У х в а л а

І м е н е м У к р а ї н и

07 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 607/6424/20

провадження № 61-15120 ск 20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Кузнєцова В. О.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 квітня 2020 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 16 вересня 2020 року в справі за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,

В с т а н о в и в:

У квітні 2020 року ОСОБА_2 звернулась до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

У квітні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про забезпечення її позову, шляхом накладення арешту на наступне спірне майно: грошові кошти в сумі 21 199,70 доларів США, розміщені на депозитному рахунку № НОМЕР_1 в АТ «УкрСиббанк»; грошові кошти у розмірі 2 113 989,00 грн, розміщені на депозитному рахунку № НОМЕР_2 в АТ «Райффайзен Банк Аваль»; грошові кошти в сумі 30 401,00 євро, розміщені на депозитному рахунку № НОМЕР_3 в ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», відкритих на ім`я відповідача ОСОБА_1 .

Заява обґрунтована тим,що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або унеможливити виконання рішення суду, якщо таке буде ухвалено на користь позивача, а тому заявник просив вжити відповідних заходів забезпечення позову.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 квітня 2020 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову, задоволено: накладено арешт на грошові кошти, які обліковуються на рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_1 , а саме:на рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в АТ «УкрСиббанк» (МФО 351005), в межах грошової суми 21 199,00 доларів США; на рахунку № НОМЕР_2 , відкритому в АТ «Райффайзен Банк Аваль» (МФО 300335), в межах грошової суми 2 113 989,00 грн; на рахунку № НОМЕР_3 , відкритому в ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» (МФО 322313) за договором банківського вкладу «Накопичувальний строковий» № 218198 від 30 травня 2019 року, в межах грошової суми 30 401,00 євро, до набрання рішенням суду у даній справі законної сили.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 16 вересня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 квітня 2020 року залишено без змін.

24 вересня 2020 року ОСОБА_1 надіслав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 квітня 2020 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 16 вересня 2020 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить суд касаційної інстанції скасувати ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 квітня 2020 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 16 вересня 2020 року, і ухвалити нове рішення про відмову в забезпеченні позову.

Касаційна скарга обґрунтована, зокрема, тим, що судами першої та апеляційної інстанцій порушено норми процесуального права, оскільки, даний вид забезпечення позову є неспівмірним із заявленими позовними вимогами. Заявник вказує, що позивачем не доведено жодними належними доказами необхідність забезпечення позову у зв`язку із можливим утрудненням виконання рішення суду, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. Разом із цим, заявник також зазначає про неправомірність даного забезпечення позову, оскільки судом не розпочато розгляд справи по суті та не встановлено, що позов є обґрунтованим. У зв`язку із зазначеними обставинами він вважає, що у даному випадку відсутні правові та фактичні підстави для забезпечення позову.

Ухвалою Верховного Суду від 09 листопада 2020 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків до 30 листопада 2020 року, але який не міг перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

На виконання ухвали суду та у визначений судом строк, ОСОБА_1 надіслав матеріали на усунення недоліків.

Дослідивши касаційну скаргу ОСОБА_1 , Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження ухвал судів першої та апеляційної інстанцій, визначених в пунктах 2, 3 частини першої цієї статті ЦПК є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно частин першої та другої статті 149 ЦПК Українисуд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Суд може застосувати кілька видів заходів забезпечення позову, перелік яких визначений частиною першою статті 150 цього Кодексу, а також інші заходи, необхідні для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Згідно частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Згідно зі статтею 151 ЦПК України особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в ухвалі від 17 квітня 2020 року, з висновками якого погодився і апеляційний суд у постанові від 16 вересня 2020 року, виходив із того, що між сторонами наявний спір, предметом якого, зокрема, є відповідні грошові кошти, а тому наявна необхідність здійснення забезпечення позову, шляхом накладення арешту на спірне майно, яке перебуває у власності відповідача ОСОБА_1 , шляхом тимчасового обмеження реалізації власником права власності на спірне майно, з метою його збереження у нинішнього власника, оскільки існує реальна загроза розпорядження відповідачем цим майном, що призведе до утруднення виконання рішення суду, якщо таке буде ухвалено на користь позивача. Разом із цим, суди також урахували, що відповідні заходи забезпечення позову у даній справі є співімірними із позовними вимогами, а тому застосовані правомірно та обґрунтовано.

Колегія суддів погоджується із висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що відповідні заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими позовними вимогами і такі заходи забезпечення позову у даному випадку не порушують права власності ОСОБА_1 , а лише тимчасово обмежують його право на розпорядження цим майном з метою забезпечення реального виконання рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача, що відповідає меті та правовій природі інституту забезпечення позову в цивільному процесі.

На думку колегії суддів, зважаючи на предмет та підстави позову, а також враховуючи мотиви подання позивачем відповідної заяви, відповідні заходи забезпечення позову у даній справі застосовані правомірно, обґрунтовано та з метою збереження спірного майна, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може призвести до відчуження спірного майна, що в свою чергу може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення у випадку задоволення позову.

Не заслуговують на увагу доводи ОСОБА_1 , зазначені ним у касаційній скарзі, в частині того, що позивачем не доведено вчинення ним дій щодо відчуження відповідного майна з метою ухилення від виконання рішення суду, якщо таке буде ухвалене на користь позивача, оскільки заходи забезпечення позову є превентивними по своїй правовій природі та спрямовані, зокрема, на убезпечення позивача від додаткових негативних наслідків, пов`язаних із відчуженням спірного майна нинішнім власником, до часу розгляду справи в суді та встановлення істини у справі.

Верховний Суд також критично оцінює аргументи касаційної скарги щодо того, що судом не розпочато розгляд справи та не встановлено обґрунтованість позову для застосування заходів забезпечення позову, оскільки вирішення питання про забезпечення позову відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України може бути здійснено не будь-якій стадії розгляду справи у суді першої інстанції та відповідно процесуальний закон не передбачає обов`язкового розгляду судом по суті та встановлення обґрунтованості заявлених позивачем позовних вимог, для вирішення питання про забезпечення його позову.

Зазначені заявником у касаційній скарзі інші доводи колегія суддів також вважає необґрунтованими та виключно його суб`єктивними судженнями, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів та незгоди з фактичними обставинами, встановленими судами попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях.

Зі змісту касаційної скарги убачається, що вона подана на ухвалу суду першої інстанції після її апеляційного перегляду, якою вирішено лише процесуальне питання, та є необґрунтованою.

Правильне застосовування норм статей 149-150 ЦПК України є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

У відповідності до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Керуючись частиною четвертою-шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

У х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 квітня 2020 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 16 вересня 2020 року в справі за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

В. С. Жданова

В. О. Кузнєцов