Ухвала

21 січня 2020 року

м. Київ

справа № 759/15065/14-ц

провадження № 61-798ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Дундар І. О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 21 листопада 2019 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що у вересні 2014 року публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» (далі - ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним картковим договором №БН/2008-08 від 12 серпня 2008 року у сумі 9 500,99 грн, з урахуванням заборгованості по тілу кредиту, відсоткам та пені, яка утворилась станом на 25 серпня 2014 року.

Заочним рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 17 грудня 2014 року позов ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованість за кредитним договором про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку в рамках зарплатного проекту №БН/2008-08 від 12 серпня 2008 року у розмірі 9 500,99 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду міста Києва від 02 червня 2015 року заочне рішення Святошинського районного суду міста Києва від 17 грудня 2014 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 березня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 02 червня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до апеляційного суду міста Києва.

Ухвалою апеляційного суду міста Києва від 31 травня 2017 року заочне рішення Святошинського районного суду міста Києва від 17 грудня 2014 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 18 вересня 2019 року ухвалу апеляційного суду м. Києва від 31 травня 2017 року в частині позовних вимог ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по процентам та пені скасовано. Справу в частині позовних вимог ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по процентам та пені направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Київського апеляційного суду від 21 листопада 2019 року заочне рішення Святошинського районного суду міста Києва від 17 грудня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 задовольнити частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку в рамках зарплатного проекту № БН/2008-08 від 12 серпня 2008 року у розмірі 7 784,54 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

27 грудня 2019 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 21 листопада 2019 року. Посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, у якому просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої, частини дев`ятої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ціна позову у справі № 759/15065/14-ц становить 9 500,99 грн та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тобто справа № 759/15065/14-ц є малозначною в силу вимог закону.

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, оскаржуване рішення ухвалене у малозначній справі, ціна позову в якій не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 21 листопада 2019 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя І. О. Дундар