ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/572/20 Справа № 2-2018-06 Суддя у 1-й інстанції - Савранський Т.А. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Варенко О.П.,

суддів Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою Виконавчого комітету Кам`янської міської ради Дніпропетровської області

на заочне рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 жовтня 2006 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради, третя особа: Обласне комунальне підприємство «Дніпродзержинське Бюро технічної інвентаризації», про визнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2006 року позивачі звернулися з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 14.09.2001 року рішенням сесії Дніпродзержинської міської ради № 393 «Про затвердження матеріалів інвентаризації (закріплення), вилучення, відведення (надання) земельних ділянок юридичним та фізичним особам», було задоволене їх клопотання про надання земельної ділянки в користування на умовах оренди.

22.10.2001 року між ними «Орендарями» та Дніпродзержинською міською радою (Орендодавцем) укладено договір оренди земельної ділянки строком до 14.09.2011 року, згідно якого «Орендодавець» надає, а «Орендар» приймає у строкове, платне володіння і користування земельну ділянку загальною площею 0,1277 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , згідно з планом земельної ділянки. Земельна ділянка передана з метою несільськогосподарського використання для розміщення гаражу - 0,0237 га та земель транспорту - 0,1040 га. 26.10.2001 р. проведена державна реєстрація договору оренди земельної ділянки.

У грудні 2003 року ними прийнято рішення про будівництво гаража, магазину запасних частин та аксесуарів для автомобілів і побутових приміщень за адресою: АДРЕСА_1 з метою розміщення автомобілів та заняття підприємницькою діяльністю.

З цією метою 09.12.2003 року вони звернулись в адресу міського голови із письмовою заявою про надання дозволу на будівництво зазначеного об`єкту.

Також в 2003 році на їх замовлення НВП «Інтерресурси» було виконано проектну пропозицію будівництва гаража, магазину запасних частин та аксесуарів для автомобілів і побутових приміщень за вказаною адресою, узгоджену із головним архітектором міста 12.03.2004 року.

24.06.2004 року отримано рішення виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради № 428, згідно з яким вирішено дозволити будівництво гаража, магазину запасних частин та аксесуарів для автомобілів і побутових приміщень за адресою: Прохідний тупик, АДРЕСА_1 згідно з комплексним висновком.

Як орендарями земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , з метою виконання рішення виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради № 428 від 24.06.2004 року, протягом двох років ними виконане будівництво об`єкту нерухомості, а саме гаражу, магазину запасних частин та аксесуарів для автомобілів і побутових приміщень, оглядової ями загальною площею 224,7 кв.м.

Нерухомість має наступні технічні характеристики: загальна площа 224,7 кв.м, з яких оглядова яма - 2,9 кв.м; фундамент шлакобетонний, стіни шлакоблочні (стіни оглядової ями - цегла), перекриття залізобетонні, підлога бетонна, висота приміщення 3,48 м.

Відповідно до даних технічної інвентаризації самочинно збудований об`єкт нерухомості (у технічному паспорті літера В-1), розташований за адресою: АДРЕСА_2 , складається з:

магазина запасних частин (площею 47 кв.м), складу (11,5 кв.м), двох кабінетів (по 10,1 кв.м), кладової (1,7 кв.м), коридору (5,1 кв.м), битового приміщення (19,7 кв.м), душевої (1,3 кв.м), вбиральні (1,1 кв.м), умивальнику (1,4 кв.м) топочної (8,4 кв.м), гаражу (64,5 кв.м).

Після отримання технічної документації на належну їм нерухомість, вони звернулися в управління головного архітектора міста з метою узаконення самочинно зведеного об`єкту нерухомості, оскільки така вимога передбачена ст.18 Закону України «Про засади містобудування» № 2780-12. Але державна прийомна технічна комісія головного архітектора міста для прийняття в експлуатацію самочинно збудованого об`єкта нерухомості не була створена, а об`єкт нерухомості не був прийнятий в експлуатацію. Начальник управління головного архітектора міста їм роз`яснив, що, узаконення самочинної забудови має відбуватися за рішенням суду.

