Дата документу 14.12.2020
ЄУ № 942/1012/20
Провадження №2/942/492/20
14 грудня 2020 року Новопсковський районний суд Луганської області
у складі: головуючого судді Стеценко О.С.,
за участю секретаря Рожкової Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Новопсков в порядку спрощеного судового провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення боргу за Кредитним договором № 41_073 від 26.07.2012, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 ,
В обґрунтування позову представник позивача зазначає, що 26.07.2012 між АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_2 було укладено Договір відновлюваної кредитної лінії № 41_073 (Кредитний договір). В якості забезпечення виконання позичальником зобов`язань за Кредитним договором між банком та ОСОБА_1 було укладено Договір іпотеки від 26.07.2012. Заочним рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 25.01.2018 по справі ЄУ № 420/1915/17 позовні вимоги задоволено та стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором №41_073 у розмірі 735583,97 грн. На виконання рішення суду видано виконавчі листи, які було пред`явлено до державної виконавчої служби, однак станом на 22.07.2020 рішення суду не виконано, заборгованість не погашена. У зв`язку з викладеним, позивач просить звернути стягнення на майно, передане в іпотеку відповідно до іпотечного договору та встановити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом його реалізації на прилюдних торгах відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» та з урахуванням вимог Закону України «Про іпотеку» за початковою ціною, що має бути визначена на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.
Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 23.09.2020 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження на 02.11.2020, залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 .
Судові засідання відкладено до 18.11.2020, 14.12.2020 у зв`язку з неявкою відповідача та третьої особи.
Представник позивача до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач до судового засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на сайті Новопсковського районного суду Луганської області, про наявність поважних причин неявки до суду не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи не направила, відзив на позовну заяву не надала, зустрічний позов до суду не пред`явила.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача до судового засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на сайті Новопсковського районного суду Луганської області.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. ст. 280, 281 ЦПК України.
Згідно ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судові дебати не проводяться.
Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Судом встановлено, що між ПАТ «Державний ощадний банк України» (далі - Позивач, Банк, Кредитор) та ОСОБА_2 (далі третя особа, Позичальник, Боржник) був укладений Кредитний договір №41_073 від 26.07.2012 (далі - Кредитний договір).
Згідно п. 1.4, п.п. 1.4.2 Кредитного договору сторони погоджуються з тим, що зобов`язання Банку надати Кредит виникає з моменту виконання всіх та кожної з наведених нижче умов (надалі по тексту використовуватиметься скорочення «Загальні умови надання Кредиту»): укладення в забезпечення виконання зобов`язань за цим Договором Іпотечного договору: АДРЕСА_2 . Двокімнатна квартира (надалі-Предмет іпотеки); з прийняттям в іпотеку нерухомого майна, яке є власністю майнового поручителя ОСОБА_1 та яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Двокімнатна квартира (надалі-Предмет іпотеки).
У п. 2.2 Кредитного договору вказано, що Іпотечний договір укладається Банком та Позичальником одночасно із укладанням цього Договору.
Відповідно до п. 3.4 Кредитного договору Банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення суми кредиту в цілому, або у визначеній банком частині, сплати процентів за його користування та інших платежів, що належить до сплати за цим Договором, у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником будь-яких зобов`язань за цим Договором або невиконання чи неналежного виконання позичальником будь-яких зобов`язань за Іпотечним договором, в тому числі, але не виключно у випадку: затримання сплати частини Кредиту та/або процентів за користування кредитом, належних до сплати комісійних винагород та інших платежів за цим Договором на один календарний місяць; використання кредиту не за цільовим призначенням; виникнення обставин, які за обґрунтованим висновком банку призведуть до того, що позичальник не виконає свої зобов`язання по цьому Договору; втрати предметом іпотеки ліквідності, виникнення обставин, що унеможливлюють звернення стягнення на предмет іпотеки; неподання позичальником на вимогу Банку, даних, що стосуються його фінансового стану; в разі порушення позичальником умов договору іпотеки, в тому числі у разі несплати страхових платежів, порушення умов зберігання предмету іпотеки, що призвело до пошкодження, знищення та втрати його вартості, що обумовлена договором іпотеки.
Згідно п. п. 4.2.1, 4.2.2 Кредитного договору Банк має право вимагати від Позичальника належного виконання останнім взятих на себе зобов`язань по цьому Договору. При виникненні простроченої заборгованості за кредитом чи процентами, а також в інших випадках, передбачених цих Договором, вимагати дострокового повернення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів за цим Договором, та стягнути заборгованість за цим Договором в примусовому порядку, в тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
За невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобов`язань по цьому договору, сторони несуть відповідальність в порядку та на умовах, обумовлених в цьому договорі та чинним законодавством України та відшкодовують завдані збитки понад неустойку (пеню, штраф) (п. 5.1. Кредитного Договору).
