Провадження № 2/235/110/20
Справа № 235/6586/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 грудня 2020 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючого судді Назаренко Г.В.

за участю секретарів Овчаренко (Полуянчик) В.В., Комарової О.С.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

третіх осіб, які не заявляють самостійних

вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4

представник третіх осіб Коробко С.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження в режимі дистанційного судового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Покровської районної державної адміністрації Донецької області про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Покровської районної державної адміністрації Донецької області про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування доводів позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , з яким вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах та проживала однією сім`єю з 2012 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вони були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, піклувались один про одного.

Дітей, як і інших родичів, у ОСОБА_5 не було, тому осіб, які могли б успадкувати майно померлого, немає. За життя ОСОБА_5 не залишив заповіту, тому вона є єдиною спадкоємицею його майна, яке складається з автомобілю OPEL OMEGA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1997 року випуску, земельної ділянки, розташованої на території Красненської сільської ради Покровського району Донецької області, загальною площею 0,1109 га.

На підставі наведеного просила встановити факт її проживання з ОСОБА_5 однією сім`єю з 2012 року по день його смерті (а.с.3-5).

Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 21 листопада 2019 року до участі в справі залучено в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (а.с.65).

Відповідач надав клопотання, в якому просив справу розглянути за відсутності його представника, ухвалити рішення на розсуд суду відповідно до вимог діючого законодавства (а.с.37, 162, 209).

7 травня 2020 року позивач надала письмові пояснення, з яких вбачається, що рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25 квітня 2019 року встановлено факт проживання ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 однією сім`єю з померлим більше п`яти років до часу відкриття спадщини, яке вона оскаржила в апеляційному порядку. Постановою Запорізького апеляційного суду від 08.04.2020р. апеляційна скарга була задоволена і рішення суду першої інстанції скасовано, заява залишена без розгляду.

ОСОБА_3 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 вона знає з 2012 року, саме з того часу як вони познайомились і почали проживати разом із ОСОБА_5 у його квартирі в м. Донецьку. Вони були його сусідами. ОСОБА_5 мав у власності квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , в якій вона проживала азом із ним з 2012 року по вересень 2014 року, а вони мешкали в квартирі ІНФОРМАЦІЯ_2 в цьому ж будинку на одній площадці.

У вересні 2014 року у зв`язку з початком бойових дій у м. Донецьку вони разом із ОСОБА_5 переїхали жити до АДРЕСА_2 вона має власну квартиру АДРЕСА_3 , в якій зареєстрована. Саме у цій квартирі у м. Селидове з вересня 2014 року був зареєстрований у відділенні ПФУ і отримував пенсію ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 був зареєстрований як тимчасово переміщена особа в УСЗН Селидівської міської ради Донецької області, яким йому було видано довідку про взяття на облік та зазначено про реєстрацію за адресою: АДРЕСА_4 . Працівниками УСЗН здійснювався контроль за проведенням соціальних виплат шляхом відвідування фактичного місця проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи, про що складався акт матеріально-побутових умов сім`ї.

З січня 2015 року по 6 лютого 2019 року ОСОБА_5 знаходився під наглядом сімейного лікаря Центру медико-санітарної допомоги Селидівської міської ради.

Треті особи по справі ніколи не мешкали зі спадкодавцем однією сім`єю, у них були звичайні сусідські відносини, а з 2014 року вони з ОСОБА_5 декілька разів навідувались до м. Донецька, перевіряли стан квартири. З третіми особами не бачились, від інших сусідів їм було відомо, що з 2015 року вони проживають в Ізраїлі, періодично приїжджають до м. Донецька. Вони прилітали на похорон з Ізраїля, звертались до неї з проханням отримати ключі від квартири у м. Донецьку, мотивуючи необхідність приглянути за квартирою. Вона і гадки не мала, що вони мали намір заволодіти майном померлого. У витратах на поховання вони участі не брали, поховання здійснювала вона зі своїми дітьми. Після похорон вона з сином навідувались у квартиру в м. Донецьку, але треті особи не пустили її в квартиру, змінили замки на дверях, погрожували застосувати силу, про що нею була подана заява до Калінінського райвідділу поліції м. Донецька та заява про кримінальне правопорушення до Бердянського міськвідділу поліції.

