Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

Номер провадження 2/229/1339/2020

Справа № 229/4087/20

09 грудня 2020 року Дружківський міський суд Донецької області

у складі:

головуючого судді Лебеженко В.О.,

за участі:

секретаря судового засіданні Слободкіної Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дружківка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання осіб такими, що втратили право на житло,-

В С Т А Н О В И В:

До Дружківського міського суду Донецької області звернулася позивач ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання осіб такими, що втратили право на житло.

У позовній заяві зазначено, що він є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

В зазначеній квартирі зареєстрований, окрім нього, ще відповідачі - ОСОБА_2 , яка є його колишньою дружиною та ОСОБА_3 , який є його сином.

З серпня 2015 року відповідачі, не мешкають за вказаною адресою.

На даний час у квартирі проживає він один. Він сплачує плату за комунальні послуги, які нараховуються в тому числі і на відповідачів. У зв`язку з тим, що у квартирі зареєстровані відповідачі, у нього виникли труднощі щодо користуванням своїм майном на власний розсуд.

Відповідачі не є власником чи співвласником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , їх особисті речі у квартирі відсутні.

Відповідачі самостійно визначилися зі своїм іншим місцем мешкання.

Просить визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені. Однак, надали суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

В судове засіданні відповідачі не з`явилися, про місце, дату, час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

При цьому, рекомендовані відправлення з копією позовної заяви, додатками до неї та судовою повісткою про явку до суду 29 жовтня 2020 року, 25 листопада 2020 року, 09 грудня 2020 року на ім`я відповідачів, який був їм направлений за їх зареєстрованим місцем проживання, повернуті до суду з причини "адресат відсутній за вказаною адресою". Можливості сповістити відповідача за допомогою інших засобів зв`язку відсутні.

Відповідно до частини першої статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (§ 27 рішення ЄСПЛ у справі "Олександр Шевченко проти України" від 26.04.2007 року, заява № 8371/02).

Тобто, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Отже, враховуючи, що відповідачі повідомлені належним чином про дату, місце та час розгляду справи, причина неявки відповідачів є неповажними, відзив не надано, у справі є наявні дані про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим відповідно до ст. 280 ЦПК України розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України.

Оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, керуючись принципом верховенства права суд дійшов до таких висновків.

У відповідності до ст.ст. 13, 82 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог, і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути в тому числі визнання права (ст.16 ЦК України).

Статтею 41 Конституції України, передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд

Згідно ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Суд встановив, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 26 липня 2004 року.

Довідкою про склад сім`ї, підтверджується реєстрація відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у зазначеній квартирі.

Судом встановлено, що відповідачі були зареєстровані у квартирі позивача, як члени сім`ї, оскільки вони є колишньою дружиною та сином.

Фактично, в зазначеній квартирі відповідачі не мешкають з серпня 2015 року, що підтверджується актом про обстеження квартири.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Між тим, у висновку органу опіки та піклування Дружківської міської ради зазначено, що оскільки неповнолітня дитина ОСОБА_3 є дитиною позивача, з посиланням на норми Сімейного кодексу України, орган опіки та піклування Дружківської міської ради вважає недоцільним визнавати ОСОБА_3 таким, що втратив користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно ч. 2 ст. 29 ЦК України, фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України, дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Частиною 2 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Відповідно до частини 2 статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

З огляду на зазначене, факт не проживання сина позивача у спірному житловому будинку з серпня 2015 року не може бути підставою для зняття його з реєстрації, а право користування жилим приміщенням за дитиною ОСОБА_3 надасть йому у майбутньому визначити своє місце проживання самостійно відповідно до положень частини 2 статті 29 ЦК України.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог ОСОБА_1 шляхом визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 . А позовні вимоги в частині визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 10-12, 80, 141, 259, 263-265, 273, 280-282 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання осіб такими, що втратили право на житло - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою розташованою за адресою: АДРЕСА_1

В іншій частині позову - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте Дружківським міським судом Донецької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Дружківський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Вступну та резолютивну частини рішення складено та підписано суддею 09 грудня 2020 року.

Повний текст рішення суду складений 14 грудня 2020 року.

Суддя: В.О.Лебеженко