ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 грудня 2020 року
м. Харків
Справа № 642/3465/20
Провадження № 22-ц/818/4948/20
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого Кругової С.С.,
суддів Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,
за участю секретаря Каплоух Н.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа: Квартирно експлуатаційний відділ міста Харкова про визнання права на постановку на квартирний облік для отримання житла військовослужбовцем, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , який діє і інтересах ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 10 серпня 2020 року,-
в с т а н о в и в:
У липня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , треті особи: Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харкова в якому просив зобов`язати Харківський обласний військовий комісаріат поставити його на облік для отримання жилого приміщення для постійного проживання, як військовослужбовця запасу, який потребує поліпшення житлових умов.
В обґрунтування своїх вимог зазначав, що 01 серпня 1994 року був призваний на військову службу в Збройні Сили України, яку проходив у різних частинах, на різних посадах. Вказує, що 05.08.2019 наказом командувача військової частини НОМЕР_1 №73 він виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення на основі наказу командувача Повітряних Сил України (по особовому складу) від 15 червня 2019 року № 303, звільнений в запас відповідно до п. «а» ( у зв`язку з закінченням строку контракту) п.2 ч.5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з вислугою у календарному обчисленні 25 років 00 місяців 04 дні, та направлений для зарахування на військовий обік до Вовчанського РВК Харківської області.
За час проходження військової служби у Збройних силах України, він перебував на обліку як особа, яка потребує поліпшення житлових умов , в житлових комісіях військових частин та гарнізонів з 30.08.1999 року по 20.09.2019 року. Житлом у період проходження служби ні він, ні члени його родини не були забезпечені. На теперішній час він разом зі своєю сім`єю (дружина та дві доньки) проживає в АДРЕСА_1 на житловій площі родичів, житловою площею не забезпечений.

За таких обставин позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо зарахування його на житловий облік для отримання жилого приміщення для постійного проживання як військовослужбовець запасу, який потребує поліпшення житлових умов, проте 22.05.2020 року була отримана відповідь про відмову в постановки на облік з посиланням на п. 9 ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», п.29 Постанови КМУ від 03 серпня 2006 року №1081 «Про затвердження Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями», якими передбачено, що військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно -експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.

ОСОБА_1 вважає таке рішення протиправним, оскільки чинним законодавством України передбачено обов`язок держави забезпечувати військовослужбовців, а тим паче ветеранів військової служби, що віддали більше 20 років свого життя служінню своїй Вітчизні, постійним житлом, а він з родиною досі ніяким житлом не забезпечений.

У скарзі також посилається на норми Конституції України та ЗУ «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і інших осіб та їх соціальний захист», ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», наголошуючи на тому, що відповідно до положень вказаних нормативних актів передбачено, що військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення.

Підсумовуючи, вказує, що рішення Харківськовго обласного військового комісаріату м. Харкова про відмову у поставленні ОСОБА_1 на чергу для поліпшення умов, суперечить вимогам чинного законодавства.
Рішенням Ленінського районного суду Харківської області від 10 серпня 2020 року позов задоволено.
Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) поставити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 ) на облік для отримання жилого приміщення для постійного проживання, як військовослужбовця запасу, який потребує поліпшення житлових умов.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що на час звільнення у запас позивач мав стаж військової служби понад 20 років, та був зарахований на квартирний облік з 30 серпня 1999 року до 20 вересня 2019 року, постійним житлом не забезпечувався та керуючись положеннями ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» дійшов висновку, що в даному випадку відсутні підстави для зняття його з квартирного обліку.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням, ОСОБА_2 , який діє і інтересах ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 10 серпня 2020 року та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги зазначає, що позивача було звільнено у запас у зв`язку з закінченням контракту, та наголошує, що єдиною умовою за якою ОСОБА_1 можна було залишити на обліку громадян, які потребуються поліпшенням житлових умов у Харківському обласному військовому комісаріаті це розформування військової частини. На час звільнення позивача з військової служби військова частина НОМЕР_1 не розформована. На підставі викладеного позивачу листом від 03.03.2020 року № 347/ ЖК було повідомлено про відсутність підстав для постановки останнього на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов.
У своїй скарзі представник відповідача також зазначає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується тільки на тому факті, що позивач має право на отримання житла, та вважає, що судом не взято до уваги положення чинного законодавства з цього приводу, зокрема положення п. 9 ст. 12 ЗУ «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»
23 жовтня 2020 року від позивача, ОСОБА_1 , в порядку ст. 360 ЦПК України надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній зазначає, що доводи апеляційної скарги суперечать вимогам чинного законодавства. Вважає, рішення Ленінського районного суду м. Харкова законним, оскільки ухвалюючи його, суд першої інстанції керувався положеннями законодавства щодо обов`язку Держави забезпечувати її військовослужбовців, а тим паче ветеранів військової служби, що віддали більше 20 років свого життя служінню Вітчизні, постійним житлом. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Так, судом апеляційної інстанції встановлено наступні фактичні обставини та правовідносини сторін.
З матеріалів справи вбачається, що позивач з 1 серпня 1994 року проходив військову службу в Збройних Силах України в різних військових частинах, на різних посадах.