Пункт 7.8 Кредитного договору передбачає збільшення строків позовної давності відповідно до ч.1 ст. 259 Цивільного кодексу України до 3 (трьох) років для всіх грошових зобов`язань позичальника (в тому числі, але не виключно, щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за його користування, комісійних винагород, штрафів, пені тощо), що передбачені умовами цього Договору.
Відповідно до п. 8.1 Кредитного договору договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань по цьому Договору.
В якості забезпечення виконання ОСОБА_2 своїх зобов`язань за Договором, між ПАТ «Державний ощадний банк України» (далі-Іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (далі-Іпотекодавець), яка є майновим поручителем ОСОБА_2 (далі-Боржник), був укладений Іпотечний договір від 26.07.2012, посвідчений приватним нотаріусом Краснолуцького міського нотаріального округу Анісімовим К.С., зареєстрований в реєстрі за №1718.
Відповідно до п. 1.1 Іпотечного договору Іпотекодавець, як майновий поручитель Боржника, з метою забезпечення належного виконання зобов`язання, що випливає з Кредитного договору, передає у іпотеку, а Іпотекодержатель цим приймає в іпотеку в порядку і на умовах, визначених у цьому договорі, предмет іпотеки, який належить Іпотекодавцю на праві власності.
Згідно п. 1.2 Іпотечного договору предметом іпотеки за цим Договором є нерухоме майно, а саме: двокімнатна квартира, загальною площею 43,80 кв.м., житловою площею 28,60 кв. м., розташована на 3-тому поверсі п`ятиповерхового будинку, що є власністю Іпотекодавця та знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
Згідно п. 1.5 Іпотечного договору на період дії Договору предмет іпотеки залишається у володінні та користуванні Іпотекодавця.
Відповідно до п. 3.1.3 Іпотечного договору Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому цим договором, у випадку невиконання або неналежного виконання зобов`язання за кредитним договором та/або цим договором, в тому числі: невиконання або неналежне виконання Боржником зобов`язання за Кредитним договором у цілому або в будь- якій його частині, якщо прострочення строку будь-якого з платежів або його частина становить більше 3 (трьох) календарних місяців; не укладення Боржником з Іпотекодержателем додаткового договору до Кредитного договору та всіх Іпотечних договорів протягом 15 (п`ятнадцяти) календарних днів з моменту надходження на адресу Іпотекодавця та/або Боржника пропозиції Банку щодо укладення таких додаткових договорів, а у випадку не укладення таких додаткових договорів непогашення заборгованості за Кредитним договором протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з моменту спливу 15 (п`ятнадцяти) денного строку, що визначений сторонами, як строк для розгляду пропозиції; в разі невиконання зобов`язань, що визначені у п.3.3 цього Договору.
Відповідно п. 4.1 Іпотечного договору право іпотеки виникає у Іпотекодержателя з моменту нотаріального посвідчення цього договору. Пріоритет права Іпотекодержателя на задоволення зобов`язання за рахунок предмета іпотеки відносно вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації обтяження нерухомого майна, зазначеного в п.1.2 Договору, іпотекою в Державному реєстрі іпотек в порядку, передбаченому чинним законодавством України.
Пунктами 6.1, 6.2, 6.4 Іпотечного договору визначено, що Іпотекодержатель набуває право звернення на предмет іпотеки у випадку, якщо впродовж трьох місяців з моменту настання строку платежу зобов`язання (або відповідна його частина) не буде виконано, а також у будь-який час незалежно від настання строку платежу у випадку невиконання Боржником будь-якого з своїх обов`язків, передбачених цим договором та/або кредитним договором, а рівно у випадках, якщо будь-яка з гарантій або завірень, наданих Іпотекодавцем у відповідності з цим договором, виявиться (стане) недійсною. Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки будь-яким способом, не забороненим законодавством, в тому числі, на підставі виконавчого напису нотаріуса або рішення суду у встановленому чинним законодавством України та цим договором порядку в тому числі у відповідності до застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя, що міститься у п.6.6 цього Договору. Реалізація предмету іпотеки, на який звернено стягнення за рішенням суду або виконавчим написом нотаріуса, провадиться у встановленому законодавством порядку.
Згідно з п. 9.1 Іпотечного договору цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та нотаріального посвідчення і діє до виконання зобов`язання за договором про іпотечний кредит в повному обсязі. Одночасно з нотаріальним посвідченням цього договору накладається заборона відчуження предмету іпотеки.
Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 220018208 від 12.08.2020, квартира за адресою: АДРЕСА_2 , на праві приватної власності належить ОСОБА_1 . 26.07.2012 приватним нотаріусом Анісімовим К.С. було зареєстровано заборону на відчуження вищевказаного нерухомого майна на підставі договору іпотеки від 26.07.2012, №1117.
Оскільки боржником та/або іпотекодавцем жодних заходів щодо погашення наявної заборгованості за кредитом не вживалося, Банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з боржника та фінансового поручителя.
Рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 25.01.2018 по справі № 420/1915/17 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» задоволені повністю та стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за Кредитним договором №41_073 від 26.07.2012 станом на 19.10.2017 у сумі 73583,97 грн. (сімдесят три тисячі п`ятсот вісімдесят три грн. 97 коп. ), у тому числі: борг за кредитом 39493,41 грн., відсотки за користування кредитом за період з 03.11.2014 по 18.10.2017 25264,44 грн., інфляційні втрати банку за період з березня 2016 року по вересень 2017 року за прострочення сплати кредиту 1103,88 грн., інфляційні втрати банку за період з вересня 2014 року по вересень 2017 року за прострочення сплати відсотків за користування кредитом 6349,95 грн., три проценти річних за прострочення сплати кредиту за період з 01.03.2016 по 18.10.2017 248,30 грн., три проценти річних за прострочення сплати відсотків за користування кредитом за період з 01.06.2013 по 18.10.2017 1124,29 грн.

