Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
справа №936/948/20
Провадження № 2/936/235/2020
11.12.2020 смт. Воловець
Воловецький районний суд Закарпатської області в складі
головуючого судді: Пвлюк С.С.,
при секретарі с/з Собран Ю.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Воловець цивільну справу за позовом законного представника ОСОБА_1 в інтересах неповнолітніх позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Воловецької селищної ради про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю, -
В С Т А Н О В И В :
законний представник ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом в інтересах неповнолітніх позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю.
Позов мотивовано тим, що неповнолітні діти ОСОБА_2 та ОСОБА_3 разом зі своєю матір`ю ОСОБА_4 та дідом ОСОБА_5 з часу свого народження проживали в житловому будинку АДРЕСА_1 . Дід неповнолітніх дітей ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мити дітей ОСОБА_4 . Згідно розпоряджень голови Воловецької державної адміністрації №7 та №10 від 17.01.2019 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надано статус дитини-сироти. Відповідно до розпоряджень голови Тячівської районної адміністрації №52-53 від 06.02.2019 року опікуном ОСОБА_2 та ОСОБА_3 призначено їх тітку ОСОБА_1 . Після смерті матері неповнолітні діти звернулися до нотаріуса із заяви про прийняття спадщини, однак виявилося, що документи про право власності на житловий будинок відсутні. Згідно по господарської книги Воловецької селищної ради за 1988 рік в житловому будинку зареєстрований ОСОБА_6 , який помер до того часу як в будинку стали проживати мати та дід неповнолітніх дітей. Позивачі стали добросовісними володільцями чужого майна, відкрито ним користувалися на протязі понад десять років.
Представник позивачів в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує повністю та просить такий задовольнити.
Представник відповідача Воловецької селищної ради у судове засідання не з`явився, однак звернувся до суду із заявою, в якій щодо задоволення позову не заперечує та просить справу розглядати у відсутності представника.
У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити.
Предметом спору є визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.
Спірні відносини є цивільними правовідносинами і регулюються нормами цивільного законодавства, ст. 47 Конституції України; ст.ст. 328, 344, 392 ЦК України, відповідно до яких кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Судом встановлено, що неповнолітні діти ОСОБА_2 та ОСОБА_3 разом зі своєю матір`ю ОСОБА_4 та дідом ОСОБА_5 з часу свого народження проживали в житловому будинку АДРЕСА_1 .
Дід неповнолітніх дітей ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мити дітей ОСОБА_4 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 ).
Згідно розпоряджень голови Воловецької державної адміністрації №7 та №10 від 17.01.2019 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надано статус дитини-сироти.
Відповідно до розпоряджень голови Тячівської районної адміністрації №52-53 від 06.02.2019 року опікуном ОСОБА_2 та ОСОБА_3 призначено їх тітку ОСОБА_1 .
Після смерті матері неповнолітні діти звернулися до нотаріуса із заяви про прийняття спадщини, однак виявилося, що документи про право власності на житловий будинок відсутні. Згідно по господарської книги Воловецької селищної ради за 1988 рік в житловому будинку зареєстрований ОСОБА_6 , який помер до того часу як в будинку стали проживати мати та дід неповнолітніх дітей. Позивачі стали добросовісними володільцями чужого майна, відкрито ним користувалися на протязі понад десять років.
Як вбачається із повідомлення Воловецької селищної ради за №784 від 04.11.2020 року, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 як безхазяйне нерухоме майно селищною радою не визнавався.
Згідно довідки Воловецької селищної ради за №755 від 23.10.2020 року ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та її неповнолітні діти ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживали в житловому будинку АДРЕСА_1 з 2008 року.
Так, згідно ч.1 ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває права власності на це майно (набувальна давність).
Відповідно до п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила ст.344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.
На підставі ч.4 ст.344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.
Відповідну до ст.16 ЦК України визнання права с одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Як роз`яснено у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» та відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК України)
Матеріалами справи підтверджується факт набуття ОСОБА_2 та ОСОБА_3 права власності за набувальною давністю, оскільки вони добросовісно і відкрито користуються нерухомим майном на протязі більше 10 років, отже визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.
У відповідності до вимог ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає, позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.
На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст.10, 11, 60, 206, 209, 213-215 ЦПК України, -
позов законного представника ОСОБА_1 в інтересах неповнолітніх позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Воловецької селищної ради про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності в порядку набувальної давності на садибу, яка розташована в АДРЕСА_1 .
Рішення може бути оскаржене до Закарпатського апеляційного суду через Воловецький районний суд Закарпатської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне найменування сторін:

позивачі:

ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН№ НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 )

ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН№ НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 )

відповідач: Воловецька селищна рада (, вул.Пушкіна, 7 смт.Воловець Закарпатська область).

Повний текст рішення виготовлено 16.12.2020 року.

Суддя: Павлюк С.С