КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції Усатова І.А.
Апеляційне провадження № 22- ц/824/1364/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мережко М.В.,

суддів - Верланова С.М., Савченка С.І.,

секретар - Тютюнник О.І.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 30 серпня 2019 року за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 06 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «38 відділ інженерно-технічних частин» Міністерства енергетики та вугільної промисловості України про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів , -

В с т а н о в и л а :

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 06 квітня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 06 вересня 2017 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Cуду від 17 січня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 06 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 06 вересня 2017 року залишено без змін.

У постанові зазначено, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій мотивовані тим, що написавши заяву про прийняття на роботу за строковим трудовим договором, позивач таким чином виявив свою волю на укладення строкового трудового договору і на припинення такого трудового договору після закінчення строку, на який його було укладено. Звільнення позивача на підставі пункту 2 статті 36 КЗпП України проведено з дотриманням вимог чинного законодавства. При цьому перебування позивача на день звільнення на лікарняному правового значення немає, так як між ним та роботодавцем існували трудові правовідносини, що виникли на підставі строкового трудового договору. У свою чергу, відповідачем надано докази того, що трудові відносини між сторонами не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи та умов її виконання, у зв`язку з чим сторонами постійно укладались строкові трудові договори. ОСОБА_1 не надав доказів того, що за його скаргами Головним управлінням Держпраці у Дніпровській області виявлено порушення ДП «38 ВІТЧ» трудового законодавства під час його звільнення , а тому вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди не підлягають задоволенню, оскільки відсутні підстави для поновлення позивача на роботі.

ОСОБА_1 30 липня 2019 року подав до Солом`янського районного суду міста Києва заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Заява ОСОБА_1 обґрунтована тим, що після ухвалення рішення судом першої інстанції та набрання ним законної сили, на його адресу 12 листопада 2017 року від НАК «Нафтогаз України» надійшов лист (№3-446-17 від 08 листопада 2017року ) про надання інформації про терміни дії договору від 30 грудня 2014 року №14/14497/14 (із змінами та доповненнями від 29 грудня 2015 року та від 25 березня 2016 року ) між НАК «Нафтогаз України» та ДП «38 ВІТЧ» про закупівлю послуг з охорони об`єктів на 2015 рік. До листа долучено копії цього договору та доповнень до нього (додаткових угод) від 29 грудня 2015 року та від 25 березня 2016 року . Як зазначає ОСОБА_1 ,із змісту отриманих документів стали відомі обставини, які є істотними для справи і які не могли бути відомі під час розгляду цієї справи.

Зазначено, що під час апеляційного та касаційного перегляду судового рішення ці обставини (докази) відповідними судами не досліджувались і до уваги не брались, позаяк на момент розгляду апеляційної скарги вони не були відомі позивачу та Апеляційному суду м. Києва, а Верховним Судом у їх розгляді ухвалою від 17 січня 2019 року було відмовлено з мотивів того, що відповідно ст. 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні.

ОСОБА_1 вказав на те, що у період із січня по квітень місяць 2016 року, між замовником та постачальником послуг з охорони вносились зміни і доповнення та два рази відбувалось продовження терміну дії договору № 14/144976/14 від 30 грудня 2016 року про закупівлю послуг з охорони. Натомість, ДП «38 ВІТЧ» не внесло відповідних змін до укладеного з ним строкового договору №6 від 01 січня 2015 року , однак, і не уклало з ним додаткового чи іншого строкового трудового договору термінами дії із 01 січня 2016 року по 27 березня 2016 року та по 04 квітня 2016 року .

Заявник стверджував, що із 01 січня 2016 року до 04 квітня 2016 року він продовжував працювати на займаній посаді, з цього часу строковий трудовий договір №06 від 01 січня 2015 року набув статусу безстрокового, а тому в цьому випадку звільнення його з роботи на підставі наказу №364-К із 04 квітня 2016 року у зв`язку із закінченням терміну строкового договору по ч. 2 ст. 36 КЗпП України є незаконним.