З метою перевірки відповідності вказаного об`єкту будівельним нормам та можливості його подальшої експлуатації вони звернулися до Державного проектного інституту «Дніпродзержинськцивілпроект», представниками якого було виконано технічний висновок по обстеженню та оцінці технічного стану будівельних конструкцій, відповідності будівлі вимогам нормативних документів (СниП, ДБН), будівельним, технологічним, санітарним та протипожежним нормам, визначення можливості подальшої експлуатації об`єкта нерухомості за адресою: АДРЕСА_2 . Згідно висновків, виконаних у березні 2006 року, зведена будівля гаража і магазина автозапчастин виконана без порушень діючих будівельних норм та правил, використані конструкції знаходяться в нормальному стані, придатні для подальшої експлуатації. Виходячи з наведеного, ДПІ «Дніпродзержинськцивілпроект» вважає можливим подальшу безпечну експлуатацію будівлі.

На підставі викладеного, просили суд визнати за ними право спільної сумісної власності на нерухоме майно загальною площею 224,7 кв.м, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , що складається з: магазина запасних частин (площею 47 кв.м), складу (11,5 кв.м), двох кабінетів (по 10,1 кв.м), кладової (1,7 кв.м), коридору (5,1 кв.м), битового приміщення (19,7 кв.м), душевої 1,3 кв.м.), вбиральні (1,1 кв.м), умивальнику (1,4 кв.м), топочної (8,4 кв.м), гаражу (64,5 кв.м), - фундамент шлакобетонний, стіни шлакоблочні, перекриття залізобетонні, підлога бетонна; оглядової ями (цегла) - (2,9 кв.м), зобов`язавши Бюро технічної інвентаризації Дніпродзержинська внести зміни в реєстр права власності на нерухоме майно.

Заочним рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 жовтня 2006 рокупозов задоволено.

Визнано право спільної сумісної власності за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на нерухоме майно, яке складається з будівлі В-1 - гаражу, магазину запасних частин та аксесуарів для автомобілів і побутових приміщень, загальною площею 181,9 кв.м, яка входить до складу належних ОСОБА_1 та ОСОБА_2 30/100 частин монтажної дільниці з гаражами, розташованої за адресою: м АДРЕСА_1 .

Зобов`язано Обласне комунальне підприємство «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» провести державну реєстрацію права спільної сумісної власності за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на нерухоме майно, яке складається з будівлі В-1 - гаражу, магазину запасних частин та аксесуарів для автомобілів і побутових приміщень, загальною площею 181,9 кв.м, яка входить до складу належних ОСОБА_1 та ОСОБА_2 30/100 частин монтажної дільниці з гаражами, розташованої за адресою: м АДРЕСА_1 .

Не погодившись з таким рішенням, виконавчий комітет Кам`янської міської ради Дніпропетровської області звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, оскільки ухвалене за відсутності відповідача та третьої особи у справі, які належним чином не були повідомленні про час та місце розгляду справи; що суд необґрунтовано визнав право власності за позивачами на спірний об`єкт, оскільки останніми не були виконанні вимоги ЦК України, Законів України «Про основи містобудування», «Про планування і забудову територій», чим порушено порядок отримання дозволу на проведення будівельних робіт, не введено в експлуатацію закінчений будівництвом об`єкт.

Позивач ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а заочне рішення без змін.

Згідно з ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14.09.2001 року рішенням сесії Дніпродзержинської міської ради № 393 «Про затвердження матеріалів інвентаризації (закріплення), вилучення, відведення (надання) земельних ділянок юридичним та фізичним особам», було задоволено клопотання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про надання земельної ділянки в користування на умовах оренди, та управлінню земельних ресурсів м. Дніпродзержинська доручено оформити документи на право користування земельною ділянкою останніми.

22.10.2001 року між Дніпродзержинською міською радою (Орендодавцем) та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (Орендарем) укладено договір оренди земельної ділянки, згідно якого «Орендодавець» надає, а «Орендар» приймає у строкове, платне володіння і користування земельну ділянку загальною площею 0,1277 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , згідно з планом земельної ділянки.

Зазначений договір укладений на термін до 14.09.2011 року. Земельна ділянка передана з метою несільськогосподарського використання для розміщення гаражу - 0,0237 га та земель транспорту - 0,1040 га.

Даний договір посвідчений державним нотаріусом Першої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Полянським Ю.М. 21.10.2001 року та зареєстрований в реєстрі за № 1-4333.

Проведена державна реєстрація договору оренди земельної ділянки.

У грудні 2003 року позивачами прийнято рішення про будівництво гаража, магазину запасних частин та аксесуарів для автомобілів і побутових приміщень за адресою: АДРЕСА_1 з метою розміщення автомобілів та заняття підприємницькою діяльністю.

