Справа № 322/1107/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2020 року смт. Новомиколаївка

НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

в складі: головуючого судді Шиш А.Б.

при секретарі Вишняк Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку спадкування та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на майно в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

1. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_3 До складу спадкового майна ввійшов житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 . З метою оформлення спадщини вона звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Під час вивчення правовстановлюючих документів на спадкове майно, нотаріус повідомив, що вона не зможе оформити спадщину на житловий будинок, так як нею не було подано документ, що посвідчує право власності на житловий будинок. 22 серпня 2019 року державний нотаріус Новомиколаївської державної нотаріальної контори своєю постановою відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинок. З яких причин мати та батько не мали свідоцтва про право власності на житловий будинок їй не відомо. Все життя родина прожила в цьому будинку. Цивільно-правовий інститут набуття та виникнення права власності на нерухоме майно в різні періоди був врегульований на законодавчому рівні по-різному. У зв`язку з цим держава задекларувала визнання дійсними прав на нерухоме майно, які виникли до набрання чинності Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (тобто до 03 серпня 2004 року), у разі відсутності їх державної реєстрації при наступних умовах: якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, яке не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав (ч. 4 ст. 3 Закону). До 19 січня 1996 року згідно Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої 31 січня 1966 року Міністерством комунального господарства УРСР, не підлягали реєстрації будинки та домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але не приєднані до них. Обов`язок власників забезпечити державну реєстрацію прав власності на всі без винятку об`єкти нерухомості введений лише з 29 червня 1998 року. Саме в цей день набрала чинності Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, які перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 09 червня 1998 року № 121. Таким чином права, придбані (шляхом створення або придбання нерухомості) у власність до 29 червня 1998 року з дотриманням встановленого порядку придбання, проте без державної реєстрації, можна вважати виниклими і набутими у встановленому законом порядку. За технічним паспортом житловий будинок був збудований в 1966 році, відповідно до виписки з погосподарської книги по Трудовій сільській раді даний будинок належав сім`ї матері позивача, отже право власності на житловий будинок у спадкодавця виникло і набуте в установленому законом порядку. Вони ніколи не задавалися питанням наявності правовстановлюючих документів на нього. Як їй повідомили в БТІ, раніше не вимагалося оформлення свідоцтва про право власності на житловий будинок. Отже, житловий будинок ввійшов до складу спадщини, яка відкрилася після смерті матері, і позивач може успадкувати його в судовому порядку, як спадкоємиця. Відповідач є її рідним братом, він також звернувся в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини.

2.В позові позивач просила визнати за нею право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

3.Відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому вказав, що спадкоємцями майна після смерті його матері являються він та сестра ОСОБА_1 , про що зазначено в спадковій справі. З невідомих для нього причин сестра вирішила, що вона єдиний спадкоємець, про що він дізнався з позовної заяви до нього про визнання права власності на майно в порядку спадкування в повному обсязі. Він заперечує проти задоволення позову ОСОБА_1 , оскільки має право на 1/2 частину спадкового майна.

4.В зустрічному позові ОСОБА_2 , посилаючись на вищевказані обставини, а також на обставини, зазначені у первісному позові, просив визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

5.Сторони в судове засідання не з`явилися, в адресованих суду заявах просили справу розглянути у їх відсутність.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

6.Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_1 , виданим 18 січня 2019 року виконавчим комітетом Трудової сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області.

7. ОСОБА_1 являється донькою померлої ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_2 , виданим 02 листопада 1991 року Трудовою сільською радою Новомиколаївського району Запорізької області, та свідоцтвом про шлюб, серії НОМЕР_3 , виданим 01 червня 2013 року Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції.

8. ОСОБА_2 являється сином померлої ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_4 , виданим 28 вересня 1966 року Трудовою сільською радою Червоноармійського району Запорізької області

9.Сторони прийняли спадщину за законом, звернувшись до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини у встановлений законом строк, ОСОБА_1 26 лютого 2019 року, а ОСОБА_2 28 травня 2019 року, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 20/2019 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3

10.22 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Новомиколаївської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку та на будинок АДРЕСА_1 .

11.Постановою державного нотаріуса Шостої запорізької державної нотаріальної контори від 22 серпня 2019 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний житловий будинок, у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючих документів на будинок у спадкодавця.

12. ОСОБА_2 до Новомиколаївської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину не звертався.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИВ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

13.Статтею 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

14.Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

15.Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

16.Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

17.Відносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулюються ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", який набрав чинності 03 серпня 2004 року.

18.Згідно ч. 4 ст. 3 вказаного Закону права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умови, якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

19.Пунктом 6 частини 2 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка діяла до 19 січня 1996 року, будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, не підлягали реєстрації.

20.Матеріалами справи встановлено, що житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 , був збудований у 1966 році.

21.Свідоцтво про право власності на житловий будинок ОСОБА_3 не отримувала.

22.Як вбачається із виписки з погосподарської книги, виданої Трудовою сільською радою Новомиколаївського району Запорізької області, житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 , належав ОСОБА_3

23.Виходячи з вищевказаного, право власності на житловий будинок у ОСОБА_3 виникло і набуте в установленому законом порядку.

24.Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

25.Сторони являють спадкоємцями майна померлої ОСОБА_3 за законом, першої черги.

26.Статтею 1267 ЦК України встановлено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за усною угодою між собою, якщо це стосується рухомого майна, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них.

27.Сторонами суду докази, підтверджуючі наявність письмової угоди між ними, посвідченої нотаріусом, про зміну розміру частки у спадщині когось із них, надані не були.

28.Таким чином частка позивача ОСОБА_1 у майні померлого спадкодавця складає 1/2 частину, а тому наявні підстави для визнання за нею права власності на 1/2 частину вказаного у позові житлового будинку.

29.При вирішенні питання за зустрічним позовом суд виходив із наступного.

30.Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

31.Згідно статті 15 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

32.Разом з тим, судом встановлено, що ОСОБА_2 до нотаріуса із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину не звертався, нотаріусом постанова про відмову у вчиненні вищевказаної нотаріальної дії не приймалася, а тому право ОСОБА_2 на спадкування майна не є порушеним. В такому випадку визнання за ОСОБА_2 права власності на спадкове майно є передчасним.

33.Таким чином позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково, а зустрічний позов ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ

34.Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

35.Як вбачається із матеріалів справи позивачем ОСОБА_1 , при подачі позову, було сплачено судовий збір в сумі 768 гривень 40 копійок.

36.У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог позивача ОСОБА_1 , вказана сума судового збору підлягає стягненню із відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

37.Понесені відповідачем ОСОБА_2 судові витрати, у вигляді судового збору, сплаченого ним при подачі зустрічного позову, у зв`язку із відмовою в задоволенні зустрічного позову, суд вважає необхідним покласти на відповідача ОСОБА_2 .

Керуючись ст. 12, 81, 263, 265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку спадкування задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

В задоволенні іншої частини позову ОСОБА_1 , а також у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на майно в порядку спадкування, відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення у повному обсязі.

Рішення суду в повному обсязі виготовлене 23 січня 2020 року.

Суддя А.Б.Шиш