Третім особам було достеменно відомо, де, с ким поживав останні сім років спадкодавець. Їм відомо, що вона мешкала разом однією сім`єю з померлим, у неї збереглися всі його документи, особисті речі, вона користується всім його майном, як і користувалась при його житті, окрім захопленою третіми особами квартирою у м. Донецьку. Незважаючи на це, вони скрили ці обставини, не повідомили її про розгляд справи у м. Бердянську, а суд про її існування. При розгляді справи в Бердянському міськрайонному суді на підтвердження своєї заяви вони надали фотографії з померлим, де їм по 10-12 років, тобто десь за період з 2003-2008 роки, і на них зображені лише спільні святкування як сусідів, що не дає можливості робити висновки спільного проживання як сім`ї, тим більше за останні п`ять років життя ОСОБА_5 .

З технічного запису судового засідання в Бердянському міськрайонному суді вбачається, що на питання судді чому саме в Селидове і ким похований спадкодавець, один із заявників невнятно відповів, що він так був засмучений, що не розбирався чому і ким здійснювалось поховання, однак це йому не завадило вимагати у неї в день поховання ключі від квартири і машини, мотивуючи тим, що він прилетів з Ізраїлю і йому треба провідати свою рідню і доглянути квартиру (а.с.81-82).

У встановлений судом строк представниками третіх осіб ОСОБА_6 подані письмові пояснення щодо позову, в яких вона не погоджувалась з доводами позивача і просила врахувати наступне. Треті особи фактично проживають за адресою6 АДРЕСА_5 . ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , останні 25 років перед смертю проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Треті особи та померлий ОСОБА_5 проживали однією сім`єю та для більш комфортного спільного проживання та вільного користування об`єднали належні їм на праві власності кватири АДРЕСА_6 та АДРЕСА_6 .

За життя ОСОБА_5 мав проблеми зі здоров`ям, а саме постінфарктний кардіосклероз, перебував на «Д» обліку у кардіолога і кардіохірурга та з 15 лютого 2019 року проходив лікування в Національному інституті серцево-судинної хірургії імені М.М. Амосова в м. Києві. В результаті операції, проведеної ОСОБА_5 в лютому 2019 року та погіршення стану здоров`я ІНФОРМАЦІЯ_1 останній помер у вищевказаному лікувальному закладі.

За життя померлий ОСОБА_5 вважав ОСОБА_4 дочкою, а ОСОБА_7 та ОСОБА_8 онуками. У свою чергу останні вже у дорослому віці дізнались про те, що ОСОБА_5 не є їх рідним дідом, проти відносились до померлого як до члена сім`ї і називали його «дідусь ОСОБА_9 ».

Треті особи та померлий спільно проживали, вели спільний побут, разом купували побутові речі та їжу, сплачували комунальні послуги та інші платежі, матеріально допомогли один одному, спільно відмічали свята, мали спільні традиції та цінності.

Померлий ОСОБА_5 , не маючи рідних дітей, племінників, бартів та сестер, єдиною родиною вважав сім`ю ОСОБА_4 , в тому числі й її синів ОСОБА_8 і ОСОБА_10 , за життя всім своїм знайомим та друзям представляв їх як своїх дочку та онуків відповідно.

Квартири третіх осіб та померлого об`єднані спільним тамбуром, у кожного були ключі від обох кватир, всі свята вони проводили спільно, постійно їздили відпочивати на дачу, належну померлому, сплати за квитанціями за комунальні послуги здійснювали в один день за обидві квартири або треті особи, або померлий, спільно купили одну пральну машину для всіх, спілкування між ними відбувалось як в родині. Інших родичів у померлого не було. Останнім часом ОСОБА_5 часто турбувало серце, він обстежувався і оперувався у м. Києві, де і помер. Медична сестра не змогла додзвонитися третім особам і зателефонувала сусідці, якій повідомила про смерть ОСОБА_5 . Ховали його в м. Селидове через те, що у померлого була довідка тимчасово переміщеної особи в м. Селидове та у зв`язку з неможливістю транспортування на непідконтрольну територію України.

Треті особи заперечують щодо наявності фактичних шлюбних відносин з позивачем.

Наявність тимчасової реєстрації померлого за адресою позивача з 20.09.2015р., як про це свідчить довідка тимчасово переміщеної особи, необхідно було померлому у зв`язку з неможливістю отримувати пенсію за місцем своєї реєстрації в м. Донецьку, враховуючи той факт, що органи державної влади, підприємства, установи та організації, до яких відносяться структурні підрозділи Пенсійного фонду України, не здійснюють свої повноваження в зоні проведення антитерористичної операції, до яких відноситься м. Донецьк.

