Справа № 579/1475/19
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

16 січня 2020 року Кролевецький районний суд Сумської області

в складі головуючого судді Моргуна О.В.,

за участі секретаря Сергієнко Ж.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на праві особистої власності з кількістю кімнат від однієї до п`яти включно від 17.02.1983 року, він є власником 1/2 будинку по АДРЕСА_1 . Його колишня дружина ОСОБА_3 , співвласник іншої частини будинку, в зазначеному будинку не зареєстрована і не проживає. Він проживає в будинку з часу його побудови і самостійно вирішує питання його утримання. В зазначеному житловому будинку зареєстровані позивач ОСОБА_1 , його син ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_2 .

В січні 2007 року він, позивач, на прохання знайомої зареєстрував ОСОБА_2 в своєму будинку. Відповідач фактично в житловому будинку за місцем реєстрації ніколи не проживав. Йому відомо, що відповідач фактично проживає в м.Київ, однак точної адреси не відомо. ОСОБА_2 не являється членом сім`ї власників будинку, його особисті речі в будинку відсутні, він не приймає участі в утриманні будинку. Відповідач фактично втратив право на користування житлом за вказаною адресою у зв`язку з тим, що з 2007 року відсутній в даному житлі без поважних причин, його реєстрація в будинку є формальною.

Не знімаючись з реєстрації в належному йому будинку, він порушує його, позивача, права як власника, оскільки він не має змоги здійснювати своє право власності на власний розсуд.

Враховуючи викладене, позивач просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 .

Учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились.

Позивач просить розглядати справи без його участі, про що зазначив в позовній заяві (а.с.4).

Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання (а.с. 26, 27), в судове засідання не з`явився без повідомлення причин неявки, відзив на позовну заяву не подав.

Третя особа ОСОБА_3 надала заяву про розгляд справи без її участі, проти позову не заперечує (а.с. 31).

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе відповідно до ст.ст. 211, 223, 247 ЦПК України розглядати справу у судовому засіданні за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Суд, вивчивши та дослідивши наявні в справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_5 є власниками в рівних долях житлового будинку по АДРЕСА_1 , що підтверджується договором про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на праві особистої власності з кількістю кімнат від однієї до п`яти включно від 17.02.1983 року, посвідченим державним нотаріусом Кролевецької державної нотаріальної контори, зареєстрованим в реєстрі за № 291 (а.с. 11-12, 13).

Відповідно до довідки про склад сім`ї, виданої виконавчим комітетом Кролевецької міської ради Сумської області 09 серпня 2019 року №1056 в житловому будинку по АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , 1959 року народження, ОСОБА_2 , 1981 року народження, ОСОБА_4 , 1982 року народження (а.с. 14). Зазначені обставини також підтверджуються записами в будинковій книзі для прописки громадян, що проживають в АДРЕСА_1 , згідно яких ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , зареєстрований за вказаною адресою з 30.01.2007 року (а.с.15-18).

За змістом позовної заяви ОСОБА_2 , який не є членом сім`ї власника житла - позивача ОСОБА_1 , за зареєстрованим місцем проживання - в будинку АДРЕСА_1 не проживає з 2007 року, його особисті речі в будинку відсутні, участі в утриманні будинку він не приймає.

Факт тривалого не проживання відповідача в будинку АДРЕСА_1 підтверджується довідкою голови вуличного комітету Редьки Я.М., засвідченою секретарем Кролевецької міської ради Сумської області від 16.08.2019 року, згідно з якою ОСОБА_2 в будинку АДРЕСА_1 фактично не проживає понад 10 років (а.с. 19).

Статтею 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У відповідності до статті 1 Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 150 ЖК Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ст.71 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ним зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках, передбачених пунктами 1-7 частини 3 цієї статті.

Згідно ст. 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку.

Суд вважає, що відповідач ОСОБА_2 вселився у спірне житлове приміщення як наймач.

Позивачем надані докази відсутності відповідача за місцем реєстрації понад 6 місяців, поважних причин непроживання відповідача більше шести місяців за адресою: АДРЕСА_1 , передбачених п. 1-7 ч.3 ст. 71 ЖК Української РСР, судом не встановлено.

Судом не встановлено, що відповідач оспорював виселення зі спірного житла, звертався до правоохоронних органів з заявою на неправомірні дії позивача щодо перешкоди користування житловим приміщенням, тобто не надав суду доказів, що покинув житло проти його справжньої волі.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач втратив право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України).

Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути серед інших і припинення дії, яка порушує право, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Виходячи з вимог ст. 321 ЦК України, ст. 5 ЦПК України суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - житловим будинком АДРЕСА_1 .

Рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням, є підставою для зняття цієї особи з реєстрації у відповідності до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р. № 1382-ІV.

Відповідно до ст.ст. 71, 72 ЖК Української РСР, керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 76, 81, 82, 247, 263-265, 268, 279, 280, 282 ЦПК України,-

в и р і ш и в:

позовну заяву ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , до ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , третя особа ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням - житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Кролевецький районний суд Сумської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст.273 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 21 січня 2020 року.

Суддя О. В. Моргун