Рішенням встановлено, що позивачем було заявлено вимогу про дострокове повернення кредиту.

Рішення суду набрало законної сили 02.03.2018.

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже позивачем стягнуто суму наданого третій особі боржнику кредиту за Кредитним договором № 41_073 від 26.07.2012.

Згідно інформації з Єдиного реєстру боржників на сайті Міністерства юстиції України за виконавчими документами, виданими Новопсковським районним судом Луганської області, зазначені виконавчі провадження № 56330272 та №56331773, за якими боржником є ОСОБА_2 .

Судом встановлено, що заборгованість за Кредитним договором, яка була стягнута рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 25.01.2018, не погашена.

Відповідно до розрахунку, з урахуванням рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 25.01.2018 у справі ЄУ № 420/1915/17 про стягнення заборгованості з відповідачів та періоду нарахування, станом на 22.07.2020 утворилася нова заборгованістьза Кредитним договором № 41_073 від 26.07.2012 в сумі 46120,05 грн., в тому числі: борг за кредитом в розмірі 24117,23 грн; проценти за користування Кредитом з 01.12.2017 по 03.04.2018 в розмірі 3044,75 грн.; інфляційні втрати за прострочення боргу за Кредитом з березня 2016 року по липень 2020 року у розмірі 4218,03 грн.; інфляційні втрати за прострочення процентів за користування Кредитом з вересня 2014 року по листопада 2019 року в розмірі 10783,05 грн.; три проценти річних за прострочення сплати Кредиту з 01.10.2012 по 21.07.2020 в розмірі 1624,28 грн.; три проценти річних за прострочення сплати процентів за користування Кредитом з 01.10.2012 по 27.11.2019 в розмірі 2332,71 грн.

В якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_1 , яка є майновим поручителем ОСОБА_2 , був укладений Іпотечний договір від 26.07.2012, предметом іпотеки за яким є двокімнатна квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Останнє відоме місце реєстрації відповідача знаходиться у м. Хрустальний (м. Красний Луч) Луганської області, яке на даний час знаходиться на тимчасово окупованій території, де українська влада не здійснює свої повноваження. У зв`язку з викладеним, позивач не має можливості направити відповідачу вимогу про необхідність погашення боргу, який утворився внаслідок неналежного виконання ОСОБА_2 договірних зобов`язань за кредитним договором 41_073 від 26.07.2012.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Так, згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (ч.1 ст. 572 ЦК України).

Частиною 1 ст. 576 ЦК України передбачено, що предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення.

Відповідно до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Змістом частин 1, 2 статті 590 ЦК України визначено порядок дій заставодержателя (іпотекодержателя) щодо захисту свого права у разі, коли основне зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін). У такому разі заставодержатель набуває право звернення до суду з позовною заявою про звернення стягнення на предмет застави.

Згідно із статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, де зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім того, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 1 статті 7 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

У частині 1 статті 12 Закону України «Про іпотеку» зазначено, що в разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Частина 1 статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону.

Згідно з ч.1 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки. У разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

Згідно ч.1 ст. 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону.

Укладаючи договір іпотеки, відповідач свідомо та у визначений законодавством спосіб обмежив своє право власності на предмет іпотеки та передбачав ймовірність звернення стягнення на належне йому майно у примусовому порядку, а тому наявність або відсутність волевиявлення кредитора на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки жодним чином не впливає та не порушує прав іпотекодавця.

Наявність судового рішення про задоволення вимог банку, як і обставини, пов`язані з процедурою виконання судового рішення, не припиняють та не змінюють правовідносин сторін за договором іпотеки до фактичного погашення вимог кредитора за рахунок примусової реалізації предмета іпотеки. При цьому чинне законодавство не містить жодної правової норми, яка б обмежувала певним строком процедуру примусової реалізації іпотечного майна і тим більше пов`язувала б сплив цього строку із правовим наслідком у вигляді припинення іпотеки. Така правова позиція викладена КГС ВС у постанові від 10 червня 2020 року (справа №922/1639/19).

В той же час суд вважає, що заявлені суми заборгованості є частково обґрунтованими.

Так, щодо вимог позивача про стягнення прострочених відсотків за користування кредитом за період з 01.12.2017 по 03.04.2018 у сумі 3044,75 (п.4 розрахунку) суд зазначає наступне.

Згідно наданого розрахунку (а.с.5 п.1) станом на 07.07.2014 існувала заборгованість у сумі 39493,41 грн.

Рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 25.01.2018 по справі ЄУ № 420/1915/17 дана сума заборгованості була стягнута на підставі п. 4.2.2 Кредитного договору № 41_073 від 26.07.2012 достроково.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника) відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів. Така правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12).

Банк своїм правом, передбаченим п.4.2.2 Кредитного договору, скористався та достроково стягнув з третьої особи та його поручителя основну заборгованість за кредитом та нараховані відсотки за його користування, а тому нарахування прострочених відсотків за користування кредитом у розмірі 3044,75 грн. є неправомірним, оскільки вони згідно розрахунку (п.4, а.с.6) нараховані з 01.12.2017 по 03.04.2018, тобто вже після рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 25.01.2018.

Нарахування відсотків за користування кредитом можливе лише у випадку користування боржником сумою кредиту.

Враховуючи, що сума кредиту достроково стягнута з третьої особи за рішенням суду, то це позбавляє фактично боржника ним користуватися. В даному випадку виникає зобов`язання боржника на виконання грошового зобов`язання за рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 25.01.2018 по справі ЄУ № 420/1915/17.

Таким чином, враховуючи висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року по справі №444/9519/12 та рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 25.01.2018 по справі ЄУ № 420/1915/17, у задоволенні вимог позивача про стягнення прострочених відсотків за користування кредитом у розмірі 3044, 75 грн. за період з 01.12.2017 по 03.04.2018 слід відмовити у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення інфляційних втрат за прострочення процентів за користування Кредитом з вересня 2014 року по листопада 2019 року в розмірі 10783,05 грн. та три проценти річних за прострочення сплати процентів за користування Кредитом з 01.10.2012 по 27.11.2019 в розмірі 2332,71 грн.

Вищезазначені вимоги позивача підлягають частковому задоволенню за період, що передує та охоплюється рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 25.01.2018, а саме: інфляційні втрати за прострочення процентів за користування Кредитом з вересня 2014 року по вересень 2017 року у розмірі 6349,95 грн. (сума, яка стягнута рішенням суду від 25.01.2018) та три проценти річних за прострочення сплати процентів за користування Кредитом з 01.10.2012 по 18.10.2017 у розмірі 2166,81 грн. (а.с. 7 п.8 розрахунку на звороті).

Оскільки нарахування прострочених відсотків за користування кредитом за період з 01.12.2017 по 03.04.2018 (після рішення суду від 25.01.2018) з боку позивача є неправомірним, то і право нараховувати три відсотки річних у період з 19.10.2017 по 27.11.2019 та інфляційні втрати за прострочення відсотків за користування кредитом у період з жовтня 2017 року по листопад 2019 року у позивача не виникло.

А отже у задоволенні вимог про стягнення трьох відсотків річних за прострочення процентів за користування кредитом за період з 19.10.2017 по 27.11.2019 у сумі 165,90 грн. та інфляційних втрат за прострочення процентів за користування кредитом за період з жовтня 2017 року по листопад 2019 року у розмірі 4433,10 грн. слід відмовити у зв`язку з необґрунтованістю.

Вимоги позивача про стягнення трьох відсотків річних за прострочення сплати Кредиту за період з 01.10.2012 по 21.07.2020 у сумі 1624,28 грн. та інфляційних втрат за прострочення боргу за кредитом з березня 2016 року по липень 2020 року у сумі 4218,03 грн. є правомірним, оскільки рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 25.01.2018 по справі ЄУ № 420/1915/17 не виконується, що відповідачем не спростовано, а тому є підстави для застосування ст. 625 ЦК України.

Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягає звернення стягнення на майно в межах суми заборгованості за кредитним договором № 41_073 від 26.07.2012, яка утворилася станом на 22.07.2020 у розмірі 38476,30 грн. у тому числі:

-борг за кредитом в розмірі 24117,23 грн.;

-інфляційні втрати за прострочення боргу за Кредитом з березня 2016 року по липень 2020 року у розмірі 4218,03 грн.;

-інфляційні втрати за прострочення процентів за користування Кредитом з вересня 2014 року по вересень 2017 року в розмірі 6349,95 грн.;

-три проценти річних за прострочення сплати Кредиту з 01.10.2012 по 21.07.2020 в розмірі 1624,28 грн.;

- три проценти річних за прострочення сплати процентів за користування Кредитом з 01.10.2012 по 18.10.2017 в розмірі 2166,81 грн.

Таким чином, з врахуванням вищенаведеного, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, беручи до уваги, що факти, викладені позивачем у позовній заяві, є достовірними та частково обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, суд вважає, що позов Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення боргу за Кредитним договором № 41_073 від 26.07.2012 підлягає частковому задоволенню у зазначених вище сумах та нарахуваннях. В решті позовних вимог слід відмовити у зв`язку з необґрунтованістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги задоволено частково, то відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 1753,62 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 80, 81, 89, 141, 259, 263-268, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення боргу за Кредитним договором № 41_073 від 26.07.2012, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Звернути стягнення на майно, передане в іпотеку відповідно до Іпотечного договору від 26.07.2012, посвідченого приватним нотаріусом Краснолуцького міського нотаріального округу Анісімовим К.С., зареєстрованого в реєстрі за №1717, а саме: квартира АДРЕСА_3 , загальною площею 43,80 кв. м, житловою площею 28,60 кв. м, яка на праві власності належить ОСОБА_1 , на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № 41_073 від 26.07.2012, укладеного з ОСОБА_2 , в розмірі 38476,30 (тридцять вісім тисяч чотириста сімдесят шість) грн. 30 коп., у тому числі: борг за кредитом в розмірі 24117,23 грн. інфляційні втрати за прострочення боргу за Кредитом з березня 2016 року по липень 2020 року у розмірі 4218,03 грн.; інфляційні втрати за прострочення процентів за користування Кредитом з вересня 2014 року по вересень 2017 року в розмірі 6349,95 грн.; три проценти річних за прострочення сплати Кредиту з 01.10.2012 по 21.07.2020 в розмірі 1624,28 грн.; три проценти річних за прострочення сплати процентів за користування Кредитом з 01.10.2012 по 18.10.2017 в розмірі 2166,81 грн.

Встановити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом його реалізації на прилюдних торгах відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» та з урахуванням вимог Закону України «Про іпотеку» за початковою ціною, що має бути визначена на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» 1753,62 (одна тисяча сімсот п`ятдесят три гривні 62 коп.) грн. в рахунок відшкодування судового збору.

В решті позовних вимог Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення боргу за Кредитним договором № 41_073 від 26.07.2012, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 відмовити.

Позивач: Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк», , адреса: вул. Енергетиків, буд. 36, м. Сєвєродонецьк, Луганська область.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 02.06.2004 Краснолуцьким МВ УМВС України в Луганській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий 16.03.2000 Краснолуцьким МВ УМВС України в Луганській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається до Луганського апеляційного суду через Новопсковський районний суд Луганської області.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду.

Суддя: О.С. Стеценко