РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2020 року м. Кремінна

Справа № 414/3321/19

Провадження № 2-о/414/7/2020

Кремінський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Панчука М.В.,

за участю секретаря судового засідання Водолазської Т.Ю.,

заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кремінна цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Рубіжанське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області, про встановлення фактів, які мають юридичне значення, а саме: фактів спільного проживання та знаходження на утриманні,

встановив:

заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення фактів, які мають юридичне значення, а саме: фактів спільного проживання та знаходження на утриманні, в обґрунтування вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , з яким заявник перебувала у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Заявник та її чоловік ОСОБА_2 були зареєстровані за різними адресами, але проживали разом. В 2017 році заявник та її чоловік виїхали за адресою: АДРЕСА_1 , та проживали там до середини 2019 року. В серпні 2019 року ОСОБА_2 поїхав до попереднього місця проживання для того, щоб подивитися в якому стані знаходиться нерухоме майно, раптово занедужав, в результаті чого помер. Починаючи з 2014 року та до 01.09.2019 року фактичним утриманням родини та утриманням заявниці займався ОСОБА_2 , оскільки його доходи та пенсія були суттєво більші ніж заявниці. 25.10.2019 року заявник звернулася до Рубіжанського об`єднаного УПФУ в Луганській області з заявою про переведення на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Дана обставина пов`язана з тим, що розмір пенсії чоловіка на місяць складав 7600,00 грн., пенсія ж заявника - 1564,00 грн. і цих коштів не було достатньо для проживання, оплату комунальних послуг, придбання продуктів харчування та сплати ліків. За фактом заяви Рубіжанським об`єднаним УПФУ було відмовлено, оскільки не надано підтвердження факту перебування на утриманні померлого годувальника. А тому просить встановити факт перебування на утриманні та факт спільного проживання з ОСОБА_2 .

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 на заяві наполягала з підстав, зазначених у ній та просила її задовольнити.

Представник Рубіжанського об`єднаного УПФУ в Луганській області до суду не з`явився, надав суду відзив на заяву про встановлення фактів спільного проживання та знаходження на утриманні, в яких заперечував проти задоволення заяви з огляду на наступне. ОСОБА_1 є пенсіонером, їй призначено пенсію у розмірі 1638 грн., що є рівнозначним прожитковому мінімуму. Отже, вона може забезпечити свої особисті потреби. Це спростовує те, що ОСОБА_1 не мала джерел до існування, окрім пенсії чоловіка. Те, що заявниця отримувала дохід, менший за чоловіка, не свідчить про перебування її на утриманні. Зазначив, що встановлення факту проживання однією сім`єю ще не підтверджує перебування на утриманні. З огляду на це просить відмовити у задоволенні заяви та надав витребувані судом документи.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Свідок ОСОБА_3 суду пояснила, що знає ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , вони є її сватами, їхні діти створили сім`ю. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 жили однією сім`єю, а як тимчасово переміщені особи зареєструвалися у неї, однак періодично їздили на окуповану територію разом або окремо, оскільки там було їх господарство. Знає, що пенсія ОСОБА_2 була набагато більшою за пенсію ОСОБА_1 , він постійно матеріальної підтримував дружину. Хоча вони і були зареєстровані на окупованій території за різними адресами, але жили однією сім`єю.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні вказала, що є сусідкою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за місцем тимчасового переміщення, знає їх як подружжя з 2017 року, вони спільно проживали та вели господарство, спілкувалися, відпочивали. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали у своєї свахи ОСОБА_3 , періодично їздили на окуповану територію доглядати за господарством.

Свідок ОСОБА_5 дала аналогічні пояснення зі свідком ОСОБА_4 , підтвердила факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 , періодично їздили на окуповану територію з господарських потреб в період, вказаний заявником.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, який зареєстрований Вахрущевським ЗАГС Ворошиловградської області 22 грудня 1978 року, про що свідчить свідоцтво серії НОМЕР_1 від 22.12.1978 року. ОСОБА_1 була зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 , а ОСОБА_2 - АДРЕСА_3 . Як тимчасово переміщені особи заявник та її чоловік були зареєстровані за однією адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 6-13).

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Боково-Хрустальне м. Хрустальний Луганської області (а.с. 14).

Як вбачається з акту на предмет фактичного проживання від 04.11.2019 року, що виданий Виконавчим комітетом Красноріченської селищної ради Кремінського району Луганської області, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали разом за адресою АДРЕСА_1 , до ІНФОРМАЦІЯ_1 року, коли помер ОСОБА_2 (а.с. 15).

