і ТОВ «Будова-Захід» підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам рішення та постанова судів попередніх інстанцій в оскарженій частині не відповідають.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосування норми права

18 лютого 2002 року сторони уклали договір, відповідно до умов якого ТОВ «Будова-Захід», зокрема, зобов`язалося завершити будівництво квартири АДРЕСА_2 , а ОСОБА_1 - доплатити вартість таких робіт у відповідні строки. Тобто за формою і змістом укладений між сторонами договір у вказаній частині є угодою про послугу з будівництва житла.

Згідно з частиною п`ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Визначаючи пеню за порушення умов договору від 18 лютого 2002 року, суд першої інстанції виходив із того, що вартість робіт із будівництва квартири складає 407 023 грн (суми сплачені за договорами від 09 червня 2009 року та від 18 лютого 2002 року), а також із того, що прострочення становить 163 дні (період із 01 липня 2014 року до 10 грудня 2014 року), у зв`язку з чим її розмір дорівнює 1 990 342 грн 47 коп.

Аналіз оскарженої постанови суду апеляційної інстанції свідчить, що суд при обчисленні пені вказав, що пеню необхідно нараховувати з 186 700 грн, які були внесені ОСОБА_1 безпосередньо ТОВ «Будова-Захід», тобто, із суми, яка є авансовою вартістю невикупленої на момент укладення договору площі.

При цьому суди не звернули увагу на те, що вартість робіт не тотожна авансовій вартості невикупленої на момент укладення договору площі.

При розгляді справи суди попередніх інстанцій вищевказаного не врахували, при обчисленні пені не встановили вартість невиконаної роботи, внаслідок чого зробили передчасні висновки про обчислення пені із авансової вартості невикупленої на момент укладення договору площі.

Висновки за наслідками розгляду касаційних скарг

Суд касаційної інстанції в силу свої процесуальних повноважень позбавлений можливості встановлювати нові обставини, які не були встановлені під час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанції, тому касаційні скарги підлягають частковому задоволенню, а ухвалені у справі судові рішення - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги ОСОБА_1 та товариства з обмеженою відповідальністю «Будова-Захід» задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 травня 2015 року та постанову апеляційного суду Тернопільської області від 12 квітня 2018 року в частині вирішення вимог ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Будова-Захід» про стягнення пені скасувати, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 травня 2015 року та постанова апеляційного суду Тернопільської області від 12 квітня 2018 року у скасованій частині втрачають законну силу.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. І. Крат

Судді:Н. О. Антоненко І. О. Дундар В. І. Журавель М. М. Русинчук