КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 756/5371/17 Головуючий у 1 інстанції: Луценко О.М.
провадження № 22-ц/824/1573/2020 Суддя-доповідач: Олійник В.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 січня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Олійника В.І.,

суддів: Желепи О.В., Мараєвої Н.Є.,

при секретарі Бондаренко І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2019 року у складі судді Луценка О.М. у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлобуд-1» про відновлення первісного стану місця загального користування, -

в с т а н о в и в :

У квітні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: ТОВ «Житлобуд-1», про відновлення первісного стану місця загального користування.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що він є співвласником квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначав, що відповідач, який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , самовільно зніс перегородку, яка відділяла ліфтові шахти від квартир мешканців на 16-му поверсі та самовільно зайняв частину коридору загального користування.

В результаті незаконного демонтажу даної перегородки була пошкоджена система протипожежного захисту мешканців, які проживають на цьому поверсі. Відповідно до будівельної документації демонтована перегородка була бар`єром, яка відмежовувала квартири від ліфтових шахт, по яких у випадках пожежі може розповсюджуватися вогонь та небезпечний для здоров`я отруйний дим.

Позивач вказував, що ні він, ні сусіди прилеглих квартир не давали згоди на демонтаж вказаної перегородки, а відповідач самовільно зайняв та протиправно використовує частину коридору загального користування, чим порушує права мешканців багатоквартирного будинку. Вказував, що такими діями відповідача порушуються його права та інтереси.

Посилаючись на положення ст.382 ЦК України просив суд зобов`язати відповідача повернути в попередній стан конструкцію коридору загального користування на 16-му поверсі відповідно до будівельної документації будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , включаючи відновлення перегородки з дверима у ліфтовому холі та демонтаж дверей, якими заблоковано коридорний прохід, який веде до системи протипожежної системи та сходам.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2019 року позовні вимоги задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_2 повернути в попередній стан конструкцію коридору загального користування на 16-му поверсі відповідно до будівельної документації будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , включаючи відновлення перегородки з дверима у ліфтовому холі, та демонтаж дверей, якими заблоковано коридорний прохід, який веде до системи протипожежної системи та сходам.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 640 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, яким відмовити в позові.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що права позивача було порушено при здійсненні відповідачем самочинного перепланування коридору загального користування, а позивач не давав своєї згоди на здійснення будівельних робіт, що свідчать про порушення прав позивача.

Ухвалене судом рішення зазначеним вимогам відповідає.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Судом встановлено, що відповідно до договору дарування частини квартири від 14.05.2014року ОСОБА_3 є співвласником квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до акту обстеження коридору загального користування від 18.10.2013року на 16 поверсі в житловому будинку АДРЕСА_1 виявлено, що в приміщенні загального користування до квартир за АДРЕСА_2, АДРЕСА_1, АДРЕСА_3 здійснено перепланування. Як вбачається з наданих представниками обслуговуючого підприємства ТОВ «Житлобуд-1» документів, перепланування виконано мешканцями квартири АДРЕСА_2 , так як ними в результаті проведених будівельних робіт влаштовано проріз в несучих інструкціях будинку між ліфтовим холом та сходовою клітиною; обмежено доступ до частини загального приміщення, в тому числі з виходом на відкритий балкон холодного переходу, шляхом встановлення 2-х дверей; демонтовано перегородку між загальним коридором та ліфтовим холом. Оскільки факт самовільного перепланування приміщення загального користування мешканцями кватири АДРЕСА_2 підтвердився, то на власника ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення, який буде направлений на розгляд адміністративної комісії Київської міської державної адміністрації (а.с.11).

Як вбачається з акту обстеження коридору загального користування від 16.06.2015року, на 16 поверсі в житловому будинку АДРЕСА_1 виявлено, що порівняно з попереднім обстеженням 18.10.2013 року приміщення загального коридору на 16 поверсі в 3-ому під`їзді житлового будинку АДРЕСА_1 не приведено до попереднього стану відповідно до проекту забудови будинку.

Згідно з листом Оболонського районного управління ГУДСНС України в м. Києві від 23.03.2017 року за №28/790 узгодження на переобладнання та перепланування ліфтового холу та загального коридору, узгодження на перекриття доступу до систем протипожежного захисту 16-го поверху, 3-го під`їзду вказаного житлового будинку управлінням не надавалися (а.с.17).

Відповідно до довідки від 15.10.2013року за №7/26-5/1510/10 Державної архітектурно- будівельної інспекції України станом на 14.10.2013 року Інспекція не видавала дозволу та не реєструвала інших документів дозвільного характеру, які б давали право на виконання підготовчих та будівельних робіт та не приймала об`єкт до експлуатації за вказаною адресою (а.с.9).

Згідно ч.1, 2 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

За ст.379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.

Крім того, інформація щодо самочинної перебудови в коридорі загального користуванні підтверджена фотокарткою, долученою позивачем до матеріалів справи (а.с.19-31).

Відповідно до п.4 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року №572, власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків мають право на переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, гуртожитку, з дозволу власника будинку (квартири), власника гуртожитку (житлового приміщення у гуртожитку) та органу місцевого самоврядування, що видається в установленому порядку.

За ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно зі ст.100 ЖК України виконання наймачем робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребують отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об`єкта в експлуатацію не потребується.

Виконання робіт, визначених частиною першою цієї статті, внаслідок яких змінюється площа, кількість чи склад приміщень у будинках державного чи громадського житлового фонду, допускається за письмовою згодою наймодавця (орендодавця), якщо інше не передбачено договором найму (оренди).

Суд першої інстанції вірно зазначив про порушення прав позивача при здійсненні відповідачем самочинного перепланування коридору загального користування. Проте, позивач не давав своєї згоди на здійснення будівельних робіт, а такі обставини свідчать про порушення прав позивача.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов вірного висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 про відновлення первісного стану місця загального користування є законними, обґрунтованими та підлягали до задоволення.

Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції чи доводили б порушення ним норм цивільного або цивільно-процесуального законодавства, апеляційна скарга не містить.

Обґрунтовуючи судове рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 20 січня 2020 року.

Суддя-доповідач:

Судді: