Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2020 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Ковальчук Т.А.

при секретарі Кривошлик І.Ю.

за участю

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Магдалинівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , Котовської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області про визнання заповіту недійсним,

В С Т А Н О В И В:

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , Котовської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області про визнання заповіту недійсним.

Позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_5 .

Після смерті ОСОБА_5 залишилася спадщина, що складається із житлового будинку з присадибною земельною ділянкою та земельної ділянки площею 4,960 га.

10 листопада 2008 року мати позивача склала заповіт, згідно якого його сестрі ОСОБА_6 заповідала будинок, а йому земельну ділянку площею 4,960 га.

Після смерті матері позивач дізнався, що 27.08.2018 року його мати склала інший заповіт, згідно якого все своє майно заповідала племіннику позивача ОСОБА_4 .

Позивач вважає вказаний заповіт недійсним, оскільки його мати протягом двадцяти років хворіла, у зв`язку із чим не мала змоги правильно сприйняти та усвідомити значення своїх дій та не могла його підписати.

На підставі наведеного, позивач звертається до суду та прохає визнати недійсним заповіт від 27.08.2018 року складений ОСОБА_5 , посвідчений секретарем Котовської сільської ради.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

В судовому засіданні представник відповідача заперечив проти позову, зазначивши, що на момент складання заповіту заповідач розуміла значення своїх дій, його було складено за власної волі спадкодавця, при його посвідченні дотримано вимоги законодавства

Представник відповідача - Котовської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області в судове засідання не з`явилися надавши до суду заяву, в якій прохав розглянути справу без їхньої участі.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає в задоволенні позовних вимог слід відмовити за наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до заповіту від 27 серпня 2018 року ОСОБА_5 заповідала ОСОБА_4 усе належне їй майно, що належали їй на день смерті (а. с. 49-50).

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а. с. 42).

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Частиною 1, 2 статті 1235, ч. 1 ст. 1236 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування. Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому.

Згідно ст. 1251 ЦК України якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім

секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

У відповідності до ст. 1253 ЦК України на бажання заповідача його заповіт може бути посвідчений при свідках. У випадках, встановлених абзацом третім частини другої статті 1248 і статтею 1252 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов`язковою. Свідками можуть бути лише особи з повною цивільною дієздатністю. Свідками не можуть бути: нотаріус або інша посадова, службова особа, яка посвідчує заповіт; спадкоємці за заповітом; члени сім`ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом; особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. У текст заповіту заносяться відомості про особу свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Висновком експерта № 10 від 19.03.2020 року встановлено, що ОСОБА_5 на момент складання заповіту ІНФОРМАЦІЯ_2 на будь-який психічний розлад не страждала та за своїм психічним станом могла розуміти значення своїх дій та керувати ними (а. с. 154-156).

В судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 які повідомили, що померла ОСОБА_5 проживала по сусідству, яка хворіла та її доглядом займався син ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що вона є лікарем, однак обставини хвороби ОСОБА_5 їй не відомі.

Свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в судовому засіданні зазначили, що їм відомо, про те що ОСОБА_5 постійно хворіла та ОСОБА_1 надавав їй постійно допомогу. Однак у 2018 році сестра позивача ОСОБА_6 взяла ОСОБА_5 до себе, де вона проживала до дня смерті.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що вона як секретар виконкому Котовської сільської ради посвідчувала оспорюваний заповіт, який було складено за місцем проживання ОСОБА_5 та було підписано свідками, які зачитали його вголос.

Свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснили, що вони підписували оспорюваний заповіт, оскільки через хворобу ОСОБА_5 вона не могла його прочитати, однак заповідачу було його зачитано та вона розуміла зміст заповіту.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснила, що вона є медичним працівником та надавала медичну допомогу ОСОБА_5 , яка приймала медикаменти, у зв`язку із гіпертонічною хворобою, інших препаратів, які б впливали на її психічний стан не вживала.

Свідок ОСОБА_6 зазначила, що є донькою ОСОБА_5 , яка проживала у неї до дня смерті, а також їй відомо, що її мати не страждала на психічні захворювання, приймала медичні препарати, у зв`язку із гіпертонічною хворобою та похилим віком.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Доказами в розумінні ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Позивачем не надано доказів того, що при складенні оспорюваного заповіту не було вільного волевиявлення заповідача. Позивач звернувся до суду із вимогою про визнання заповіту недійсним, вважаючи, що заповідач під час його вчинення не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, у зв`язку із хворобою, однак результатами проведеної експертизи встановлено протилежне.

Виходячи з зазначених обставин справи, суд приходить до висновку про те, що позов необґрунтований, тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст. ст.263-265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , Котовської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області про визнання заповіту недійсним відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 16 листопада 2020 року.

Суддя Т.А.Ковальчук