Справа № 638/3617/19
Провадження № 2/638/1608/20
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

23.01.2020 Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - Штих Т.В.,

секретаря - Бадран В.Р.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,-

встановив:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом, у якому просить суд стягнути з відповідача, ОСОБА_2 , кошти, сплачені на виконання Договору найму жилого приміщення від 17.05.2017р. у розмірі 10 000 (десяти тисяч) грн., кошти, сплачені у якості ріелторської винагороди у розмірі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) грн. та моральну шкоду у розмірі 5 000 (п`яти тисяч) грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 17.05.2017 р. між ним та відповідачем був укладений Договір найму житлового приміщення (далі - Договір), на підставі якого відповідач надала позивачу в тимчасове та платне користування трикімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на строк з 17.05.2017 року по 17.11.2017 року з можливістю продовження.

П. 4.2. Договору встановлено, що його дострокове припинення можливе лише за згодою сторін, з попередженням іншої сторони не менш ніж за місяць. Відповідно до п.п. 2.1 та 2.4 встановлено, що орендна плата складає 5000 грн. за місяць, та 10 000 грн. вноситься при оформленні договору наймодавцю в якості оплати за перший та останній місяць проживання.

17 травня 2017 року при оформленні договору ОСОБА_1 було сплачено 2 500 грн. в якості ріелтерської винагороди відповідно до акту прийому виконаних робіт та 10 000 грн. в якості оплати за перший та останній місяць проживання. У червні, липні, серпні та вересні відповідно до умов договору позивач вчасно сплачував орендну плату та комунальні платежі, про що свідчать банківські виписки.

Останній платіж було зроблено позивачем 18.09.2017 р., а наступного дня, 19.09.2017 р. відповідач без повідомлення замінила замок на вхідних дверях, чим унеможливила доступ до квартири, в якій залишилися речі позивача.

Вимоги позивача надати доступ до житла, хоча б для того, щоб забрати свої речі, відповідач проігнорувала.

Як позивачу стало відомо пізніше, 1 жовтня 2017 року відповідач уклала Договір найму цього ж житлового приміщення з ОСОБА_3 , чим порушила умови договору, оскільки відповідно до п. 4.2 Договору дострокове його розірвання можливе лише за згодою сторін з попередженням іншої сторони не менше ніж за місяць, чого не було зроблено.

Результатом такої поведінки відповідача стало те, що заплативши за наступний місяць за користування житлом, наймач, ОСОБА_1 , був фактично позбавлений можливості ним користуватися, оскільки наймодавець, ОСОБА_2 , замінила замки на вхідних дверях, не повідомивши позивача про свої наміри розірвати договір найму.

Отже, ОСОБА_1 вніс плату за користування житлом за період з 18.09.2017р по 18.10.2017р., але був фактично позбавлений можливості ним користуватися. В результаті цього, наймодавець, ОСОБА_2 , протиправно набула кошти у розмірі 10 000 грн., оскільки за період з 18.09.2017р по 18.10.2017р. наймач, ОСОБА_1 , сплатив двічі: 5000 грн. під час оформлення договору та 5000 грн. - 18.09.2017р. Крім цього, позивач вважає, що ріелторська винагорода, яка була ним сплачена також підлягає відшкодуванню відповідачем, оскільки саме через її протиправні дії ОСОБА_1 змушений був шукати нове житло.

На вимогу позивача повернути протиправно набуті кошти у розмірі 10 000 грн., ріелторську винагороду у розмірі 2 500 грн., а також майно, яке залишилося у квартирі, відповідач відповіла відмовою у досить грубій формі, а в подальшому всі звернення позивача були нею проігноровані.

В судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача, надала заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, в порядку ст. 280-282 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.821 ЦК України, договір найму житла укладається на строк, встановлений договором.

17 травня 2017 року між позивачем, ОСОБА_1 , та відповідачем, ОСОБА_2 , був укладений Договір найму житлового приміщення (далі - Договір), на підставі якого відповідач надала позивачу в тимчасове та платне користування трикімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на строк з 17.05.2017 року по 17.11.2017 року з можливістю продовження.

Відповідно до акту здачі-приймання виконаних робіт від 17.05.2017 р., позивач сплатив послуги ріелтора у розмірі 2 500 грн.

Відповідно до п. 2.1 договору розмір плати за користування житлом складає 5 000 грн. на місяць.

Відповідно до п. 2.4. наймач вносить наймодавцю грошову суму у розмірі 10 000 грн. в якості оплати за перший та останній місяць проживання.

Відповідно до п. 4.1. Договору він діє з 17.05.2017 р. по 17.11.2017 р.

П. 4.2. Договору встановлено, що його дострокове припинення можливе лише за згодою сторін, з попередженням іншої сторони не менш ніж за місяць.

Відповідно до банківської виписки останній платіж за договором позивач вчинив 18.09.2017 р., а 01.10.2017 р. відповідач уклала новий договір оренди квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з іншим наймачем, не попередивши позивача.

Внаслідок чого, за період з 18.09.2017р по 18.10.2017р. позивач сплатив двічі: 5000 грн. під час оформлення договору, в якості плати за останній місяць проживання та 5000 грн. - 18.09.2017р., після чого, з 01.10.2017 р. був фактично позбавлений можливості користуватися житлом.

Таким чином, з вищевикладеного вбачається, що відповідачем були порушені умови договору оренди.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків серед юридичних фактів є, зокрема, договори та інші правочини.

Статтею 810 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) житла одна сторона, власник житла (наймодавець), передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату .

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 820 ЦК України розмір плати за користування житлом встановлюється у договорі найму житла. Наймач вносить плату за користування житлом у строк, встановлений договором найму житла.

Згідно з ч. 1 ст. 821 ЦК України договір найму житла укладається на строк, встановлений договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 825 ЦК України Договір найму житла може бути розірваний за рішенням суду на вимогу наймодавця у разі: 1) невнесення наймачем плати за житло за шість місяців, якщо договором не встановлений більш тривалий строк, а при короткостроковому наймі - понад два рази; 2) руйнування або псування житла наймачем або іншими особами, за дії яких він відповідає.

Згідно ч.1 ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Отже, при підписанні договору сторони, будучи вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору уклали договір оренди найму житлового приміщення (квартири) від 17.05.2017 р. та погодили всі пункти договору, зокрема п.п. 4.1, 4.2, якими встановлено, строк дії договору та можливість його дострокового розірвання лише за згодою сторін з попередженням іншої сторони не менше ніж за місяць.

Крім того, відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких позивач зазнав у зв`язку з неможливістю користуватися житлом, яке вже було ним оплачене, необхідністю пошуку нового житла, неодноразовою відмовою відповідача у грубій формі повернути кошти.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно з п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 2 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 5ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Аналізуючи вищевикладені доводи в їх сукупності, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Відповідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому судові витрати слід стягнути з відповідача

Враховуючи викладене, керуючись ст. 4, 7, 12, 13, 76, 89, 141, 258, 263, 265, 273, 274, 280-289 ЦПК України, ст. 23, 526, 628, 629, 651, 810, 820, 821, 825, ЦК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів - задовольнити

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти, сплачені на виконання Договору найму жилого приміщення від 17.05.2017р. у розмірі 10 000 (десяти тисяч) грн. та кошти, сплачені у якості оплати послуг ріелтора у розмірі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) грн. та моральну шкоду у розмірі 5 000 (п`яти тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 60 коп.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Роз`яснити сторонам у справі, що згідно з вимогами ч. 1 ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Тобто суб`єктом подання заяви про перегляд заочного рішення є виключно відповідач, а не інші особи, які беруть участь у справі. Повторне заочне рішення сторони можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивачем апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення буде виготовлений до 03 лютого 2020 року.

Суддя : Штих Т.В.