Дата документу 20.01.2020 Справа № 2-2958/11
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2020 року

м. Запоріжжя

Єдиний унікальний №2-2985/11

Провадження №22-ц/807/477/20

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кримської О.М. (суддя-доповідач),

суддів: Дашковської А.В., Кочеткової І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05 жовтня 2011 року в складі судді Щасливої О.В. в справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2011 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором від 27 серпня 2007 року, розмір якої станом на 30 квітня 2011 року складає 19 836,83 грн, із яких: 9 101,33 грн - заборгованість за кредитом, 9 314,70 грн заборгованість по процентам за користування кредитом, а також штрафи, відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн штраф (фіксована частина), 920,80 грн штраф (процентна складова), та судові витрати в розмірі 198,37 грн судовий збір та 120 грн витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду судового процесу.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05 жовтня 2011 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» 19 836,83 грн у рахунок відшкодування заборгованості за кредитним договором, а також 198,37 грн у рахунок відшкодування сплаченого судового збору та 120 грн за інформаційно-технічне забезпечення розгляду судового розгляду.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04 листопада 2019 року поновлено ОСОБА_1 строк для подання заяви про перегляд заочного рішення, заяву про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись із заочним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що: в матеріалах справи відсутні докази з якими саме умовами договору приєднання ознайомилася відповідачка; банк, звернувшись із вказаним позовом до суду, змінив строк виконання основного зобов`язання; розрахунок позивача виконаний із врахуванням відсоткової ставки 60%; відсутні докази отримання відповідачем кредиту в розмірі 7 000 грн; позовна заява подана поза межами строку позовної давності; резолютивна частина оскаржуваного рішення не містить конкретних складових стягнутої суми.

Відповідач ОСОБА_1 просить розглядати справу за її відсутності ( а.с.41 зворот).

Від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що Умови і Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях банку та на офіційному сайті банку, в матеріалах справи міститься заява відповідача від 27.08.2007, в якій зазначено розмір кредитного ліміту, базова відсоткова ставка та порядок погашення.

Що стосується нарахування відсотків на прострочену заборгованість у розмірі 60% на рік, зазначено, що в довідці про умови користування кредитною картою, підписаною позичальником, передбачена можливість нараховувати відсотки на суму несанкціонованого перевищення ліміту кредитування у розмірі 5% на місяць або 60% на рік.

Також зазначено, що згідно із випискою по рахунку вбачається, що відповідач до певного часу належним чином виконувала свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що відповідач знала про умови кредитування.

Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи та справи, що виникають з трудових правовідносин.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції справа розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на такі обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги банку є обґрунтованими та підтверджуються наявними у справі доказами.

Колегія суддів не може повністю погодитися з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Встановлено судом, що 27 серпня 2007 року ОСОБА_1 підписана заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с.6).

У заяві зазначено, що відповідач згодна з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.

До кредитного договору банк додав копію Умов та правил надання банківських послуг (а.с.7-8).

Згідно з наданим банком розрахунком, розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором від 27 серпня 2007 року, станом на 30 квітня 2011 року, складає 19 836,83 грн, із яких: 9 101,33 грн - заборгованість за кредитом, 9 314,70 грн заборгованість по процентам за користування кредитом, а також штрафи, відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн штраф (фіксована частина), 920,80 грн штраф (процентна складова) (а.с.4-5).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

АТ КБ «ПРИВАТБАНК», пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просило в тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримала в борг позичальниця), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками на поточну і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами, а також штрафи.

Колегія суддів, переглядаючи рішення суду першої інстанції, зважає на підписану ОСОБА_1 заяву (а.с.6), якою визначена встановлена сторонами домовленість про суму кредитного ліміту в розмірі 7 000 грн, базову процентну ставку 30% із розрахунку 360 днів на рік та порядок погашення заборгованості щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості.

Окрім того, згідно із довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна GOLD», яка підписана ОСОБА_1 20.09.2007 року під час отримання кредитної картки, сторонами визначена процентна ставка на суму несанкціонованого перевищення ліміту кредитування, яка складає 5% на місяці, що відповідає 60% на рік, застосованих позивачем під час розрахунку заборгованості (а.с.63).

Отже, згідно із наданим АТ КБ «Приватбанк» розрахунком, який відповідає умовам кредитування, визначеним у вказаних заяві та довідці, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором від 27 серпня 2007 року, станом на 30 квітня 2011 року складає: заборгованість за тілом кредиту 9 101,33 грн; заборгованість по процентам за користування кредитом 9 314,70 грн (а.с.4-5).

Доводи апеляційної скарги щодо пропуску АТ КБ «ПРИВАТБАНК» строку позовної давності для звернення до суду не відповідають матеріалам справи, оскільки із розрахунку заборгованості вбачається, що останнє погашення заборгованості за кредитним договором ОСОБА_1 здійснено 23 вересня 2010 року, із вказаними позовними вимогами банк звернувся до суду 26 серпня 2011 року, тобто в межах трьохрічного строку позовної давності.

Твердження апеляційної скарги про відсутність доказів отримання кредитних коштів позичальником спростовуються випискою з карткового рахунку, з якої вбачається фактичне користування ОСОБА_1 кредитними коштами (а.с.57-61).

Разом із тим, позивач, обґрунтовуючи право вимоги, в тому числі штрафів: 500 грн штраф (фіксована частина), 920,80 грн штраф (процентна складова), крім заяви позичальника та розрахунку кредитної заборгованості, посилався також на п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, копія яких додана до позовної заяви.

Проте, вказані Умови не підписані ОСОБА_1 , а матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови розуміла відповідач, ознайомилася та погодилася з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг.

Колегія суддів звертає увагу, що у разі, якщо Умови та Правила надання банком кредиту, не містять підпису позичальника та при цьому банк не надає судам належних доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови та Правила містили ту чи іншу спірну умову, у момент підписання заяви позичальника, або в подальшому не змінювались, то такі Умови та Правила надання банком кредиту не можуть вважатися складовою частиною кредитного договору банку з цим позичальником.

Надані Умови та Правила надання банківських послуг, без підтвердження того, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, не повинні оцінюватися судами, як належний доказ у справах з аналогічними фактичними обставинами.

Такі висновки суду апеляційної інстанції узгоджуються із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в постанові від 03 липня 2019 року в справі №342/180/17.

Оскільки, як у заповненій і підписаній ОСОБА_1 заяві, так і у підписаній нею довідці про умови кредитування, відсутні умови про встановлення відповідальності у вигляді штрафів за порушення зобов`язання, на відповідача не може бути покладений обов`язок по сплаті цієї частини визначеної позивачем кредитної заборгованості, у зв`язку з чим рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням у цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення заборгованості по штрафам в сумі 1 420,80 грн.

У зв`язку з цим необхідно змінити загальний обсяг стягнутої судом заборгованості за кредитним договором від 27.08.2007 року з 19 836,83 грн до 18 416,03 грн.

За положеннями статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Ураховуючи, що апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, відповідач на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог підлягають компенсації за рахунок держави, а саме: судовий збір, сплачений позивачем за подання позовної заяви, в розмірі 184,09 грн, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 111,36 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05 жовтня 2011 року в цій справі в частині задоволення позовних вимог про стягнення штрафів за порушення зобов`язання скасувати та прийняти в цій частині нову постанову.

В задоволенні позовних вимог акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 в частині стягнення штрафів за порушення зобов`язання відмовити.

В іншій частині рішення суду першої інстанції змінити та викласти резолютивну частину наступним чином.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором у розмірі 18 416,03 грн (вісімнадцять тисяч чотириста шістнадцять гривень 03 копійки), з яких: заборгованість за тілом кредиту 9 101,33 грн (дев`ять тисяч сто одна гривня 33 копійки); заборгованість по процентам за користування кредитом 9 314,70 грн (дев`ять тисяч триста чотирнадцять гривень 70 копійок).

Судові витрати, понесені акціонерним товариством комерційним банком «ПРИВАТБАНК» за подання позовної заяви в розмірі 184,09 грн (сто вісімдесят чотири гривні 09 копійок), витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 111,36 грн (сто одинадцять гривень 36 копійок), компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Постанову складено 20 січня 2020 року.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

І.В. Кочеткова