Провадження №.6/522/714/20
УХВАЛА

15 грудня 2020 року м.Одеса

Приморський районний суд м.Одеси

у складі: головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Лисенко А.О.,

розглянувши у судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 адвоката Боярського Віталія Сергійовича про заміну стягувача (сторони у виконавчому документі, у виконавчому провадженні) по цивільній справі №522/19975/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м.Одеси знаходилась цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 12.05.2015 року позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 09.11.2017 року рішення Приморського районного суду м.Одеси від 12.05.2015 року залишено без змін.

18.08.2020 року представник ОСОБА_1 адвокат Боярський В.С. звернувся до суду з заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні, в якій зазначив, що рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 12.05.2015 року по справі №522/19975/13-ц, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 09.11.2017 року, частково задоволено позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк», та стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за споживчим договором №0 від 04.06.2008 року у загальному розмірі 47 523,84 дол.США, що за курсом НБУ станом на 15.04.2013 року складає 379 858,05 грн. та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 441,00 грн. 24.06.2020 року АТ «УкрСиббанк» на підставі Договору факторингу №24/06/2020 відступив право вимоги за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 04.06.2008 року ТОВ «ФК «Інвест Фінанс». В свою чергу, 24.06.2020 року ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» відповідно до договору про відступлення прав вимоги (цесія) відступило права вимоги ОСОБА_1 . Заявник вважає, що на теперішній час АТ «УкрСиббанк» втратив право вимоги до ОСОБА_2 у зв`язку з відступленням права вимоги третім особам, у зв`язку з чим звернулася до суду з заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні.

З 03.08.2020 року по 04.09.2020 року суддя перебувала у відпустці, матеріали заяви отримала 07.09.2020 року.

Ухвалою суду 08.09.2020 року заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_4 про заміну сторони виконавчого провадження прийнято до провадження та призначено судове засідання на 18.09.2020 року.

У судове засідання призначене на 18.09.2020 року сторони не з`явилися, 16.09.2020 року ОСОБА_2 надав суду клопотання про відкладення розгляду справи. Розгляд справи відкладено на 21.10.2020 року.

У судове засідання призначене на 21.10.2020 року сторони не з`явилися, 20.10.2020 року ОСОБА_2 на електрону адресу суду надав клопотання про відкладення розгляду справи. Розгляд справи відкладено на 23.11.2020 року.

Розгляд справи призначений на 23.11.2020 року відкладено на 11.12.2020 року у зв`язку з перебуванням судді Домусчі Л.В. на лікарняному.

У судове засідання призначене на 11.12.2020 року ОСОБА_1 не з`явилася, представником адвокатом Боярським В.С. надано суду заяву, в якій просив задовольнити заяву про заміну сторони виконавчого провадження в повному обсязі. Заяву просив розглядати за його відсутністю та без фіксації судового засідання.

У судове засідання ОСОБА_2 11.12.2020 року на електрону адресу суду надав пояснення, в яких просив у задоволені заяви ОСОБА_1 про заміну сторони у виконавчому провадженні відмовити. Також 11.12.2020 року ОСОБА_2 на електрону адресу суду надав клопотання про відкладення розгляду справи.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Суд вважає, що неявка осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання з розгляду питання про заміну позивача (стягувача) не перешкоджає розгляду цього питання.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ст.268 ЦПК України, датою складання повного тексту рішення є 15.12.2020 року.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши зміст заяви про заміну стягувача (сторони у виконавчому документі, у виконавчому провадженні), суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що в провадженні Приморського районного суду м.Одеси знаходилась цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 12.05.2015 року позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за споживчим договором №0 від 04.06.2008 року у загальному розмірі 47 523,84 дол.США, що за курсом НБУ станом на 15.04.2013 року складає 379 858,05 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 441,00 грн.

В іншій частині позовних вимог до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості відмовлено.

04.11.2015 року представник ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до суду з заявою про видачу копії рішення суду та виконавчого листа.

18.01.2016 року Приморським районним судом м.Одеси було видано виконавчий лист по зазначеній справі, які в подальшому були передані на виконання до Суворовського відділу державної виконавчої служби м.Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

З матеріалів справи вбачається, що 17.05.2016 року державним виконавцем Суворовського ВДВС м.Одеса ГТУЮ в Одеській області було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №522/19975/13-ц, виданого 18.01.2016 року Приморським районним судом м.Одеси, про стягнення на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за споживчим договором №0 від 04.06.2008 року у загальному розмірі 47 523,84 дол.США, що за курсом НБУ станом на 15.04.2013 року складає 379 858,05 грн. та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 441,00 грн., за яким боржником є ОСОБА_2 .

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 09.11.2017 року рішення Приморського районного суду м.Одеси від 12.05.2015 року залишено без змін.

Станом на момент звернення до суду з зазначеною заявою, заборгованість за кредитним договором не погашена.

Також з матеріалів справи вбачається, що 24.06.2020 року між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» укладено Договір факторингу №24/06/2020, відповідно до умов якого АТ «УкрСиббанк» відступило права вимоги за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 04.06.2008 року ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс».

В свою чергу, 24.06.2020 року ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» уклало з ОСОБА_1 Договір про відступлення прав вимоги (цесія), відповідно до умов якого, до ОСОБА_1 перейшли права вимоги за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 04.06.2008 року,укладеного між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк», та боржником ОСОБА_2 .

З представлених заявником документів вбачається, що ОСОБА_1 набула право вимоги за судовим рішенням ухваленим у даній справі.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження, суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Статтею 512 ЦК України передбачено, що однією з підстав заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Законодавство також передбачає порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) в зобов`язанні.

З врахуванням викладеного, заявник правомірно та обґрунтовано звернувся до суду з даною заявою, яка підлягає задоволенню з метою можливості виконання рішення суду та захисту законних прав та інтересів стягувача.

Відповідно п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, у разі передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Статтею 512 ЦК України передбачено, що однією з підстав заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

У зв`язку з такою зміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку з чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно вимог ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно Правової позиції, висловленої Верховним Судом України в Постанові від 20.11.2013 року (справа №6-122цс13), виходячи зі змісту ст.ст.512, 514 ЦК України, ст.442 ЦПК України, ст.8 Закону України «Про виконавче провадження» заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Для правонаступника усі дії, вчиненні до його вступу у виконавче провадження, обов`язкові тією мірою, в якій вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Згідно ч.5 ст.442 ЦПК України положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

З матеріалів справи вбачається, що заявник звернувся до суду з даною заявою з метою можливості виконання рішення суду та захисту законних прав та інтересів стягувача.

Таким чином, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту ст.ст.512, 514 ЦК України, ст.442 ЦПК України, ст.15 Закону України «Про виконавче провадження».

Зі змістом пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Стаття 6 Конвенції проголошує право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових аспектів до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалось на шкоду однієї зі сторін. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення суду, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (рішення у справі «Горнсбі проти Греціїї» (980-079) від 19 березня 1997 року). Права особи вважаються захищеними після повного виконання рішення суду.

Статтею 124 Конституції України передбачено, судові рішення ухвалюються судами України і є обов`язковими для виконання на всій території України.

Згідно ч.1 ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

В поясненнях ОСОБА_2 посилається на те, що відступлення прав вимоги має здійснюватися шляхом укладання договору факторингу з відповідним суб`єктивним складом його сторін, тобто такий довір не може бути укладений між Банком та фізичною особою, оскільки фізична особа не може надавати фінансові послуги, у зв`язку з чим вважає, що стягувач (Банк) не може бути замінений на стягувача - фізичну особу ОСОБА_1 в силу положень чинного законодавства.

Суд не погоджується з зазначеними поясненнями, у зв`язку з тим, що між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено не Договір факторингу, а Договір про відступлення прав вимоги (цесія).

Як вбачається зі змісту його статей 512, 1077, проведено розмежування правочинів, предметом яких є відступлення права вимоги, а саме: правочини з відступлення права вимоги (цесія) та договори факторингу.

З аналізу статей 512-518 Цивільного кодексу України можна зробити такий висновок щодо суб`єктного складу правочинів з відступлення права вимоги: відповідно до статті 2 цього Кодексу учасниками цесії можуть бути будь-яка фізична або юридична особа.

Щодо розмежування за предметом договору, то під час цесії може бути відступлене право як грошової, так і не грошової (роботи, товари, послуги) вимоги. Цивільний кодекс України передбачає лише перелік зобов`язань, у яких заміна кредитора не допускається (статті 515 Цивільного кодексу України). Предметом договору факторингу може бути лише право грошової вимоги (як такої, строк платежу за якою настав, так і майбутньої грошової вимоги (стаття 1078 Цивільного кодексу України).

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 1 Закону фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

За змістом пункту 11 частини першої статті 4 Закону факторинг є фінансовою послугою.

Метою укладення договору відступлення права вимоги є безпосередньо передання такого права. Метою договору факторингу є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника.

При цесії право вимоги може бути передано як за плату, так і безоплатно. За договором факторингу відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату.

Договір факторингу є правочином, який характеризується тим, що: а) йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором); б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги); в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; г) за таким договором відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату; д) його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватись у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо; е) вимоги до форми такого договору визначені у статті 6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг".

Правочин, якому не притаманні перелічені ознаки, є не договором факторингу, а правочином з відступлення права вимоги.

Зазначені доводи висловлені Великою Палатою Верховного Суду в ухвалі від 11.09.2018 року у справі №909/968/16 провадження №12-97гс18.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає заяву представника ОСОБА_1 адвоката Боярського В.С. обґрунтованою, заявленою на законних підставах, а тому такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.4, 12, 76-81, 141, ч.2 ст.247, 258-259, 260, 261, 263, 268, 353-354, 442 ЦПК України, ст.ст.11, 512, 514, 520 ЦК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Боярського Віталія Сергійовича про заміну стягувача (сторони у виконавчому документі, у виконавчому провадженні) по цивільній справі №522/19975/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити.

Замінити стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення Приморського районного суду м.Одеси від 28.01.2014 року по справі №522/19975/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, а саме: з Публічного акціонерне товариство «УкрСиббанк» на його правонаступника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).

Ухвала суду набирає законної сили із моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі в 15 денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

Повний текст ухвали суду виготовлено 15 грудня 2020 року.

Суддя Л.В.Домусчі