Заявник вважає, що відомості, зазначені у листі НАК «Нафтогаз України» від 08 листопада 2017 року та зміст доданих документів щодо обставин, суті та терміну, укладеного договору про закупівлю послуг з охорони об`єктів, суттєво впливають на юридичну оцінку обставин, здійснених судом у рішенні, що переглядається. Під час розгляду справи у суді першої інстанції на його письмове звернення до відповідача від 20 липня 2016 року про надання копій цих документів, зазначена інформація листом №673 від 05 серпня 2016 року ДП «38 ВІТЧ» йому не була надана з мотивів, що вона є конфіденційна і доступ до неї обмежено, з цих причин вона не була надана суду першої інстанції і не була предметом судового дослідження під час розгляду справи та апеляційної і касаційної скарги.

Зазначено, що уклавши договір із НАК «Нафтогазом України» про закупівлю послуг з охорони терміном дії із 30грудня 2014 року по 31 грудня 2015 року , ДП «38 ВІТЧ» мало право укладати із охоронниками строковий трудовий договір лише на період дії цього договору, тобто терміном дії до 31 грудня 2015 року , який він і зазначав (до 31 грудня 2015 року ) при заповненні бланку цього договору, в подальшому роботодавцем здійснено підробку терміну дії строкового трудового договору із «до 31 грудня 2015 року » на «до 04 квітня 2016 року »

Отже, заявник вважає, що строковий трудовий договір №06 від 01 січня 2015 року з підробним терміном дії з 01 січня 2015 року по 04 квітня 2016 року було укладено роботодавцем з порушенням вимог трудового законодавства, а саме: без належних на те умов для його складання, визначених ч. 2 ст. 23 КЗпП України, та надавши до суду у якості доказу підроблений ним щодо закінчення терміну дії строковий трудовий договір №06 від 01 січня 2015 року та недостовірні пояснення з приводу фактичних обставин справи, відповідач та його представник ввели суд в оману.

ОСОБА_1 вказав, що за фактом підробки документів (строкового трудового договору) слідчим відділом Південного ВП Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області 05 березня 2019 року відкрито кримінальне провадження №0000335 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 (Підроблення документів, печаток, штампів та бланків, збут чи використання підроблених документів, печаток, штампів) КК України. На даний час проводиться досудове розслідування.

Крім того зазначав , що факт його незаконного звільнення з роботи підтверджується листом ГУ Держпраці у Дніпропетровській області №3660/13-04 від 01 серпня 2016 року та ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 16 травня 2019 року №207/1400/19 та іншими доказами, що знаходяться в матеріалах судової справи.

Заявник ОСОБА_1 також вказав, що слідчим відділом Південного ВП Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області відомості по факту грубого порушення законодавства про працю під час незаконного звільнення позивача з роботи посадовими особами ДП «38 ВІТЧ» внесено до Єдиного Державного реєстру досудових розслідувань. Відкрито кримінальне провадження №0000756 від 27 травня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 (Грубе порушення законодавства про працю) КК України.

З огляду на наведене, заявник вважає, що нововиявлені обставини (докази), викладені у листі НАК «Нафтогаз України» №3-446-17 від 08 листопада 2017 року та долученому до листа договорі від 30 грудня 2014 року №14/14497/14 про закупівлю послуг з додатковими до договору угодами №1 від 29 грудня 2015 року та №2 від 25 березня 2016 року, є тими фактичними даними, що в установленому порядку повністю спростовують факти, які було покладено судом в основу обґрунтування прийнятого судового рішення від 06 квітня 2017 року.

