Справа № 185/9907/19
Провадження № 2/185/1068/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
16 січня 2020 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Болдирєвої У.М.
з участю секретаря Муржиєвої І.О.
представника позивача - адвоката Залізка В.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
31 жовтня 2019 року позивач звернулась з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням будинком АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що вона є власником зазначеного будинку, інший співвласник будинку померла, з 1995 року в будинку зареєстровано місце проживання її онука ОСОБА_2 , у 2016 році онук забрав свої особисті речі і виїхав з будинку, місце його фактичного проживання невідоме.
Реєстрація відповідача в будинку створює позивачу перешкоди в оформленні субсидії на сплату комунальних послуг.
Тому позивач просить усунути перешкоди у здійсненні нею права користування будинком АДРЕСА_1 шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування будинком на підставі на ч.2 ст.405 ЦК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.71 Житлового кодексу України.
У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, пояснив, що позивач є співвласником будинку АДРЕСА_1 . Інший співвласник мати відповідача ОСОБА_3 померла. Відповідач після звільнення з місць позбавлення волі у 2017 році з`явився за місцем реєстрації, забрав свої речі і пішов. Його фактичне місце проживання позивачу невідомо, онук не підтримує з нею стосунків. Позивач не має можливості оформити субсидію, оскільки не має даних про відповідача.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином рекомендованим листом з повідомленням, направленим за місцем реєстрації, причину неявки не повідомив, відзиву на позов чи будь-яких заяв не надійшло. Зі згоди представника позивача суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
За даними електронного Реєстру територіальної громади м.Павлограда ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.24).
Зі змісту ухвал Ленінського районного суду м.Полтави у справі № 553/518/16-к від 15 лютого 2016 року та у справі № 553/3213/16-к, які містяться у Єдиному державному реєстрі судових рішень, видно, що ОСОБА_2 з 2004 року відбував покарання в місцях позбавлення волі згідно вироку Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2005 року. Кінець строку покарання 16 серпня 2017 року.
Згідно акта, складеного 17 жовтня 2018 року головою квартального комітету №84 м.Павлограда за участю сусідів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , ОСОБА_2 не проживає за адресою АДРЕСА_1 з серпня 2017 року по теперішній час (а.с.6).
У Реєстрі прав власності на нерухоме майно відсутні відомості про право власності на будинок АДРЕСА_1 (а.с.29).
За відомостями, наданими КП «Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації», право власності на будинок АДРЕСА_1 зареєстровано станом на 24 травня 1986 року за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого 14 квітня 1986 року Першою Павлоградською держнотконторою, реєстраційний номер 2-1341 (а.с.31).
ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.5).
Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, наданої Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою, спадкової справи після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 не заведено.
З копії домової книги (а.с.13) видно, що відповідач ОСОБА_2 син померлої ОСОБА_3 на час відкриття спадщини був зареєстрований за однією адресою з померлою матір`ю, тому відповідно до положень ч.3 ст.1268 Цивільного кодексу України, вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст.1296 ЦК України).
Таким чином відповідач ОСОБА_2 є спадкоємцем за законом після померлої співвласниці будинку ОСОБА_3 , який фактично прийняв спадщину.
За змістом ст.317, 319, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Тому відповідач, як спадкоємець співвласника жилого приміщення, не може втратити право користування цим приміщенням.
Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований в будинку АДРЕСА_1 , фактично не проживає за зазначеною адресою з 2017 року, однак не знявся з реєстрації, чим перешкоджає співвласнику цього будинку позивачу ОСОБА_1 у здійсненні права користування будинком, а саме в оформленні субсидії на сплату комунальних послуг.
Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про наявність у позивача права, передбаченого ст. 391 ЦК України, вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування своїм майном і вважає за можливе захистити порушене право позивача шляхом зняття з реєстрації місця проживання відповідача в будинку АДРЕСА_1 .
Судові витрати, понесені позивачем на сплату судового збору у сумі 768 грн 40 коп, підлягають стягненню з відповідача на її користь відповідно до ст.141 ЦПК України.
Керуючись ст.264-265 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 права користування будинком АДРЕСА_1 шляхом зняття з реєстрації місця проживання у названому будинку ОСОБА_2 .
Відмовити у задоволенні позову в частині визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на сплату судового збору у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 40 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається у Дніпровський апеляційний суд через Павлоградський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Учасники справи:

- ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

- ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя У.М. Болдирєва