Письмові докази позивача, а саме акт про проживання від 28.02.2019р. та довідка про проживання від 28.02.2019р. за підписами голови ОСББ «СОЮЗ-5» ОСОБА_11 є недопустимими у розумінні ч.1 ст.78 ЦПК України з огляду на те, що відповідно до ст.16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» встановлено вичерпний перелік прав об`єднання, серед яких відсутнє право видавати або затверджувати будь-які акти або довідки про підтвердження або спростування місця проживання особи.

Відповідно до офіційного сайту Селидівської міської ради Донецької області довідки про місце реєстрації/місце перебування особи видається відділом реєстрації місця проживання Центру надання адміністративних послуг Селидівської міської ради Донецької області.

Враховуючи, що вказані докази одержані з порушенням порядку, встановленого законом, вони, на думку представника третіх осіб, є недопустимим та не можуть бути покладені в основу законного рішення суду.

Кім того, у постанові Верховного Суду від 27.02.2019р. у справі № 522/25049/16-ц підкреслено, що для підтвердження фактичних шлюбних відносин необхідно з`ясувати передусім, що такі особи мали спільний бюджет і вели спільне господарство, були пов`язані виконанням взаємних прав і обов`язків та спільним побутом, тобто між ними склалися усталені відносини, притаманні подружжю.

Враховуючи викладене, з огляду на докази, надані позивачем, на підтвердження обставин, викладених у позові, треті особи просили суд звернути увагу на те, що відсутні докази на підтвердження того, що у спірний період позивач та померлий були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки в розумінні ст.3 Сімейного кодексу України. Тобто не доведено існування між ними усталених відносин, що притаманні подружжю. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с.80-82).

