КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 753/649/17 Головуючий у 1 інстанції: Колесник О.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 грудня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Олійника В.І.,

суддів: Кулікової С.В., Желепи О.В.,

при секретарі: Гоін В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційними скаргами Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області та Головного управління Національної поліції в Київській областіна рішення Дарницького районного суду м. Києва від 08 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області про визнання бездіяльності незаконною, відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства, -

в с т а н о в и в :

У січні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, який обґрунтовував тим, що внаслідок незаконної бездіяльності та порушення його прав з боку слідчих Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції України йому була спричинена моральна шкода.

В судовому засіданні позивач збільшив позовні вимоги та просив їх задовольнити, пояснивши, що він є потерпілим у кримінальному провадженні №0000145 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України.

Зазначав, що через те, що слідчими Дарницького УП ГУНПУ своєчасно не розглядались подані ним клопотання, в розумні строки не здійснювали необхідні процесуальні слідчі дії, не виконувались рішення суду, які зобов`язували останніх здійснити слідчі дії, то вказаними діями йому (позивачу) була завдана моральна шкода у розмірі 85 014 грн., яка полягала у нервових хвилюваннях, зміні повсякденного способу життя через необхідність постійно відвідувати органи досудового розслідування для відстоювання його прав, докладати значних зусиль для звернення зі скаргами на дії органу досудового розслідування до суду та прокуратури.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 08 липня 2020 року позов задоволено.

Визнано бездіяльність слідчих Згурівського відділення поліції Переяслав-Хмельницького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області Шипка В.В. та ОСОБА_3 , які є службовими особами Головного управління Національної поліції в Київській області, в період здійснення ними досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000145 від 08.06.2015 року незаконною.

Стягнуто з Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 85 014 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконною бездіяльністю слідчих Згурівського відділення поліції Переяслав-Хмельницького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області Шипка В.В. та ОСОБА_3 шляхом списання у безспірному порядку коштів з єдиного казначейського рахунку Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області.

В апеляційній скарзі Головного управління Державної казначейської служби України у Київській областіз підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Скарга обґрунтована тим, що як випливає зі змісту позовної заяви, відповідач ГУ Казначейства жодних прав та інтересів позивача не порушував, не вступав у правовідносини з ним і жодної шкоди не завдавав, тому відповідно до вимог Конституції України, ЦК України та інших актів законодавства, не є належним відповідачем у справі.

Зазначено, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, а саме: замість безспірного списання з рахунку У Нацполіції в Київській області, як того просив позивач, вирішив списати у безспірному порядку кошти з єдиного казначейського рахунку ГУ Державної казначейської служби України у Київській області.

Також вказував, що розмір шкоди повинен визначатись з урахуванням вимог розумності та справедливості такого відшкодування, яке має бути не більш ніж достатнім для поміркованого задоволення звичайних потреб потерпілої особи і не повинно призводити до збагачення позивача за рахунок держави.

В апеляційній скарзіГоловного управління Національної поліції в Київській області з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Зазначав, що позивач не навів міркувань, з яких він виходив, визначаючи розмір завданої моральної шкоди, а також не обґрунтовував існування причинно-наслідкового зв`язку між шкодою та протиправним, на його думку, діянням, не надавши документального підтвердження погіршення стану здоров`я та інших негативних наслідків, викликаних неправомірними діями або бездіяльністю органу досудового розслідування, на думку позивача.

ОСОБА_1 подав відзиви на апеляційні скарги, в який просить їх відхилити, а рішення Дарницького районного суду м. Києва від 08 липня 2020 року залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що бездіяльність Згурівського УП ГУНП у м. Києві є протиправною, позивачу була завдана моральна шкода, а також з того, що вказана шкода була завдана внаслідок бездіяльності органу досудового розслідування.

Ухвалене судом рішення зазначеним вимогам відповідає.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Судом встановлено, що ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 05 червня 2015 року у справі №365/459/15-к начальника слідчого підрозділу Згурівського РВ ГУ МВС України в Київській області зобов`язано внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення кримінальних правопорушень по заяві ОСОБА_1 щодо погрози його життю та членів його сім`ї, заподіяння матеріальної шкоди (а.с.12).

09 червня 2015 року Згурівським РВ ГУ МВС України в Київській області було внесено відомості за заявою ОСОБА_1 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000145 за ознаками кримінального правопорушення за ч.1 ст.129 КК України про те, що 28 травня 2015 року перебуваючи на автодорозі між с.Лизогубова Слобода та с.Стара Оржиця Згурівського району Київської області, ОСОБА_4 словесно погрожував фізичною розправою ОСОБА_1 (а.с.13).

Ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 21 жовтня 2015 року у справі №365/863/15-к уповноваженого слідчого Згурівського РВ ГУ МВС України в Київській області Шипка В.В. зобов`язано розглянути клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 від 12 жовтня 2015 року про відібрання вільних та експериментальних зразків почерку у ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , і призначення почеркознавчої експертизи. Визнано бездіяльність слідчого щодо нерозгляду даного клопотання (а.с.27-28).

Ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 21 жовтня 2015 року у справі №365/864/15-к слідчого Згурівського РВ ГУ МВС України в Київській області Шипка В.В. зобов`язано розглянути клопотання представника ОСОБА_1 - Костенка О.М. від 12 жовтня 2015 року про проведення допиту в якості свідка ОСОБА_4 , визнано бездіяльність слідчого щодо нерозгляду даного клопотання (а.с.29-30).

Ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 21 жовтня 2015 року у справі №365/865/15-к уповноваженого слідчого Згурівського РВ ГУ МВС України в Київській області Шипка В.В. зобов`язано розглянути клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 від 12 жовтня 2015 року про проведення допиту в якості свідка ОСОБА_9 , визнано бездіяльність слідчого щодо нерозгляду даного клопотання (а.с.31-32).

Ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 21 жовтня 2015 року у справі №365/866/15-к слідчого Згурівського РВ ГУ МВС України в Київській області Шипка В.В. зобов`язано розглянути клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 від 12 жовтня 2015 року про проведення допиту в якості свідка дружини ОСОБА_4 , визнано бездіяльність слідчого щодо нерозгляду даного клопотання (а.с.33-34).

Ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 21 жовтня 2015 року у справі №365/867/15-к уповноваженого слідчого Згурівського РВ ГУ МВС України в Київській області Шипка В.В. зобов`язано розглянути клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 від 12 жовтня 2015 року про проведення допиту в якості свідка ОСОБА_10 , визнано бездіяльність слідчого щодо нерозгляду даного клопотання (а.с.35-36).

Ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 21 жовтня 2015 року у справі №365/868/15-к слідчого Згурівського РВ ГУ МВС України в Київській області Шипка В.В. зобов`язано розглянути клопотання представника ОСОБА_1 - Костенка О.М. від 12 жовтня 2015 року про проведення допиту в якості свідків сусідів ОСОБА_4 , визнано бездіяльність слідчого щодо нерозгляду даного клопотання (а.с.37-38).

Ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 21 жовтня 2015 року у справі №365/869/15-к уповноваженого слідчого Згурівського РВ ГУ МВС України в Київській області Шипка В.В. зобов`язано розглянути клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 від 12 жовтня 2015 року про встановлення всіх можливих свідків та очевидців події, яка трапилась 28 травня 2015 року, визнано бездіяльність слідчого щодо розгляду даного клопотання (а.с.39-40).

Ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 16 червня 2016 року у справі №365/863/15-к слідчого СВ Згурівського відділення поліції Переяслав-Хмельницького відділу поліції Національної поліції в Київській області Гончаренка О.О. зобов`язано допитати свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , дружини ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , сусідів ОСОБА_4 , встановити всіх можливих очевидців та свідків, відібрати зразки почерку ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та призначити почеркознавчу експертизу. Визнано бездіяльність слідчого щодо нездійснення процесуальних дій, які він був зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк (а.с.41-42).

Судом встановлено, що висновком соціально-психологічного дослідження №28 від 03 березня 2020 року, виконаним державною установою «Центром психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю Міністерства охорони здоров`я», визначено, що ОСОБА_1 внаслідок протиправної бездіяльності службових осіб Головного управління Національної поліції в Київській області спричинені моральні страждання (моральна шкода). Грошовий еквівалент компенсації завданих моральних страждань (моральної шкоди) становить 18 мінімальних заробітних плат, розмір яких визначається рівнем розміру мінімальної заробітної плати, прийнятої в Україні на момент винесення рішення суду (а.с.137-140).

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади органів місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

За ч.6 ст.1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Частиною 5 ст.3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються) моральна шкода.

Згідно з ч.5 - 6 ст.4 «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Під час вирішення спорів про відшкодування шкоди доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно вважав, що ухвалами Згурівського районного суду міста Києва, які винесені протягом 2015-2016 років, та набрали законної сили, підтверджується вчинена Згурівським УП ГУНП у місті Києві протиправна бездіяльність, яка полягала у тривалому проведенні досудового розслідування, невиконанні посадовими особами Згурівського УП ГУНП у місті Києві обов`язків, передбачених Кримінально-процесуальним Кодексом України.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Також, уповноваженим слідчим Згурівського УП ГУНП у місті Києві не надано суду доказів на спростування доводів позивача, на момент винесення рішення витребувані судом копії матеріалів кримінального провадження №0000145 до суду не подані.

Твердження позивача про завдання йому моральної шкоди внаслідок бездіяльності посадових осіб органів державної влади, яка полягала у моральних стражданнях та необхідності вживати додаткових зусиль для захисту свого права, що спричинило йому душевні страждання, суд вірно вважав обґрунтованими.

Оцінюючи належність, допустимість а також достатній зв`язок доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що бездіяльність Згурівського УП ГУНП у місті Києві є протиправною, крім того позивачу була завдана моральна шкода, а також те, що вказана шкода була завдана внаслідок бездіяльності органу досудового розслідування, суд вірно вважав, що позовні вимоги позивача про стягнення моральної шкоди були обгрунтованими.

За частиною 1 статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №215 від 15 квітня 2015 року, Державна казначейська служба України (Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.

За положеннями статті 25 Бюджетного кодексу України відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом. Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

За частиною 1 статті 43 Бюджетного кодексу України Державна казначейська служба України забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України.

З огляду на вищенаведене та враховуючи, що стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про необхідність стягнення шкоди з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України на користь позивача.

Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції чи доводили б порушення ним норм цивільного або цивільно-процесуального законодавства, апеляційна скарга не містить.

Обґрунтовуючи судове рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Оскільки апелянтами при поданні апеляційних скарг не було сплачено судовий збір, передбачений п.п.6 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», то колегія суддів вважає за необхідне стягнути з Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області та Головного управління Національної поліції в Київській області на користь держави судовий збір за подання апеляційної скарги по 1 920 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області та Головного управління Національної поліції в Київській області залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 08 липня 2020 року залишити без змін.

Стягнути з Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області () на користь держави судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 920 грн.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Київській області () на користь держави судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 920 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 11 грудня 2020 року.

Суддя-доповідач:

Судді: