Провадження № 2/522/3151/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2020 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючий - суддя Шенцевої О.П.,

при секретарі Соболевій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із позовною заявою до відповідача, у якому просив стягнути з ОСОБА_2 на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 суму заборгованості у розмірі 56980 гривень, суму інфляційних втрат у розмірі 2643,87 гривень, 3% річних у розмірі 1128,67 гривень, а також витрати по сплаті судового збору.

В судовому засіданні представник позивача подав заяву про проведення судового засідання згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Відповідач, належним чином сповіщений, про причини неявки суду не повідомив.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

19 вересня 2015 року між Фізичною особою-підприємецем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір поставки обладнання № 19/09/15.

Згідно умов вказаного договору позивач взяв на себе зобов`язання поставити відповідачу обладнання, а саме: Elos-система UB-Elos 0740 вартістю 4400 доларів США, а відповідач зобов`язався оплатити вказаний товар.

Так, позивач після отримання 50% передоплати від відповідача в розмірі 47520 гривень (еквівалент 2200 доларів США) поставив на адресу відповідача обладнання.

Факт поставки та отримання товару належної якості відповідачем підтверджується актом приймання-передачі обладнання від 25.10.2015 року.

Згідно умов додатку № 2 від 25.10.2015 року до договору, сторони встановили графік оплати відповідачем за отримане обладнання, на підставі якого відповідач зобов`язався оплатити заборгованість за поставлене обладнання в розмірі 2200 доларів США.

09.09.2016 року позивач письмово повідомив відповідача про необхідність оплати отриманого обладнання, про що на адресу відповідача позивач направив вимогу, яку відповідач залишив без розгляду та відповіді.

Відповідач не оплатив отримане обладнання в розмірі 2200 доларів США.

Згідно зі ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

При цьому, згідно ст.627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зокрема, ст.628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими, відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно зі статтею 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до ч.1 ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а згідно ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Загальним правилом, визначеним ч.2 ст.533 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншими нормативно-правовими актами.

Станом на 29.09.2016 року (на час звернення позивача з позовом) офіційний курс НБУ становить 25,9 гривні за 1 долар США.

Таким чином, сума заборгованості складає:

2200 доларів США х 25,9 = 56980 гривень.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Як передбачено ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розрахунок інфляційних втрат та 3% річних здійснений наступним чином:

56980 гривень х 1,0464 (перемножені індекси інфляції за період березень 2016 року - травень 2016 року) = 59623,87 гривень, тобто інфляційні втрати складають суму в розмірі 2643,87 гривень.

Розрахунок 3% річних внаслідок порушення виконання грошового зобов`язання проведений в такому порядку:

56980 гривень х 3 / 100 / 365 х 241дн. = 1128,67 гривень.

Згідно ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За ч.ч.1,2,3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 10, 11-13, 19, 43, 49, 76-82, 258-259, 263-264, 265, 268, 293, 315, 319, 354 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) суму заборгованості у розмірі 56980 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) суму інфляційних втрат у розмірі 2643,87 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) 3% річних у розмірі 1128,67 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 607,53 гривень.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя

20.10.2020