КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа 754/2451/20 Головуючий у І-й інстанції - Панченко О.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2020 року Київський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Мараєвої Н.Є., Рубан С.М.

при секретарі - Діденко А.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 22 вересня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Територіальний сервісний центр №8043 Головного сервісного центру МВС в м. Києві про визнання права власності на транспортний засіб (причіп побутівку),-

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Територіальний сервісний центр №8043 Головного сервісного центру МВС в м. Києві про визнання права власності на транспортний засіб (причіп побутівку).

В обґрунтуванні позову вказував, що ним згідно розписки від 22.07.2016 року передано відповідачу ОСОБА_2 кошти у розмірі 16 500.00 грн. за причіп побутівку. 10.07.2019 року він, позивач, звернувся до МВС РСЦ в м. Києві, територіального сервісного центру №8043 для реєстрації вказаного транспортного засобу, надавши копію розписки, на що отримав відповідь про те, що для проведення реєстрації ТЗ йому необхідно звернутися до суду.

Посилаючись на викладене, просив задовольнити позов та визнати за ним право власності на транспортний засіб (причеп побутівку) на шасі ЗИЛ 130, шасі та кузов б/н, державний номерний знак відсутній та зобов`язати Територіальний сервісний центр №8043 Головного сервісного центру МВС в м. Києві зареєструвати за ним право власності на вказаний транспортний засіб.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 22 вересня 2020 року у задоволені позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити позов.

Правом подачі відзиву на апеляційну скаргу інші учасники справи не скористалися.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції позивач підтримав апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

Відповідач та представник третьої особи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову суд виходив з недоведеності та необґрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що згідно розписки, копія якої міститься в матеріалах справи, відповідач ОСОБА_2 отримав від позивача ОСОБА_1 16 500.00 грн. від продажу свого причіпа - побутівки на базі причепу, яка належала йому на праві власності.

Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач вважав, що має право власності на даний ТЗ, оскільки придбав його у відповідача, сплативши певні кошти за нього.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частинами 1, 2, 3, 4 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилом ч.1,2 ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Пунктом 20 ч. 80 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998р. № 138 визначено, що для державної реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зняті з обліку в уповноважених органах МВС, крім зазначених у цьому пункті документів, що підтверджують правомірність їх придбання, подається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі, з відміткою уповноваженого органу МВС про зняття транспортного засобу з обліку. Переобладнання (крім переобладнання для роботи на газових паливах), відчуження, передача права користування і (або) розпорядження придбаних транспортних засобів, не зареєстрованих у уповноважених органах МВС, не допускається.

Листом Територіального сервісного центру №8043 Головного сервісного центру МВС в м. Києві від 23.07.2019 р. за №31/26-176 відмовлено позивачу у здійсненні реєстрації спірного транспортного засобу та рекомендовано звернутися до суду з позовом про визнання права власності на вказаний транспортний засіб.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивачем не надано суду належних доказів, які б підтверджували, що спірний причіп - побутівка на базі причепу належав на праві власності відповідачу у справі ОСОБА_2 , а також відсутні будь-які документи, які свідчили б про те, що такий транспортний засіб взагалі існує, і що він раніше був зареєстрований у встановленому законом порядку та перебував на обліку, правомірність придбання позивачем транспортного засобу, його складових частин, що мають ідентифікаційні номери. Таким чином, законні підстави для визнання за позивачем права власності на вказаний вище ТЗ - відсутні.

Надана суду позивачем розписка про сплату ним грошових коштів не може свідчити про те, що право власності на спірний ТЗ у встановленому законом порядку перейшло від відповідача до позивача, в зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував дійсні обставини справи, зібраним про справі доказам надав належну правову оцінку та прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність відмови у задоволенні позову в зв`язку з його недоведеністю.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам норм матеріального та процесуального права й не може бути скасованим з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно відмовив у задоволенні позову, не врахував наявність розписки відповідача ОСОБА_2 про отримання коштів за проданий останнім причіп - побутівку, не заслуговують на увагу, оскільки в даному випадку розписка не є документом, що підтверджує правомірність придбання позивачем спірного транспортного засобу, та не є законною підставою для задоволення позову.

Частиною 4 ст. 206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Отже, хоча й цивільним процесуальним законодавством й передбачено право суду ухвалити рішення про задоволення позову у разі визнання його відповідачем, однак воно може бути застосовано лише за наявності для того законних підстав. Розглядаючи дану справу суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність постановлення законного та обґрунтованого рішення суду.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 22 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений 15 грудня 2020 року.

Головуючий

Судді: