Провадження №2/389/510/19
У Х В А Л А

04 листопада 2020 року Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області

в складі головуючого судді Ябчик Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Данильчук Л.В

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні залу суду міста Знам`янка Кіровоградської області цивільну справу за позовом Виробничого підрозділу «Знам`янський загін воєнізованої охорони» Акціонерного товариства «Українська залізниця» до комісії по трудовим спорам «Знам`янського загону воєнізованої охорони» Виробничого підрозділу Акціонерного товариства «Українська залізниця», третя особа: Первинна профспілкова організація Знам`янського загону відомчої воєнізованої охорони Всеукраїнської профспілки залізничників та транспортних будівельників України, про скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання рішення комісії по трудових спорах Знам`янського загону відомчої воєнізованої охорони №2/019 за заявою стрільця 21 стрілецької команди ст. Знам`янка Самосьонка Івана Анатолійовича про визнання незконним наказу НОР-3 про оголошення ОСОБА_1 догани та зобов`язання керівництва НОР-3 скасувати наказа в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 таким, що суперечить чинному законодавству та скасувати його.

Представник відповідача у судовому засіданні заявив клопотання про закриття провадження у справі. Мотивуючи його тим, що предметом позову, є наказ виробничого підрозділу «Знам`янський загін воєнізованої охорони» від 23.05.2019 р. №НОР-3-55/10 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника загону», яким ОСОБА_1 , оголошено догану. Однак, згідно зі ст. 151 КЗпП України, якщо протягом року з дня накладення дисциплінарного стягнення працівника не буде піддано новому дисциплінарному стягненню, то він вважається таким, що не мав дисциплінарного стягнення. Станом на 01.09.2020, стрілець ОСОБА_1 не підділався дисциплінарному стягненню. Отже, вважає, що наразі предмет спору відсутній.

Представник третьої особи, підтримав вимоги заявленного клопотання.

Представник позивач, просив відмовити в задоволенні клопотання.

Розглянувши клопотання представника відповідача, дослідивши матеріали справи, з урахуванням думки сторін, суд дійшов до наступного висновку.

Ухвалою суду 22.07.2019 року у справі відкрито загальне позовне провадження.

Зі змісту ухвали вбачається, що позовна заява подана з додержанням вимог статті 175, 177 ЦПК України та повинна розглядатись в порядку цивільного судочинства, підстави для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження відсутні.

Ухвалу про відкриття провадження, сторонами не оскаржено.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, зокрема, якщо відсутній предмет спору.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір, на відміну від раніше чинної конституційної норми про те, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Проте поняття «юридичний спір» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу зазначеної Конвенції поняття «спір про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Поряд з цим за змістом пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Зазначений висновок викладено в постанові Верховного Суду від 10.04.2019 року у справі №456/847/18.

У справі «Bellet v. France», Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним із аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення прав особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.

Право на справедливий судовий розгляд також закріплено міжнародним пактом про громадянські і політичні права та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (частина 1 статті 6). Право на справедливий судовий розгляд охоплює і право кожного на доступ до правосуддя.

Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для закриття провадження у даній справі з підстав, визначених п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України та відмовляє у задоволенні клопотання про закриття провадження в справі.

Керуючись ст.ст. 255, 259-261, 353 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання представника відповідача комісії по трудовим спорам «Знам`янського загону воєнізованої охорони» Виробничого підрозділу Акціонерного товариства «Українська залізниця» Куценко Н.С. про закриття провадження у справі за позовом Виробничого підрозділу «Знам`янський загін воєнізованої охорони» Акціонерного товариства «Українська залізниця» до комісії по трудовим спорам «Знам`янського загону воєнізованої охорони» Виробничого підрозділу Акціонерного товариства «Українська залізниця», третя особа: Первинна профспілкова організація Знам`янського загону відомчої воєнізованої охорони Всеукраїнської профспілки залізничників та транспортних будівельників України, про скасування рішення - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Знам`янського

міськрайонного суду

Кіровоградської області Ябчик Н.М.