Відповідно до рішення про відмову у призначенні пенсії від 31.10.2019 року, ОСОБА_1 відмовлено у переході на пенсію в разі втрати годувальника, оскільки вона не надала документу, що підтверджує перебування на утриманні (а.с. 17)

Згідно довідці про доходи № 4787 7373 2071 1731 від 04.11.2019 року, розмір пенсії ОСОБА_1 станом на жовтень 2019 року складав 1564,00 грн., за грудень 2019 року - 1638,00 грн. Пенсія ОСОБА_2 за серпень 2019 року склала 7625,48 грн. (а.с. 16,37,38).

Відповідно до Цивільного процесуального кодексу України, а саме ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Пунктом 2 частини 1 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Згідно ч. 2 зазначеної статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу.

За змістом ч. 2, 3 вказаної статті, непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого ст. 26 цього Закону.

До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно п. 2.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 5.11.2005 N 22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за N 1566/11846, до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу, також надаються такі документи: документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника.

У відповідності до п. 2.11 Порядку за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки житлово-експлуатаційних або інших організацій з місця проживання (реєстрації) або довідки органів місцевого самоврядування: для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника - довідка про перебування на повному утриманні померлого годувальника чи одержання від померлого годувальника допомоги, яка була постійним і основним джерелом засобів до існування, або про спільне проживання з годувальником на момент його смерті. У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку.

Згідно роз`яснень, які містяться у п. 8 постанови від 31 березня 1995 року N 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" Пленуму Верховного Суду України, встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів для існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Частиною 2 ст. 256 ЦПК України передбачено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, крім тих, що передбачені ч. 1 зазначеної статі, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб.

Згідно ст. 38 Закону України «Про пенсійне забезпечення» члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 проживала разом зі своїм чоловіком ОСОБА_2 та отримувала пенсію, розмір якої менший за пенсію, яку отримував її чоловік. Пенсія ОСОБА_1 наближена до мінімального прожиткового мінімуму, яка у свою чергу не могла у повному обсязі забезпечити фактичні потреби похилої людини. При цьому в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вели спільно господарство, мешкали разом і чоловік заявниці підтримував її матеріально.

Отже, факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, має значення для переходу на пенсію в разі втрати годувальника, яку може бути призначено за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть, коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо.

Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

В судовому засіданні встановлено, що заявник ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебували у шлюбі та спільно вели господарство, мешкали за однією адресою з 2017 року по день його смерті, вели господарство. Неможливість отримати довідки встановленого зразка України на окупованій території, а саме ЛНР, не може обмежувати право особи на підтвердження факту спільного проживання чоловіка та дружини. З огляду на це суд вважає підтвердженим факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Що ж до того, що ОСОБА_2 помер у м. Хрустальне м . Боково-Хрустальне Луганської області, то це не впливає на встановлення факту проживання заявниці з останнім у АДРЕСА_1 починаючи з 2017 р. по 01.09.2019 р., адже перебування особи поза межами адреси його тимчасової реєстрації як тимчасово переміщеної особи менше шести місяців не вважається постійним його місцем проживання.

З огляду на зазначене, встановивши, що допомога, яка надавалась ОСОБА_1 , була для заявниці хоч і не єдиним, проте постійним і основним джерелом засобів до існування, суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність задоволення заяви.

Така ж позиція міститься у Постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17.

Суд, оцінюючи інформацію, яка міститься у довідці з місця проживання, приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Під час розгляду вказаної справи, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також Молдови та Росії (зокрема, "Mozer v.the Republic of Moldova and Russia", "Ilacu and Others v. Moldova and Russia"), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. З огляду на це суд приймає до уваги ту обставину, що можливість збирання доказів на окупованій території є обмеженим.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також значення, яке має встановлення юридичних фактів для реалізації прав заявника, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що факти, про встановлення яких просить заявник, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, встановлення факту перебування на утриманні та спільного проживання має для заявниці юридичне значення і потрібне для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 76, 258, 259, 263-265, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд

вирішив:

заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), заінтересована особа Рубіжанське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області (, місцезнаходження: Луганська область, м. Рубіжне, вул. Студентська, 35-а) про встановлення фактів, які мають юридичне значення, а саме: фактів спільного проживання та знаходження на утриманні- задовольнити.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 починаючи з 2017 року по ІНФОРМАЦІЯ_1.

Встановити факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на утриманні свого чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , по день його смерті, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Луганського апеляційного суду безпосередньо або через Кремінський районний суд Луганської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дата складення повного судового рішення - 20 січня 2020 рку.

Суддя М.В. Панчук