З цією метою 09.12.2003 року позивачі звернулись до міського голови із письмовою заявою про надання дозволу на будівництво зазначеного об`єкту.

Також в 2003 році на замовлення позивачів НВП «Інтерресурси» було виконано проектну пропозицію будівництва гаража, магазину запасних частин та аксесуарів для автомобілів і побутових приміщень за вказаною адресою, узгоджену із головним архітектором міста 12.03.2004 року.

24.06.2004 року рішенням виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради № 428 дозволено будівництво гаража, магазину запасних частин та аксесуарів для автомобілів і побутових приміщень за адресою: Прохідний тупик, 9 згідно з комплексним висновком, за умов: одержання в управлінні головного архітектора міста вихідних даних на проектно-вишукувальні роботи з будівництва; розроблення проектно-кошторисної документації на будівництво згідно з вихідними даними; узгодження проектно-кошторисної документації в установленому порядку; оформлення документів на землекористування відповідно до даного рішення; одержання дозволу на будівельні роботи в інспекції державного архітектурно-будівельного контролю. Дозволено експлуатацію об`єкта після завершення будівельних робіт та прийняття в експлуатацію державною технічною комісією.

Протягом двох років ОСОБА_1 та ОСОБА_2 здійснили будівництво об`єкту нерухомості, а саме: гаражу, магазину запасних частин та аксесуарів для автомобілів і побутових приміщень, оглядової ями загальною площею 224,7 кв.м.

Нерухомість має наступні технічні характеристики: загальна площа 224,7 кв.м, з яких оглядова яма - 2,9 кв.м; фундамент шлакобетонний, стіни шлакоблочні (стіни оглядової ями - цегла), перекриття залізобетонні, підлога бетонна, висота приміщення 3,48 м.

Відповідно до даних технічної інвентаризації, самочинно збудований об`єкт нерухомості (у технічному паспорті літера В-1), розташований за адресою: АДРЕСА_2 , складається з: магазина запасних частин (площею 47 кв.м), складу (11,5 кв.м), двох кабінетів (по 10,1 кв.м), кладової (1,7 кв.м), коридору (5,1 кв.м), побутового приміщення (19,7 кв.м), душевої (1,3 кв.м), вбиральні (1,1 кв.м), умивальнику (1,4 кв.м) топочної (8,4 кв.м), гаражу (64,5 кв.м).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради № 428 від 24.06.2004 року позивачам дозволено будівництво спірних об`єктів; згідно технічного висновку ДПІ «Дніпродзержинськцивілпроект» за результатами огляду самовільно зведеного приміщення гаража та магазина, зведена будівля гаража та магазина автозапчастин виконані без порушень будівельних норм та правил, використані конструкції знаходяться в нормальному стані, придатні для подальшої експлуатації. Оскільки вказаним висновком порушень не виявлено, то експлуатація спірної будівлі є безпечною.

Однак, з таким висновком та рішенням суду погодитись неможливо з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності на майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст.22 Закону України «Про основи містобудування» (в редакції, чинній на час ухвалення рішення), забудова земельних ділянок, що надаються для містобудівних потреб, здійснюється після виникнення права власності чи права користування земельною ділянкою у порядку, передбаченому законом, та отримання дозволу на виконання будівельних робіт.

Право на забудову (будівництво) полягає у можливості власника, користувача земельної ділянки здійснювати на ній у порядку, встановленому законом, будівництво об`єктів містобудування, перебудову або знесення будинків та споруд.

Стаття 5 зазначеного Закону вказує на основні вимоги при здійсненні містобудівної діяльності, а саме: розробка містобудівної документації, проектів конкретних об`єктів згідно з вихідними даними на проектування, з дотриманням державних стандартів, норм і правил, регіональних і місцевих правил забудови; розміщення і будівництво об`єктів відповідно до затверджених у встановленому порядку містобудівної документації та проектів цих об`єктів; раціональне використання земель та територій для містобудівних потреб, підвищення ефективності забудови та іншого використання земельних ділянок; урахування державних та громадських інтересів при плануванні та забудові територій; урахування законних інтересів та вимог власників або користувачів земельних ділянок та будівель, що оточують місце будівництва.

Відповідно до ст.29 Закону України «Про планування і забудову територій» та Положення «Про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт» (у редакції, чинній на день ухвалення рішення), дозвіл на виконання будівельних робіт з нового будівництва, реконструкції, реставрації та капітального ремонту будинків, споруд та інших об`єктів, розширення і технічного переоснащення є документом, що посвідчує право забудовника (замовника) та генерального підрядника на виконання будівельних робіт, у відповідності до затвердженої проектної документації, підключення до інженерних мереж та споруд та надає право відповідним службам на видачу ордера на проведення земляних робіт.

Дозвіл на виконання будівельних робіт надається інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю, які ведуть реєстр наданих дозволів.

Дозвіл надається на підставі: проектної документації; документа, що засвідчує право власності чи користування (в тому числі на умовах оренди) земельною ділянкою; угоди про право забудови земельної ділянки; рішення виконавчого органу відповідної ради або місцевої державної адміністрації про дозвіл на будівництво об`єкта містобудування; комплексного висновку державної інвестиційної експертизи; документа про призначення відповідальних виконавців робіт.

Здійснення будівельних робіт на об`єктах містобудування без дозволу на виконання будівельних робіт вважається самовільним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно з законодавством.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Тобто, у разі порушення особою вимог щодо порядку отримання належного дозволу чи належно затвердженого проекту будівельних робіт вона не набуває права власності на таке майно.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради позивачам дозволено будівництво спірних об`єктів, але за умов: одержання в управлінні головного архітектора міста вихідних даних на проектно-вишукувальні роботи з будівництва; розроблення проектно-кошторисної документації на будівництво згідно з вихідними даними; узгодження проектно-кошторисної документації в установленому порядку; оформлення документів на землекористування відповідно до даного рішення; одержання дозволу на будівельні роботи в інспекції державного архітектурно-будівельного контролю.

Експлуатацію об`єкта дозволено після завершення будівельних робіт і прийняття в експлуатацію державною технічною комісією.

Таким чином, наявність дозволу виконкому на будівництво об`єкта містобудування не дає права на початок виконання будівельних робіт без одержання відповідного дозволу місцевої інспекції державного архітектурно-будівельного контролю, без розробленої та затвердженої належним чином проектно-кошторисної документації.

Матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження виконання позивачами вимог рішення виконавчого комітету.

Крім того, згідно ч.2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Згідно положень ст. 14 Закону Україні «Про основи містобудування» (в редакції, чинній на час ухвалення рішення), проведення робіт з прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів у порядку, встановленому законодавством, є компетенцією виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у сфері містобудування.

Згідно ст. 18 Закону Україні «Про основи містобудування» (в редакції, чинній на час ухвалення рішення), закінчені будівництвом об`єкти підлягають прийняттю в експлуатацію в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Експлуатація не прийнятих у встановленому законодавством порядку об`єктів забороняється.

Відповідно до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції від 07.02.2002 року № 7/5 (яке діяло на час розгляду справи), державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно здійснюють підприємства БТІ.

Згідно п 1.6. реєстрації підлягають права власності тільки на об`єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку, за наявності матеріалів технічної інвентаризації, підготовлених тим БТІ, яке проводить реєстрацію права власності на ці об`єкти.

Звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що це питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

Позивач не звертався до компетентного державного органу з питання введення об`єкту до експлуатації та набуття права власності у встановленому законом порядку, а одразу звернувся з позовом про визнання права власності.

Інформація про наявність у позивача дозвільних документів на право виконання будівельних робіт з будівництва об`єкту та вводу його до експлуатації у встановленому законодавством порядку відсутня.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про можливість визнання права власності позивачів на спірний об`єкт нерухомого майна, оскільки судом не принято до уваги те, що вказаний об`єкт збудований без належного дозволу та не введений в експлуатацію у встановленому законодавством порядку.

Вимоги позову про зобов`язання вчинення певних дій є похідними від вимог про визнання права власності.

Враховуючи вищенаведене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню у повному обсязі з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Виконавчого комітету Кам`янської міської ради Дніпропетровської області підлягають стягненню понесені судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 106,80 грн, тобто по 53,40 грнз кожного.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Кам`янської міської ради Дніпропетровської області - задовольнити.

Заочне рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 жовтня 2006 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради, третя особа: Обласне комунальне підприємство «Дніпродзержинське Бюро технічної інвентаризації», про визнання права власності на нерухоме майно - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Виконавчого комітету Кам`янської міської ради Дніпропетровської області судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги по 53,40 грнз кожного.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів згідно ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова