КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2020 року

м. Київ

Головуючий суддя у 1 інстанції - Букіна О.М.

справа № 760/29092/18

провадження № 22-ц/824/2563/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом`янського суду м. Києва від 10 червня 2019 року по справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» до ОСОБА_1 стягнення шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2018 року позивач ПрАТ СК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача, який мотивував тим, що 14 грудня 2016 року між ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та Іноземним підприємством «Ретал Україна» був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту №064951, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб марки «Шевроле», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Посилався, що 04 січня 2017 року в м. Києві по вул. Сосюри, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля марки «Мітцубісі», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який належить ОСОБА_2 , та автомобіля марки «Шевроле», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 . Вказана ДТП сталася внаслідок порушення ПДР відповідачем ОСОБА_1 , який керуючи автомобілем «Мітцубісі», під час руху не впевнився в безпечності і виконуючи маневр на стоянці не помітив припаркований поблизу автомобіль «Шевроле» і допустив зіткнення із автомобілем «Шевроле». Внаслідок зазначеної ДТП транспортний засіб «Шевроле» зазнав механічних пошкоджень.

Вина ОСОБА_1 у порушенні ПДР і скоєнні правопорушення за статтею 124 КУпАП стверджується постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 20 лютого 2017 року.

Вказував, що згідно з рахунком-фактурою №СФ-0000001 від 05 січня 2017 року вартістю відновлюваного ремонту автомобіля «Шевроле» становить 11385,60 грн. Позивач, виконуючи свої обов`язки перед страхувальником, на підставі страхового акта №8 від 17 січня 2017 року та умов договору страхування виплатив йому страхове відшкодування у розмірі 10539,60 грн, яке ПрАТ «УСК«Княжа Вієнна Іншуранс Груп» було відшкодовано потерпілому.

Разом з тим, позивач зазначив, що цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «Провідна» відповідно до полісу № НОМЕР_3 .

У зв`язку з чим, позивач звернувся до страхової компанії відповідача із заявою про відшкодування шкоди, за результатами розгляду якої ПрАТ «СК «Провідна» виплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі 5918,99 грн.

Позивач вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума недоплаченого страхового відшкодування в розмірі 4674,61 грн.

У зв`язку із наведеним просив стягнути із відповідача на його користь відшкодування витрат у розмірі 4674, 61 грн та 1762 грн судових витрат.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 10 червня 2019 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на відшкодування понесених витрат по виплаті страхового відшкодування у розмірі 4674, 61 грн та судовий збір у розмірі 1762 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду відповідач ОСОБА_1 07 серпня 2019 року звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі та стягнути з ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» судовий збір у розмірі 2643 грн, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, їх недоведеність, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Скарга вмотивована тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Скаржник зазначає, що в оскаржуваному рішенні не зазначено, які дії відповідача з огляду на вимоги статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» надають позивачу право на подання регресного позову.

Зазначає, що у порушення статті 190 ЦПК України судом йому не було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі, копії позовної заяви та доданих до неї документів, внаслідок чого відповідач був позбавлений можливості своїми процесуальними правами, передбаченими статтею 43 ЦПК України.

У доводах апеляційної скарги також вказує, що судом не було встановлено реального розміру шкоди, що підлягала відшкодуванню, та не встановлено причини, за якої страхове відшкодування ПрАТ СК Провідна було виплачено лише 5918,99грн, а не 10539,60 грн

Позивач ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» подав відзив на апеляційну скаргу, де вказав що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення і правомірно задовольнив його позов, а доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є безпідставними і надуманими, не ґрунтуються на вимогах закону, не спростовують висновків суду.

Згідно із частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки в даній справі ціна позову становить 4674,61 грн, що менше ста розмірів прожиткового мінімуму, і дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів частини 13 статті 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що позивач ПрАТ Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», як страховик за договором добровільного страхування, відшкодував власнику автомобіля марки «Шевроле», шкоду завдану з вини відповідача ОСОБА_1 , отже відбулась заміна осіб у зобов`язанні(суброгація) і у позивача виникло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки.

При цьому суд виходив з того, що шкода завдана з вини відповідача ОСОБА_1 внаслідок порушення останнім правил дорожнього руху при керуванні джерелом підвищеної небезпеки, що знаходиться у причинному зв`язку із завданням шкоди, а тому саме він має нести відповідальність за завдані збитки.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Згідно із статтею 1166 ЦК України шкода завдана майну особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За положенням статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку, якщо ця особа не доведе, що шкода виникла внаслідок непереборної сили або з умислу потерпілого.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (стаття 1192 ЦК).

Відповідно до статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, мала до особи, відповідальної за завдані збитки у деліктному зобов`язанні, що виникло внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Судом встановлено, що 14 грудня 2016 року між ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та Іноземним підприємством «Ретал Україна» був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту № 064951, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб марки «Шевроле», державний номерний знак НОМЕР_1 та за яким позивач застрахував майнові інтереси, пов`язані із експлуатацією автомобіля.

04 січня 2017 року в м. Києві по вул. Сосюри, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля марки «Мітцубісі», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який належить ОСОБА_2 та автомобіля марки «Шевроле», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 . Вказана ДТП сталася внаслідок порушення ПДР відповідачем ОСОБА_1 , який керуючи автомобілем «Мітцубісі», під час руху не впевнився в безпечності і виконуючи маневр на стоянці не помітив припаркований поблизу автомобіль «Шевроле» і допустив зіткнення із автомобілем «Шевроле». Внаслідок зазначеної ДТП транспортний засіб «Шевроле» зазнав механічних пошкоджень.

Вина ОСОБА_1 у порушенні ПДР і скоєнні правопорушення за статтею 124 КУпАП стверджується постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 20 лютого 2017 року, про накладення штрафу у розмірі 340 грн.

Відповідно до рахунку-фактури №СФ-0000001 від 05 січня 2017 року вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Шевроле» становить 11385,60 грн. Позивач, виконуючи свої обов`язки перед страхувальником, на підставі страхового акта №8 від 17 січня 2017 року та умов договору страхування виплатив йому страхове відшкодування у розмірі 10539,60 грн, яке ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» було відшкодовано потерпілому.

Відповідно до акта огляду транспортного засобу (дефектна відомість) від 05 січня 2017 року, рахунку № НОМЕР_4 від 17 січня 2017 року, ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» затверджено страховий акт №08 від 17 січня 2017 року про виплату Іноземному підприємству «Ретал Україна» страхового відшкодування в сумі 10 593, 60 грн.

На виконання умов договору добровільного страхування страховик ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» виплатила страхувальнику на підставі страхового акта №08 від 17 січня 2017 року страхове відшкодування у розмірі 10 593, 60 грн.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована ПрАТ «СК «Провідна» відповідно до полісу № НОМЕР_3 , яка за зверненням позивача перерахувала страхове відшкодування у розмірі 5 918,99 грн. Залишок страхового відшкодування залишився невідшкодованим.

За таких обставин з огляду на заміну осіб у зобов`язанні (суброгація) і наявність у позивача права зворотної вимоги до ОСОБА_1 як винуватця ДТП відповідального за завдані збитки, суд першої інстанції вірно задовольнив позов страховика ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» і стягнув на його користь невідшкодовану суму страхової виплати, оскільки позивачем доведені розмір та підстави для такого відшкодування.

Оскільки ПрАТ «СК «Провідна» частково перерахувала страхове відшкодування у розмірі у розмірі 5 918, 99 грн, а залишок страхового відшкодування становить 4 674, 61 грн, позивач обґрунтовано звернувся до суду із даним позовом до відповідача.

Відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за обов`язковим страхуванням страховик у зв`язку з пошкодженням автомобіля відшкодовує лише витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом автомобіля з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Саме тому страховик ОСОБА_1 за полісом № АІ9163850 ПрАТ «СК «Провідна» перерахував позивачу вартість збитку в розмірі 5 918, 99 грн.

В той же час, відповідно до положень частини 2 статті 22 ЦК України збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Згідно із частиною 2 статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з роз`ясненнями пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6 при визначені розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, судам слід враховувати, що потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди.

Отже, стаття 1192 ЦК України чітко вказує на те, що розмір заподіяних потерпілій особі збитків визначається в тому числі відповідно до реальної вартості виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, що у свою чергу свідчить про обґрунтованість судового рішення щодо стягнення на користь ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» невідшкодованої суми страхової виплати.

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, висловленою у постановах від 24 жовтня 2018 року у справі № 356/1733/16-ц та від 06 грудня 2018 року у справі № 477/2154/16-ц. При розгляді цих справ Верховний Суд, залишаючи судові рішення без змін вказав, що суди правильно стягнули із винуватця ДТП на користь страховика за договором добровільного страхування (суброгація) різницю між вартістю матеріального збитку, що сплачений страховиком за договором обов`язкового страхування, та вартістю відновлювального ремонту, що відповідає фактичному розміру шкоди.

Окрім того, вказані висновки узгоджуються з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постановах від 10 лютого 2016 року у справі № 6-2878цс15, від 17 лютого 2016 року у справі № 6-2471цс15, від 21 грудня 2016 року у справі № 6-2097цс16.

Доводи скарги про те, що судом не встановлено реальний розмір шкоди, яка підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача, безпідставні.

Відповідно до частини 1, 3 та 4 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Позивачем розмір завданої потерпілому шкоди підтверджено доказами, які відповідачем не спростовані.

Колегія суддів вважає також необґрунтованими посилання в апеляційній скарзі на те, що відсутні підстави для звернення до відповідача з регресним позовом, оскільки судом першої інстанції не встановлені обставини, за яких відповідно до статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

Такі доводи відповідача є помилковими, оскільки предметом цього спору є правовідносини між страховиком потерпілої у ДТП особи, до якого перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, та відповідачем як завдавачем шкоди з підстав, передбачених статтями 993, 1194 ЦК України та статтею 27 Закону України «Про страхування».

Правовідносини між відповідачем та страховою компанією, у якої було застраховано обов`язкову відповідальність завдавача шкоди, з підстав, передбачених статтею 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не є предметом цього спору.

Решта доводів апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції щодо задоволення позову, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення.

Так, у доводах апеляційної скарги скаржник зазначає, що не був повідомлений про розгляд справи, тому не мав можливості подати докази на підтвердження своїх заперечень. Ця обставина могла бути підставою для залучення апеляційним судом нових доказів, які не були подані суду першої інстанції. Однак, ОСОБА_1 не використав свого права на подання у спростування висновків суду першої інстанції нових доказів.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому визнає дане рішення законним та обґрунтованим.

Підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

Згідно із частиною 3 статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах (ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду міста Київ від 10 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, окрім випадків зазначених в статті 389 ЦПК України.

Головуючий Т.О. Писана
Судді К.П. Приходько
С.О. Журба