В судовому засіданні позивач та її представник ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги, просила позов задовольнити.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 , допитаний як свідок в порядку ст.92 ЦПК України, показав, що з 1994 року є сусідом ОСОБА_5 , так як їх квартири АДРЕСА_7 і АДРЕСА_8 , розташовані поряд. Охарактеризував відносини своєї сім`ї з родиною ОСОБА_5 як близькі, сімейні. У ОСОБА_5 не було дітей, і він відносився до них з братом як до рідних онуків, вони безперешкодно ходили до нього в квартиру, а той міг зайти до них квартиру, водив їх у дитячий садок, школу, секції, до себе на роботу, на дачу, до закінчення школи допомагав в покупці взуття, одягу, канцелярського приладдя, допомагав з уроками, називав «онуками», а вони його «онуками», а їх матір ОСОБА_4 «дочкою». Отримуючи пенсію, ОСОБА_5 купував продукти харчування, які віддавав його метрі, яка готувала з них їжу. Разом їх сім`ї проводили свята, святкували дні народження, прогулювались містом. ОСОБА_1 бачив два-три рази, коли повертався з Ізраїля і перетинав лінію розмежування між Україною та так званою «ДНР». ОСОБА_12 представляв її як сусідку, у якої він знаходився у гостях. Останній раз він бував на дачі ОСОБА_5 у 2013 році. В кінці 2017 року він виїхав до Ізраїлю на заробітки. До цього часу ОСОБА_5 мешкав в м. Донецьку по сусідству з його сім`єю, він не бачив в його квартирі ОСОБА_1 , і він не вітав її зі святами. Документи на квартиру, дачу знаходились на руках у ОСОБА_5 , який міг їх забрати з собою. Комунальні послуги міг оплатити кожен з них за дві квартири, що їм належали. Навість пральна машина була придбана ними на дві сім`ї. Він навіть по певного віку не знав, що ОСОБА_5 та його дружина не є йому біологічними бабою та дідом. У кінці 2017 року на початку 2018 року він виїжджав на заробітки до Ізраїлю, повернувшись назад приблизно через 1,5 місяця. У зв`язку з тим, що на території Донецька розпочалась антитерористична операція, ОСОБА_5 з метою отримання пенсії зареєструвався у м. Курахове, куди періодично виїжджав, а потім почав виїжджати на літній сезон на дачу, повертаючись зимою назад в м. Донецьк. Зі слів ОСОБА_5 йому відомо, що в його відсутність приглядати за дачею йому допомагала ОСОБА_1 . Коли перетинання лінії розмежування стало проблемним, ОСОБА_5 міг залишити на дачі або заночувати вдома у ОСОБА_13 у м. Селидове, але завжди приїжджав додому у м. Донецьк. У ОСОБА_5 були проблеми із серцем, і він збирав гроші на операцію, яку йому зробили у м. Києві, однак вона не була успішною і ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Ховала ОСОБА_5 ОСОБА_1 за гроші ОСОБА_5 . ОСОБА_5 хотів бути похованим у м. Донецьку, але ОСОБА_1 не послухала його і здійснила поховання у м. Селидове. Він доглядає квартиру ОСОБА_5 , заміну замків на його вхідній двері не здійснював.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_4 , допитана як свідок в порядку ст.92 ЦПК України, показала, що ОСОБА_5 є власником квартири АДРЕСА_9 , а її сім`я - власниками квартири АДРЕСА_9 . Вона разом із своїм чоловіком та подружжям ОСОБА_14 жили як одна велика сім`я, виховували її синів ОСОБА_15 і ОСОБА_10 . Разом вони снідали, готовили їжу, гуляли з дітьми, оплачували комунальні послуги, прали речі, святкували події. рідні дід та баба її дітей не підтримували з ними відносини, і ОСОБА_5 разом із дружиною замінили їм їх. ОСОБА_5 називав ОСОБА_1 своєю знайомою, якій допомагав по господарству, на дачі. Вона спілкувалась з нею телефоном, але особисто ніколи не бачила. Після смерті ОСОБА_5 її сім`я доглядає за його квартирою. Їй відомо, що ОСОБА_5 реєструвався у м. Курахове як внутрішньо переміщена особа, щоб отримувати пенсію. Вони хотіли поховати ОСОБА_5 поряд з його дружиною, але ОСОБА_1 раніше ним забрала його з Києва і поховала за його власні кошти, що залишились у медичній сестри. ОСОБА_5 виховував її синів з 1993 року, його дружина померла у 2008 році, а її чоловік у 2002 році. ОСОБА_5 постійно мешкав у м. Донецьку, раз на місяць виїжджав в Курахове для отримання пенсії, де проводив час на дачі близько тижня, місяця, влітку міг бувати там частіше. Діти хотіли поховати ОСОБА_5 на батьківщині у м. Донецьку, для чого прилетіли з Ізраїля до м. Селидове, але ОСОБА_1 завадила їм це зробити. Чотири роки тому вона виїхала до Ізраїля, старший син три роки тому, а молодший 2 роки тому.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 , допитаний як свідок в порядку ст.92 ЦПК України, показав, що

знає ОСОБА_5 із самого свого народження, його мати, брат, ОСОБА_5 та його дружина жили однією сім`єю, мали спільний бюджет, їздили відпочивати на дачу в м. Курахово, святкували події. Він був впевнений, шо ОСОБА_5 та його дружина його рідні дід з бабою, він довіряв їм, спілкувався на будь-які теми, розказував про особисте. Крім них у родини ОСОБА_14 нікого не було, вони називали їх з братом онуками. ОСОБА_1 узнав на похоронах ОСОБА_5 . ОСОБА_5 називав ОСОБА_1 своєю знайомою. Вона приїжджала до м. Донецька, збирала підписи мешканців будинку, щоб підтвердити факт проживання разом із ОСОБА_5 . Він ніколи не бачив, що ОСОБА_5 когось запрошував до себе у гості, зокрема й ОСОБА_1 ОСОБА_5 дуже кохав свою дружину, а тому не мав наміру знову одружитися. Вони хотіли поховати ОСОБА_5 в м. Донецьку, для чого прилетіли з Ізраїлю. Документи на майно зберігаються у ОСОБА_1 , так як ОСОБА_5 коли їхав до Києва, - забрав їх із собою.

Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 2 грудня 2020 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог про визнання права власності в порядку спадкування за законом у зв`язку з відмовою від позову в цій частині.

Вислухавши учасників справи, допитавши свідків і дослідивши письмові докази і оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлені такі фактичні обставині та зміст спірних правовідносин.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого 25 лютого 2019 року Селидівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 109 (а.с.7, 17).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина, яка складається з транспортного засобу OPEL Omega, реєстраційний № НОМЕР_1 , що належав йому на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серія НОМЕР_2 , та земельної ділянки площею 0,1109 га, що розташована на території Красненської сільської ради Красноармійського району Донецької області, що належала йому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ДН № 061455 (а.с.16, 24).

