Справа № 296/5201/14-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" грудня 2020 р.м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Анциборенко Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Гонгало Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Житомирі заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 11.12.2014 у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 11.12.2014 року у справі №296/5201/14-ц позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення коштів задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 320 800,95 грн. і 3208,00 грн. понесених витрат по сплаті судового збору.

22.07.2020 представник відповідача звернувся з заявою про перегляд заочного рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 11.12.2014 та в обгрунтування заяви зазначає, що протягом останніх років відповідач постійно проживає за межами території України. В березні 2020 року відповідач повернувся до України та дізнався про примусове виконання органами ДВС рішення суду. Він не зміг заявити клопотання про виклик свідків, проведення судової будівельно-оціночної експертизи, а також роз`яснити суду безпідставність позовних вимог.

Відповідач не заперечує, що між сторонами існували правовідносини щодо виконання робіт по ремонту квартири, однак, сума перерахованих позивачем коштів була витрачена на будівельні матеріали та оплату робочої сили. Крім того, на розгляді Корольовського районного суду м. Житомира перебувала справа №2-1362 про стягнення з відповідача на користь позивача 216014 грн. і рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 20.05.2014 року у задоволенні позову відмовлено. Вважає, що спроможний довести належними доказами, що у позивача відсутні підстави для стягнення грошових коштів повністю або більшої її частини.

У судовому засіданні відповідач і представник відповідача заяву підтримали з викладених у ній підстав.

Представник відповідача також пояснив, що інформація щодо перетину державного кордону зберігається останні 5 років, відповідач змінив паспорт для виїзду за кордон на новий, тому є лише докази перетину кордону в сторону в`їзду 26.08.2016. Не заперечує, що відповідач отримував судові повістки, а також те, що у судовому засіданні у 2014 році нічого не перешкоджало йому заявляти клопотання про допит свідків і призначення судової будівельно-оціночної експертизи.

Представник позивача подав письмові заперечення на заяву про перегляд заочного рішення (а.с.26-28).

У судовому засіданні просив відмовити у задоволенні заяви за безпідставністю, оскільки про розгляд справи відповідач був обізнаний і особисто був присутній у судових засіданнях 15.09.2014, 30.10.2014. Зазначив, що посилання відповідача на виїзд за кордон не є свідченням неможливості останнього приймати участь в судовому розгляді як особисто, так і через представника. Вважає, що твердження відповідача про постійне проживання за межами території України не підтверджено жодним документом та зазначає, що перебування громадянина за межами України навіть після відкриття безвізового режиму не може перевищувати 180 днів, тому якщо ОСОБА_1 знаходився за кордоном на дату ухвалення заочного рішення, то в найближчий час після ухвалення заочного рішення він мав повернутись в Україну та ніщо не перешкоджало йому поцікавитись розглядом справи, а не чекати 6 років. Зазначене свідчить про зловживання відповідачем процесуальними правами, оскільки лише відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на майно відповідача призвело до подання заяви про перегляд заочного рішення.

Також зазначає, що відповідач не надає суду жодних нових доказів, які мали б істотне значення для правильного вирішення справи.

Заслухавши пояснення відповідача, представника відповідача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява про перегляд заочного рішення задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Згідно ч.3 ст.287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: залишити заяву без задоволення; скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Відповідно до положень ч.1 ст.288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Тобто, для скасування заочного рішення необхідна наявність одночасно двох умов.

Як вбачається з матеріалів справи №296/5201/14-ц відповідач ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с.39, 47), які направлялися за адресою проживання відповідача, зареєстрованою у встановленому порядку (а.с.33), а також особистими підписами у розписці про наступний розгляд справи (а.с.41, 44). При цьому, доказів про поважність причин неявки у судові засідання 25.11.2014 та 11.12.2014 відповідачем не надано як під час розгляду справи, так і під час розгляду заяви про перегляд заочного рішення.

Крім того, для скасування заочного рішення необхідно встановити не лише поважність причин неявки відповідача у судове засідання, в якому було ухвалене заочне рішення, а й те, що його аргументи щодо обставин справи впливали на правильне її вирішення. Однак відповідач жодних належних і допустимих доказів, що мають істотне значення для правильного вирішення справи, суду не надав. При цьому судом оглянуто матеріали цивільної справи №296/8770/13-ц, у якій містяться незавірені належним чином ксерокопії квитанцій, у тому числі фіскальних чеків без зазначення прізвищ осіб, яким вони видавалися.

Отже визначені ч.1 ст.288 ЦПК України підстави для скасування заочного рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 11.12.2014 року відсутні, тому заява задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.4 ст.287 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.286, 287 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 11.12.2014 у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н. М. Анциборенко