ОСОБА_1 просить поновити пропущений ним строк звернення до суду із заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

ОСОБА_1 зазначає, що строк подання заяви та нововиявлених доказів ним пропущено з поважних, об`єктивних причин, а саме: 14 листопада 2017 року він подавав до Верховного Суду клопотання про приєднання до матеріалів справи додаткових письмових доказів, а саме: копії відповіді Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» №3-446-17 від 08 листопада 2017 року про строк дії договору №14/14497/14 від 30 грудня 2014 року, копії договору №14/14497/14 від 30 грудня 2014 року та додаткових угод до нього від 29 грудня 2015 року та від 25 березня 2016 року, однак, лише 29 січня 2019 року дізнався про результати поданих ним клопотань про залучення вказаних вище доказів, після отримання ухвали Верховного Суду від 17 січня 2019 року про відмову у приєднанні до матеріалів справи додаткових письмових доказів.

Також вказав, що пропуск встановленого строку подання відповідної заяви до Солом`янського районного суду м. Києва вважає з поважних причин, оскільки, навіть, при поданні б ним такої заяви у передбачений законом термін, суд не мав би реальної можливості її розглянути і прийняти рішення в установлений законодавством строк, без вивчення матеріалів цивільної справи, які в цей час знаходились у Верховному Суді і перебували там аж до постановлення відповідної ухвали і постанови Верховного Суду від 17 січня 2019 року.

Об`єктивною і поважною причиною не подання ним до суду заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами у встановлений законом строк вважає і те, що правоохоронними органами тривалий час (у період із грудня 2017 року по липень 2019 року) безпідставно не приймались законні рішення про відкриття кримінальних проваджень за його неодноразовими зверненнями щодо підробки роботодавцем офіційного документу (трудового) строкового договору № 06 та грубого порушення законодавства про працю під час його незаконного звільнення з роботи, у зв`язку з чим , він оскаржував бездіяльність слідчих, щодо невнесення до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань зазначених ним у зверненнях відомостей про вчинення роботодавцем кримінальних правопорушень , у вищих інстанціях та суді, які тривалий час зволікали із прийняттям законних рішень. Враховуючи , що лише згодом були внесені відповідні відомості про кримінальні правопорушення до ЄРДР і розпочаті досудові розслідування, стало об`єктивно можливим і необхідним звернутися до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

З огляду на наведене, заявник стверджував, що коли, нарешті, уже повністю з`ясовані всі обставини судової справи та документально підтверджені злочинні дії роботодавця під час його незаконного звільнення з роботи, стало можливим звернутися до суду із відповідною заявою.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 30 серпня 2019 року відмовлено у поновленні строку для подання заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, заяву залишено без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, посилаючись на порушенням норм матеріального і процесуального права, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. У скарзі посилався на те, що суд не з`ясував всі обставини справи, не взяв до уваги, що строк подання заяви пропущений з поважних причин, про які він детально зазначив у заяві про поновлення строку для подання заяви.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 , п.1 ч.2 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

Відповідно до ч. п.1 ч.1 ст. 424 ЦПК України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано:

1) з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення;

Частина друга ст. 424 ЦПК України визначає, що з урахуванням приписів частини першої цієї статті заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подана: 1) з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, - не пізніше трьох років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили;

Частиною третьою ст. 424 ЦПК України визначено ,що строки, визначені в частині другій цієї статті, не можуть бути поновлені.

Згідно п. 6 ч. 3 ст. 426 ЦПК України до заяви додаються у разі пропуску строку на подання заяви - клопотання про його поновлення.

Відповідно до положень ст. 120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

За змістом ст.126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

За змістом ст.127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу. Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою. Ухвалу про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

В розумінні ст. 423 ЦПК України нововиявлені обставини - юридичні факти , які існували в момент розгляду цивільної справи і мали важливе значення для її вирішення , але не були і не могли бути відомими ні заявникові , ні суду .

По зв`язку з предметом доказування - нововиявлені обставини повинні були до нього входити , нові обставини - ні , так як не існували і не могли бути прихованими для суду та учасників процесу до процесу тому, що не існували. Тобто , при перегляді судового рішення суд фактично здійснює правосуддя з тими же самими позовними вимогами . Поява нових обставин , навпаки , привносить новий предмет вимог , що тягне появу нового позову. За таких обставин, для захисту прав заінтересованих осіб можливе лише пред`явлення нового позову.