Згідно повідомлення приватного нотаріуса Бердянського міського нотаріального округу Чичекової Г.С. від 13.11.2019р. № 542/02-14 після спадкодавця ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , заведено спадкову справу 4 березня 2019 року за № 10/2019.

Із заявою про прийняття спадщини після спадкодавця ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся 4 березня 2019 року за № 23 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; із заявою про прийняття спадщини після спадкодавця ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась ІНФОРМАЦІЯ_6 за № 32 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ; із заявою про відмову від прийняття спадщини на користь ОСОБА_3 після спадкодавця ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся 19 червня 2019 року за № 66 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Із заявою про відзив заяви про прийняття спадщини після спадкодавця ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась 19 червня 2019 року за № 67 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Також ОСОБА_4 було подано 19 червня 2019 року за № 68 заяву про відмову від прийняття спадщини на користь ОСОБА_3 після спадкодавця ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Із заявою про прийняття спадщини після спадкодавця ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась 21 червня 2019 року за № 70 ОСОБА_1 .

Крім того, в спадковій справі № 10/2019 після ОСОБА_5 є рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25 квітня 2019 року (справа № 310/2429/19, 2-о/310/155/19), яке набрало законної сили 28 травня 2019 року, про встановлення факту спільного проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зі спадкодавцем ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_10 , однією сім`єю більше п`яти років до часу відкриття спадщини.

Свідоцтва про право на спадщину за законом або за заповітом видано не було. Заповітів від імені ОСОБА_5 посвідчено не було (а.с.46-48).

Постановою Запорізького апеляційного суду від 8 квітня 2020 року за апеляційною скаргою ОСОБА_1 рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25 квітня 2019 року скасовано, заяву ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , заінтересовані особи Бердянський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, приватний нотаріус Чичекова Г.С., про встановлення факту проживання однією сім`єю залишено без розгляду, заявникам роз`яснено право подати позов на загальних підставах (а.с.52-56, 181-184).

Під спадкуванням відповідно до ст.1216 ЦК України розуміється перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У відповідності до довідки про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції від 19.11.2014р. № , виданої Управлінням соціального захисту населення Селидівської міської ради Донецької області, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 , перемістився в АДРЕСА_4 , реєстрація за цією ж адресою ОСОБА_5 зареєстровано з 23.09.2015р. (а.с.18, 186).

Рішенням Селидівської міської ради від 18.11.2015 № 7/1-28 вулиця Щорса в м. Селидове перейменована у вулицю Сонячна (а.с.189).

Згідно копії акту про проживання, складеного 28 лютого 2019 року головою правління ОСБББ «СОЮЗ-5» в присутності свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , за адресою: АДРЕСА_4 , зареєстрована ОСОБА_13 , 1939р.н. також разом із нею без реєстрації з 2012 року мешкав ОСОБА_5 співмешканець, який помер ІНФОРМАЦІЯ_11 (а.с.19).

У відповідності до копії довідки ОСББ «СОЮЗ-5» № 273 від 28.02.2019р. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 , до дня смерті мешкав за адресою: АДРЕСА_4 . Разом із ним за вищевказаною адресою на час його смерті мешкала співмешканка ОСОБА_1 . Родина мешкала разом, вели сумісне господарство з 2012 року по 2019 рік (а.с.21).

З копії відповіді Селидівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 26.03.2020 № 3565/04 вбачається, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дійсно перебував на обліку в управлінні та отримував пенсію за віком з 01.09.2014р. по ІНФОРМАЦІЯ_12 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис № 109 від 25.02.2019р. Був зареєстрований за адресою6 АДРЕСА_4 . Допомога на поховання була виплачена ОСОБА_1 на підставі наданих копій документів: свідоцтва про смерть, витяг з державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання, паспортних даних отримувача допомоги на поховання (а.с.185).

У відповідь на запит представника позивача Управління соціального захисту населення Селидівської міської ради (лист від 22.03.2020р. вх. № 0842/01-17-04) повідомляє, що 18.11.2014р. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , звернувся до управління із заявою про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб за фактичною адресою проживання, зазначеною в заяві: АДРЕСА_10 .

