Справа № 134/585/19
Провадження № 22-ц/801/95/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Зарічанський В. Г.
Доповідач:Береговий О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2020 рокуСправа № 134/585/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Берегового О.Ю. (суддя-доповідач),

суддів: Войтка Ю.Б., Панасюка О.С.,

за участю: секретаря судового засідання Куленко О.В., позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Слідчого управління Подільського УП ГУ НП у місті Києві про відшкодування шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Крижопільського районну суду Вінницької області від 18 листопада 2019 року ухваленого в залі судових засідань місцевого суду під головуванням судді Зарічанського В.Г., дата складання його повного тексту 18 листопада 2019 року,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної казначейської служби України, cлідчого управління Подільського УП ГУ НП у місті Києві про відшкодування шкоди.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що 19 травня 2017 року службова особа Подільського районного відділення національної поліції виніс постанову про закриття кримінального провадження.

Зазначена постанова була скасована ухвалою Подільського районного суду м. Києва віл 12 листопада 2018 року.

За таких обставин вважав, що бездіяльністю та безвідповідальністю відповідача, яка підтверджена ухвалою Подільського районного суду, йому була завдана моральна шкода, що виражається у моральних стражданнях та хвилюваннях у зв`язку з ушкодженням його здоров`я, під час постійних переїздів з одного населеного пункту до іншого та негативних наслідків, а також матеріальна шкода пов`язана з оплатою проїзних квитків до Києва та назад до Вінниці, оплатою проживання в готелі, які він оцінив в сумі 11000,23 грн. та 1294,63 грн. відповідно, які і просив стягнути з рахунків державного бюджету України.

Рішенням Крижопільського районну суду Вінницької області від 18 листопада 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Слідчого управління Подільського УП ГУ НП у місті Києві про відшкодування шкоди відмовлено.

Рішення місцевого суду мотивоване тим, що сам по собі факт прийняття слідчим поліції у порядку визначеному КПК України процесуального рішення про закриття кримінального провадження , яке було скасоване судом, не свідчить про незаконність дій відповідача, заподіяння шкоди позивачу, а також і про причинний зв`язок із заподіяною майновою та моральною шкодою.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на допущені судом першої інстанції норми процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просив, оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено порядок розгляду поданої ОСОБА_1 заяви про відвід судді, ним не отримано відзив відповідача, при цьому позовні вимоги на його думку є належним чином доведеними та обґрунтованими.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційного оскарження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Переглядаючи в апеляційному порядку ухвалене за наслідками розгляду даної справи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд повністю погоджується із зробленими місцевим судом висновками, оскільки вони повністю ґрунтуються на вимогах закону та зібраних по справі доказах.

Судом установлено, що ухвалою слідчого судді Подільського районного суду в м. Києві від 12 листопада 2018 року скарга позивача задоволена, постанова слідчого Подільського УП ГУ НП у місті Києві про закриття кримінального провадження скасована, матеріали кримінального провадження направлені для проведення досудового розслідування.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У статті 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до частини шостої статті 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (стаття 1174 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи зміст вищевказаних норм ЦК України, у цьому виді деліктних зобов`язань, необхідно довести як наявність шкоди так і її заподіяння, причинний зв`язок внаслідок протиправного рішення дії або бездіяльності конкретно визначеної посадової особи.

Зважаючи на зазначене, висновок суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 є правильним оскільки, позивач не довів достатніми та допустимими доказами факт заподіяння йому шкоди та її розмір, а також причинний зв`язок між прийняттям постанови про закриття кримінального провадження та настанням шкоди. Сам по собі факт, що прийняте слідчим поліції в порядку КПК України процесуальне рішення про закриття кримінального провадження було скасоване судом, не свідчить про незаконність дій відповідача, заподіяння шкоди позивачу, а також і про причинний зв`язок із заподіяною майновою та моральною шкодою, оскільки, як вбачається з ухвали слідчого судді Подільського районного суду в м. Києві від 12 листопада 2018 року, постанова про закриття кримінального провадження скасована з процесуальних підстав.

Скасування постанови про закриття кримінального провадження не є належною правовою підставою для відшкодування моральної шкоди, а моральних страждань внаслідок бездіяльності відповідача при розслідуванні кримінального провадження позивачем доведено не було.

Крім того, чинним законодавством, а саме нормами КПК України, передбачено механізм захисту порушеного права особи шляхом оскарження неправомірної постанови у встановленому нормами КПК України порядку, яке позивачем було реалізовано.

Посилання апелянта на понесені ним витрати (квитки, проживання в готелі) про зворотне не свідчать, оскільки заявлено вимогу про відшкодування майнової шкоди, а для цього слід довести протиправність дій відповідачів, чого доведено не було.

Доводи апеляційної скарги з приводу неотримання позивачем відзиву відповідача і порушення на його думку порядку розгляду судом першої інстанції заяви про відвід судді, яка ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 19 листопада 2019 року, що набрала законної сили, залишена без розгляду, на правильність рішення місцевого суду не впливають, а тому до уваги не беруться.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи апеляційної скарги носять формальний характер та не підтверджені відповідними доказами.

За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим не підлягає до скасування, а апеляційна скарга не підлягає до задоволення, оскільки наведені в ній доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Крижопільського районну суду Вінницької області від 18 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Суддя-доповідач: О.Ю. Береговий

Судді: Ю.Б. Войтко

О.С. Панасюк