КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 758/6897/16-ц
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Музичко С.Г.,

при секретарі Маштаковій Т.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Комунального підприємства «Лісове Подільського району міста Києва», третя особа - Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визначення порядку користування квартирою та усунення перешкод у користуванні квартирою,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 та за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 13 липня 2020 року, ухваленого під головуванням судді Васильченка О.В.,-

встановив:

У травні 2016 року ОСОБА_1 звернулася в суд з даним позовом.

З урахуванням уточнень, просила: визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , виділивши в користування ОСОБА_1 ізольовану житлову кімнату площею 10,3 кв.м. та вбудовану шафу площею 1,1 кв.м., в користування ОСОБА_2 житлові суміжні кімнати площею 13,7 кв.м. та 18,4 кв.м. з лоджією площею 2,95 кв.м., місця загального користування квартири АДРЕСА_1 , а саме коридору площею 7,5 кв.м., вбиральні площею 1,1 кв.м., ванної кімнати площею 2,2 кв.м., кухні площею 7,5 кв.м., залишити у спільному користуванні співвласників; зобов`язати ОСОБА_2 та інших членів сім`ї, що проживають разом з нею, не чинити перешкод ОСОБА_1 у користуванні квартирою АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 належить 1/3 частина спірної квартири, а 2/3 частини квартири володіє ОСОБА_2 . Сторони не дійшли згоди щодо спільного користування квартирою. Позивач не має доступу і можливості користуватися належною їй 1/3 частиною квартири. Відповідач чинить перешкоди у користуванні спільним майном. Оскільки квартира є трикімнатною та має дві суміжні кімнати і одну розташовану окрему, позивач вважає за можливим і доцільним виділити їй окрему кімнату площею 10,3 кв.м. та вбудовану шафу площею 1,1 кв.м.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 13 липня 2020 року позов задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_2 та членів її сім`ї, що проживають разом з нею, не чинити перешкоди у користуванні ОСОБА_1 квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Проведено розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду змінити в частині вимог щодо встановлення порядку користування майном та задовольнити дані вимоги у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду в частині задоволених позовних вимог скасувати, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні вимог, в іншій частині рішення суду залишити без змін.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 вимоги поданої ОСОБА_2 апеляційної скарги підтримав, проти апеляційної скарги представника позивача заперечив.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про його час і місце повідомлені належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг, заслухавши пояснення представника ОСОБА_2 , перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем доведено, а відповідачем не спростовано обставини, що позивачу чиняться перешкоди у користуванні квартирою.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про визначення порядку користування квартирою, суд першої інстанції виходив із відсутності доказів на підтвердження того, що запропонований порядок користування є можливим з технічної точки зору. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що крім позивача та відповідача співвласником квартири є також ОСОБА_3 , відтак запропонований порядок користування квартирою може вплинути на права та законні інтереси ОСОБА_3 .

Проте повністю з такими висновками суду погодитися не можна.

Згідно свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 25 квітня 1997 року, квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності, спільної власності ОСОБА_4 та членам його сім`ї ОСОБА_3 , ОСОБА_5 в рівних частках кожному.

Встановлено, що ОСОБА_1 належить на праві спільної часткової власності 1/3 частина квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 27 листопада 2013 року за реєстровим № 3-1946.

Згідно довідки центру комунального сервісу № 31 форми № 3 від 07 вересня 2016 року, ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 , мешкає з 13 травня 1989 року, а ОСОБА_1 співвласник 1/3 частини, не зареєстрована.

Обґрунтовуючи поданий позов, ОСОБА_1 зазначила, що між сторонами не досягнуто домовленості щодо спільного користування квартирою. Позивач не має доступу і можливості користуватися належною їй 1/3 частиною квартири. Відповідач чинить перешкоди у користуванні квартирою. Позивач зазначає, що можливим і доцільним буде виділити їй окрему кімнату площею 10,3 кв.м. та вбудовану шафу площею 1,1 кв.м.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно положень ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Суд виділяє у користування сторін частину майна у натурі, що співмірна розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність.

Ставлячи питання про визначення порядку користування квартирою, сторони не надали достатніх доказів, які б підтверджували кому і в якій частині квартира належить на праві власності.

Матеріали справи містять підтвердження права власності на 1/3 частину квартири лише щодо ОСОБА_1 .

Відсутність доказів належності квартири на праві власності сторонам унеможливлює визначення порядку користування квартирою з урахуванням їх часток у праві власності.

Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Матеріали справи не містять будь-яких доказів створення перешкод позивачу у користуванні квартирою.

Позивач не зверталася до правоохоронних органів, житлово-експлуатаційних організацій тощо, з приводу створення їй таких перешкод.

Відповідач у судовому засіданні зазначила, що у позивача є ключ від квартири і вона може вільно володіти та користуватися нею.

З урахуванням вищезазначених обставин колегія суддів не знаходить підстав для задоволення позову в цій частині.

Протилежний висновок суду є помилковим.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду 13 липня 2020 року в частині задоволених вимог підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

В іншій частині рішення суду першої постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги представника ОСОБА_1 немає.

В порядку розподілу судових витрат з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 960 грн 00 коп.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 376, 382 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 13 липня 2020 року в частині задоволених позовних вимог скасувати.

В цій частині ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Комунального підприємства «Лісове Подільського району міста Києва», третя особа - Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визначення порядку користування квартирою та усунення перешкод у користуванні квартирою відмовити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 960 грн 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 07 грудня 2020 року.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: О.Ф. Лапчевська

С.Г. Музичко