Справа № 352/1156/20
Провадження № 2/352/673/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2020 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої - судді Хоминець М.М.

з участю секретаря Гундич Г.В.

розглянувши у судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітнього сина, -

в с т а н о в и в :

Позивач 19.06.2020 р. звернувся в суд з позовом до відповідачки про стягнення аліментів на неповнолітнього сина у розмірі ј (однієї четвертої) частини заробітку (доходу) відповідачки щомісячно до досягнення сином повноліття.

Заявлений позов обґрунтовував тим, що у шлюбі з відповідачкою народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12.11.2019 р., яке набрало законної сили 13.12.2019 р., шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу син залишився проживати з ним у належному йому на праві приватної власності житловому будинку АДРЕСА_1 , у якому зареєстрована і відповідачка, однак, вже протягом тривалого часу не проживає, тому втратила право на користування житловим приміщенням. Відповідачка не бере участі у матеріальному утриманні сина, не надає коштів на його утримання, хоча має таку можливість.

Позивач у судове засідання не з`явився, у поданій суду заяві просив розглянути справу у його відсутності, позов підтримав і просив його задоволити.

У наданому суду відзиві відповідачка позов не визнала, посилаючись на те, що їх син ОСОБА_3 зареєстрований разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 , вказаний житловий будинок є спільною сумісною власністю її та позивача як майно, набуте у шлюбі. Вона звернулась до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_1 про визначення місця проживання їх малолітнього сина ОСОБА_3 , який ще не вирішено. Вона має малолітню дочку від другого шлюбу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З урахуванням цих обставин, з огляду на те, що вона постійно утримує та забезпечує свого сина, вважає передчасним та необґрунтованим заявлений позов про стягнення аліментів. Просила відмовити у його задоволенні.

Представник відповідача - адвокат Васютин Я.В. подав суду заяву, у якій просив розглядати справу за відсутності сторони відповідача.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що у шлюбі сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12.11.2019 р., яке набрало законної сили 13.12.2019 р., шлюб між сторонами розірвано (а.с.12-14).

Вказаним судовим рішенням не вирішено питання щодо визначення місця проживання малолітньої дитини сторін. У зв`язку з наявністю спору позов матері про визначення місця проживання малолітньої дитини виділено в окреме провадження, даний позов знаходиться на розгляді в Івано-Франківському міському суді.

Судом встановлено, що після розірвання шлюбу малолітній ОСОБА_3 залишився проживати з батьком у житловому будинку АДРЕСА_1 , де зареєстрована відповідачка та малолітній син сторін.

При цьому встановлено, що відповідачка проживає зі своїм другим чоловіком ОСОБА_6 та малолітньою дочкою від другого шлюбу за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідачка не надає належного матеріального утримання своєму малолітньому синові, у зв`язку з чим порушуються його права на належне утримання з боку матері, яка проживає окремо, на належний рівень життя, необхідний для його гармонійного всебічного розвитку.

При вирішенні спору суд застосовує наступні норми права.

Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р. (у редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 р.), ратифікованої Постановою ВР УРСР від 27.02.1991 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до вимог ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

У відповідності з вимогами ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до вимог ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Частиною 1 ст.183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом.

При вирішенні спору суд відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України враховує наступні обставини: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини сторін, зокрема те, що дитина здорова, перебуває на утриманні батька; 2) стан здоров`я відповідачки, що є задовільним, та матеріальне становище відповідачки, яка не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку, отримуючи державну допомогу на дитину; 3) наявність у відповідачки малолітньої дочки від другого шлюбу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відсутність непрацездатних утриманців; 3-1) відсутність даних щодо наявності у відповідачки рухомого і нерухомого майна, грошових коштів.

Суд зазначає, що наявність між сторонами судового спору щодо визначення місця проживання малолітньої дитини не звільняє матір від обов`язку утримувати дитину, яка на даний час проживає з батьком.

З огляду на викладене, з урахуванням того, що відповідачка зобов`язана утримувати двох дітей (з розрахунку однієї третини (2/6) доходу на двох дітей),суд визначає до стягнення щомісячний розмір аліментів у частці від доходу відповідачки, що становить одну шосту, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З урахуванням вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», звідповідачки слід стягнути 840,80 грн. судового збору в дохід державного бюджету.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 3, 27 Конвеції ООН про права дитини від 20.11.1989 р. (у редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 р.),ратифікованої Постановою ВР УРСР від 27.02.1991 р., ст. 180, 181 ч.3, 182, 184 СК України, ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», керуючись ст. 141, 263-265, 279, 430 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітнього сина задоволити частково.

Стягувати із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти у користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/6 (однієї шостої) частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнення аліментів розпочати з 19 червня 2020 року і проводити до повноліття дитини.

Стягнути із ОСОБА_2 судовий збір у дохід державного бюджету (стягувач - Державна судова адміністрація України) в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць звернути до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідачка: ОСОБА_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 10.12.2020 р.

Суддя М.М.Хоминець