Відповідно до п.3, 4, 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 30 березня 2012 року» Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК ).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 423 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги (зокрема, погіршення майнового стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів).

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Як видно із матеріалів справи, рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 06 квітня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 06 вересня 2017 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Cуду від 17 січня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 06 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 06 вересня 2017 року залишено без змін.

Як зазначив заявник ОСОБА_1 про нововиявлені обставини йому стало відомо 12 листопада 2017 року. Відповідно до вимог законодавства , останнім днем подання заяви, визначеного п.1 ч.1 ст. 424 ЦПК України є 12 грудня 2018 року . Згідно відбитку штемпелю канцелярії суду заява ОСОБА_1 подана 30 липня 2019 року ( т.2 а.с. 122)

Суд першої інстанції вірно не визнав причини пропуску строку передбаченого статті п.1 ч.1 ст.424 ЦПК України поважними з огляду на те, що недотримання вимог законодавства щодо подання заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, зокрема знаходження цивільної справи у касаційній інстанції і те , що правоохоронними органами тривалий час (у період із грудня 2017 року по липень 2019 року) безпідставно не приймались законні рішення про відкриття кримінальних проваджень за його неодноразовими зверненнями щодо підробки роботодавцем офіційного документу (трудового) строкового договору № 06 та грубого порушення законодавства про працю під час його незаконного звільнення з роботи, не можна вважати поважними причинами пропуску строку, що об`єктивно перешкоджали стороні вчасно звернутися з вказаною заявою, враховуючи, що відповідно до п.1 ч.1 ст.424 ЦПК України строк на звернення з заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами сплив.

Подана заявником заява про поновлення процесуального строку на подання заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами мотивована виключно перебуванням справи у касаційній інстанції і неприйняттям правоохоронними органами рішень про відкриття кримінальних проваджень за його неодноразовими зверненнями щодо підробки роботодавцем офіційного документу (трудового) строкового договору №06 та грубого порушення законодавства про працю під час його незаконного звільнення з роботи.

Доказів того, що заявник не мав можливості вчасно здійснити відповідні процесуальні дії на суду першої інстанції, ні суду апеляційної не надано.

Слід зазначити, що відновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, яким останній користується виходячи із поважності причин пропуску строку, які в даному випадку поважними не є, за відсутності обставин, які об`єктивно перешкоджали заявнику реалізувати своє право на подання заяви протягом законодавчо встановленого строку (в даному випадку тридцять днів з дня, коли особа дізналася про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення) та пов`язані з дійсними істотними труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Отже, з урахуванням конкретних обставин пропуску строку, оцінивши доводи, що наведені на обґрунтування заяви про його поновлення, суд дійшов правильного висновку про відсутність поважності причин пропуску строку.

Більше того, як вбачається із рішення Європейського Суду з прав людини від 18 листопада 2004 року у справі «Правєдная проти Росії» (Pravednaya v. Russia), заява № 69529/01, пп. 27-28, та рішення від 6 грудня 2005 року у справі «Попов проти Молдови» № 2 (Popov v.Moldova № 2), заява № 19960/04, п. 46). процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.

Разом з цим, неподання стороною або особою, яка бере учать у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами (Постанова ВС від 21 лютого 2018 року справа № 454/3003/14-ц, ЄДРСРУ № 72378039).

В той же час обмеження строком можливості подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами застосовується для досягнення стабільності судових рішень та з метою дотримання принципу юридичної визначеності, що є однією зі складових верховенства права

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає ,що ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам закону і підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 371, 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, колегія суддів,-

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 30 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову може бути подана до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови буде виготовлений не пізніше 23 січня 2020 року.

Головуючий

Судді