Відповідно до Порядку оформлення та видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб, затвердженого постановою КМУ від 01.10.2014р. № 509 (зі змінами та доповненнями), заявника було зареєстровано в Єдиній базі даних внутрішньо переміщених осіб та видано довідку про взяття на облік від 18.11.2014р. № .

Із заявою про призначення будь-яких видів державних соціальних допомог ОСОБА_5 до управління не звертався.

13.12.2016р. робочою групою була здійснена перевірка місця фактичного проживання/перебування ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_4 . За результатами перевірки складено акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 13.12.2016р. № 821. На момент проведення перевірки ОСОБА_5 був відсутній, фактичне місце проживання не підтверджено. Йому було залишено повідомлення про необхідність протягом трьох робочих днів з`явитися до управління для проходження фізичної ідентифікації.

14.12.2016р. ОСОБА_5 звернувся до управління для проходження фізичної ідентифікації.

16.12.2016р. робочою групою повторно була здійснена перевірка місця фактичного проживання/перебування ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_4 . На момент проведення перевірки ОСОБА_5 був присутній вдома, про що складено акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 16.12.2016 № 821/1. Фактичне місце проживання підтверджено.

05.06.2019р. на підставі повідомлення Селидівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про громадян, які померли за лютий 2019 року, довідку від 18.11.2014р. № , видану на ОСОБА_5 , було закрито причиною «помер» (а.с.187).

Згідно повідомлення Центру первинної медико-санітарної допомоги Селидівської міської ради від 30.03.2020р. № 01-6/344 ОСОБА_5 , проживав за адресою: АДРЕСА_11 , зареєстрований як вимушено переміщена особа, знаходився під наглядом сімейного лікаря з 23.01.2015р. по 06.02.2019р., помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно записів в амбулаторній картці зареєстровані неодноразові звернення до сімейного лікаря. Консультований травматологом (10.09.2015р.), кардіологом (03.12.2018р.).

останній раз консультований 23.01.2019р., висновок № 1214 и. Київ, Національний інститут серцево-судинної хірургії ім. С.М. Амосова з приводу: хронічна ішемічна хвороба серця. ІХС: Стенокардія напруги 3 ФК. Стан після стентування ПКА в 2000р. в м. Волгоград. Стан після АКШ-2 в 2006р. Комбінована аортальна вада з перевагою стенозу. Градієнт тиску 90 мм. нед.Са + Мітрально-трикуспідальна недостатність (помірна). ГЛАПомірна.ГХ2ст. Сімейним лікарем оглянутий 06.02.2019р. Обстежений лабораторно (аналіз крові загальний, ФГДС). Рекомендовано направити на МСЕК для визначення групи інвалідності та додаткових видів допомоги після лікування в ДУ НІССХ ім. М.М. Амосова ГАМН України.

Помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , лікарське свідоцтво про смерть № 19 у м. Київ НІССХ ім. М.М. Амосова НАМН України (а.с.188).

Позивачем здійснено організацію поховання ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією договору-замовлення № 33 на здійснення організації поховання померлих і надання ритуальних послуг суб`єктами господарювання, укладеного між ОСОБА_1 та КП «Комунальник м. Селидове», копією накладної № 1 від 23.02.2019р., згідно якої ОСОБА_1 понесені витрати на поховання на загальну суму 19000 грн, копією наданого позивачем свідоцтва про поховання № 33, виданого КП «Комунальник м. Селидове», згідно якого ОСОБА_5 похований 23 грудня 2019 року на ділянці № НОМЕР_3 , ряд № 5/14, місце АДРЕСА_12 , про що в Книзі реєстрації поховань та перепоховань померлих громадян зроблений відповідний запис 25.02.219р. за № 33 (а.с.20, 22, 23).

Фотографії, надані позивачем, містять зображення події знайомства позивача з ОСОБА_5 , спільного відпочинку у пансіонатах, родинних святкувань, проведення часу на дачі.

Свідок ОСОБА_17 показала, що знайома з ОСОБА_1 з моменту заселення у будинок, вже майже 45 років. З 2012 року позивач стала проживати з ОСОБА_5 однією сім`єю. Весь час вони були разом, допомагали один одному, вели спільне господарство, мали загальний бюджет, разом працювали біля під`їзду. ІНФОРМАЦІЯ_13 ОСОБА_5 помер і ОСОБА_1 здійснила його поховання у м. Селидове, так як іншої сім`ї у нього не було.

Свідок ОСОБА_18 в суді підтвердила, що працювала разом із ОСОБА_1 з 1991 року. ОСОБА_5 знає з 2012 року часу коли позивач та ОСОБА_5 стали проживати в квартирі ОСОБА_1 . Вони познайомились на курорті, були прекрасною парою. ОСОБА_5 пропонував ОСОБА_1 одружитися, але вона відмовлялась. Разом вони ходили в магазини, на ринок, у банківські установи, їздили на дачу. ОСОБА_5 помер в м. Києві, де йому була зроблена операція на серці, і поховала його ОСОБА_1 у м. Селидове.

З показань свідка ОСОБА_19 вбачається, що є другом ОСОБА_20 , якого знає з 5 років. Довгий час він вважав, що ОСОБА_5 є рідним дідом ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , так як вони разом святкували дні народження, Новий рік, відпочивали на дачі ОСОБА_5 , разом готували їжу, ОСОБА_14 називав хлопців «онуками». Двері квартир були завжди відкриті, і всі могли вільно заходити та виходити в квартири. Він не бачив сторонніх людей в квартирі ОСОБА_5 з 1994 року по день смерті ОСОБА_5 близько з ним не спілкувався. Останній раз бачив його у січні 2019 року, коли той звертався до лікарень.

Як показала в суді свідок ОСОБА_3 , вона вважала, що ОСОБА_22 та ОСОБА_14 є членами однієї сім`ї. Такий висновок вона зробила, так як вони могли вільно приходити один до одного у квартиру, разом робили покупки, святкували дні народження, проводили свята, оплачували комунальні послуги. У 2013 році вона виїхала на навчання до м. Києва, а до цього 1-2 рази на тиждень відвідувала сім`ю ОСОБА_22 . Їй відомо, що ОСОБА_5 був зареєстрований в якості тимчасово переміщеної особи на території України, але часто приїжджав, щоб змінити одяг з літнього на зимовий і навпаки. Зі слів ОСОБА_5 їй відомо, що у нього не було інших родичів крім родина ОСОБА_22 . Останній раз вона бачила ОСОБА_23 на Новий рік (2013-2014р.р.).

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що факт проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_5 однією сім`єю з 2012 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 об`єктивно підтверджений сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів: показаннями свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , письмовими доказами, які суд оцінює як належні та допустимі.

Суд не може погодитись з думкою представника третіх осіб ОСОБА_6 про те, що належним та допустим доказом про фактичне місце перебування ОСОБА_5 мала б бути довідка, видана відділом реєстрації місця проживання Центру надання адміністративних послуг, а не довідка та акт, видані ОСББ «СОЮЗ-5», оскільки відповідно до положення Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 02.03.2016. № 207, поширюються на порядок реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування в Україні, тоді як спадкодавець мав зареєстроване місце проживання в м. Донецьку, а фактичне місце проживання мав за місцем реєстрації позивача.

Посилання представника третіх осіб в якості обґрунтування позиції по справі на постанову Верховного Суду від 27.02.2019р. у справі № 522/25049/16-ц суд знаходить безпідставним, так як дане судове рішення стосується правового режиму майна, набутого жінкою та чоловіком, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, і порядку поділу такого майна згідно ст.74 Сімейного кодексу України.

Показання третіх осіб, які дані ними в якості свідків, а також свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_3 , суд не може прийняти до уваги, так як вони знаходяться у протиріччі з іншими доказами по справі і дані, за думкою суду, з метою спроби отримати матеріальну вигоду у вигляді спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_5 .

Встановлення факту проживання позивача однією сім`єю з померлим ОСОБА_5 більше п`яти років по день її смерті необхідно позивачу для оформлення своїх спадкових справ. Іншого порядку встановлення факту проживання заявниці однією сім`єю із спадкодавцем не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини законом не визначено.

Відповідно до ст. ст.1216, 1258, 1264 ЦК України, керуючись ст. ст.13, 19, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Покровської районної державної адміністрації Донецької області про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , однією сім`єю з 2012 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, повністю або частково до Донецького апеляційного суду через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Згідно п.3 Розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 731-ІХ від 18.06.2020 року під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Дата складання повного судового рішення 14 грудня 2020 року.

Суддя Г.В. Назаренко

Вступна та резолютивна частини рішення складені 2 грудня 2020 року. Повне рішення складене 14 грудня 2020 року.

Суддя Г.В. Назаренко