З витягу з протоколу № 142 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 25.04.2017 вбачається, що прийнято рішення про постановку майора ОСОБА_1 на квартирний облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов при військовій частині А 1880 складом 4 особи в загальну чергу з 30 серпня 1999 року, як такого, що житлом не забезпечений.

З довідки командира військової частини НОМЕР_1 від 22.03.2017 № 87 вбачається, що на утримання майора ОСОБА_1 знаходиться сім`я у складі: жінка- ОСОБА_3 , 1978 р.н., донька- ОСОБА_4 , 2001 року народження, донька ОСОБА_5 , 2013 року народження.

05.08.2019 наказом командувача військової частини НОМЕР_1 №73 він виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення на основі наказу командувача Повітряних Сил України (по особовому складу) від 15 червня 2019 року № 303, звільнений в запас відповідно до п. «а» ( у зв`язку з закінченням строку контракту) п.2 ч.5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з вислугою у календарному обчисленні 25 років 00 місяців 04 дні, та направлений для зарахування на військовий облік до Вовчанського РВК Харківської області.

Згідно з довідкою про перебування на обліку № 517/Ї6.1-1089 від 02.10.2019 начальника Київського квартирно-експлуатаційного управління, ОСОБА_1 під час проходження служби, перебував на обліку як особа, яка потребує поліпшення житлових умов, в житлових комісіях військових частин та гарнізонів з 30.08.1999 року по 20.09.2019 року. Житлом у період проходження служби ні він, ні члени його родини не були забезпечені.

Згідно з довідками про забезпечення житлом № 517/6228 від 30.09.2019 начальника Київського квартирно-експлуатаційного управління, № 73 від 10.01.2017 командира військової частини НОМЕР_4 , № 74 від 10.01.2017 ТВО начальник ка КЕВ м. Запоріжжя, № 9/9-2351 від 24.03.2014 командира військової частини НОМЕР_5 ,№ с176 житлової групи Самбірської КЕЧ району , №202 від 17.11.2008 ТВО командира військової частини НОМЕР_6 ОСОБА_1 під час проходження служби жиле приміщення не отримував, житлом за рахунок Міністерства оборони не забезпечувався.

З картки обліку житлових приміщень, наданих військовослужбовцю ОСОБА_1 вбачається, що 30.08.1999 року він поставлений на квартирний облік, а 20.09.2019 знятий з квартирного обліку на підставі протоколу № 184 від 20.09.2019.

25 лютого 2020 року позивач подав заяву військовому комісару ІНФОРМАЦІЯ_1 з проханням поставити його та членів його родини на житловий облік, як особу, яка потребує поліпшення житлових умов.
Листом № 347/ЖК від 03.03.2020 військового комісара Харківського обласного військкомату позивача повідомлено про відмову у постановці на квартирний облік з посиланням на те, що правові підстави для задоволення заяви відсутні, оскільки його звільнено запас у зв`язку з закінченням строку контракту. Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який також встановлює єдину систему їхсоціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який також встановлює єдину систему їхсоціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Законом України від 24 червня 2004 року № 1865-IV «Про внесення змін до статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який набрав чинності 01 січня 2005 року, стаття 12 вказаного Закону викладена в новій редакції.
Так, згідно з частиною першою статті 12 цього Закону в редакції, чинній на момент зняття позивача з обліку, держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
На виконання приписів вищевказаної статті постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року за № 1081 було затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями.
Відповідно до положень пункту 24 цього Порядку військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини; у рішенні зазначаються дата зарахування на облік, склад сім`ї, підстави для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, в першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списків осіб, що користуються правомпершочергового або позачергового одержання житлових приміщень, а в разі відмови в зарахуванні на облік - підстави відмови з посиланням на відповідні норми законодавства. Позивач поставлений на облік для поліпшення житлових умов 30 серпня 1999 року.
Пунктом 9 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції, чинній на момент зняття позивача з обліку, передбачено, що військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.
Аналогічні приписи закріплені й в пункті 29 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями.
Дія пункту 9 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» безпосередньо пов`язується із тим, з якої саме з підстав, зазначених у частині шостій статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військовослужбовець звільнений у запас чи у відставку.
Пунктом 30 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями в редакції, чинній на момент зняття позивача з обліку, передбачено, що військовослужбовці знімаються з обліку у разі: поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; в інших випадках, передбачених законодавством.
Наказом Міністерства оборони України від 30 листопада 2011 року №737 затверджено Інструкцію про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 10 січня 2012 року за № 24/20337.
Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 1.4 наведеної Інструкції військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання. Військовослужбовці, що перебували на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, до 1 січня 2005 року (набрання чинності Законом України від 24 червня 2004 року № 1865-IV «Про внесення змін до статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»), забезпечуються жилими приміщеннями для постійного проживання відповідно до раніше встановленого законодавством порядку - без врахування вислуги на військовій службі.
Відповідно до абзацу 1 пункту 2.17 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 січня 2012 року за № 24/20337, в редакції, чинній на момент зняття позивача з обліку, військовослужбовці, зараховані на квартирний облік після набрання чинності Законом України від 24 червня 2004 року № 1865-IV Про внесення змін до статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», які мають вислугу на військовій службі менше ніж 20 років, у разі звільнення з військової служби за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів та неможливістю проходити військову службу, залишаються на цьому обліку до отримання жилого приміщення для постійного проживання.
Згідно ж з пунктом 2.18 цієї ж Інструкції військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, знімаються з обліку за місцем служби (за місцем звільнення з військової служби) у разі: поліпшення житлових умов, унаслідок чого зникла потреба в наданні житла; переміщення військовослужбовця до нового місця служби в інший населений пункт; звільнення з військової служби за підставами, не зазначеними в абзаці першому пункту 2.16 цього розділу; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; звільнення в запас або відставку до досягнення 20 років вислуги на військовій службі особами, які зараховані на облік після 01 січня 2005 року (крім випадків, вказаних у пункті 2.17 цього розділу); обрання для місця проживання іншого населеного пункту особами, які звільнені у запас або у відставку; в інших випадках, передбачених законодавством.
Статтею 47 Конституції України встановлено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.
Пунктом 1 частини другої статті 40 ЖК України визначено, що громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадку поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення.
Встановивши, що при зарахуванні Ізосімова у чергу на отримання житла у 1999 році та перебування його на квартирному обліку, вислуга років у Збройних Силах на момент звільнення становила 25 років 00 місяців 4 дні, на момент звільнення перебував на обліку для поліпшення житлових умов, підстави, визначені законом для зняття з обліку потребуючих поліпшення житлових умов не настали, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач підлягає поновленню на обліку військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов та перебувають на обліку.
Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №639/302/18-ц (провадження № 61-1618св19).
Частиною 4 ст. 263 ЦПК України встановлено що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Доводи апеляційної скарги, що єдиною підставою для залишення позивача на квартирному обліку є розформування військової частини, судова колегія відхиляє, оскільки ці доводи не узгоджуються з нормами матеріального права, якими суд першої інстанції обґрунтував своє рішення.
Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, що ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» гарантовано надання військовослужбовцям, які мають вислугу в сукупності 20 років і більше жилого приміщенням для постійного проживання або за їх бажанням грошової компенсації. Зазначені вимоги не були виконані, у зв`язку з цим позивач має право залишитись на квартирному обліку.
Отже, суд першої інстанції, на підставі належної оцінки зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, правильно застосував норми матеріального права до спірних правовідносин, у зв`язку з чим дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.
За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити без задоволення.
Рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 10 серпня 2020 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий С.С. Кругова

Судді Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова
повний текст постанови
складено 14 грудня 2020 року