Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"14" січня 2020 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Литвиненко Н. В. , при секретарі Черноусові В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на квартиру,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із даним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що з 08.05.1998 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22.07.2002 року шлюб між сторонами розірвано, однак свідоцтво про розірвання шлюбу позивач отримала лише 27.03.2007 року через юридичну необізнаність. 05.02.2003 року позивачка придбала квартиру АДРЕСА_1 , право власності на яку оформлено за нею. У вересні 2019 року позивачка звернулась до нотаріуса з метою продажу вказаної квартири, однак їй було роз`яснено, що необхідно отримати згоду колишнього чоловіка ОСОБА_2 . Враховуючи викладене, просить визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Представник позивача ОСОБА_3 , яка діє на підставі довіреності, в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом надсилання судових повісток за адресою, вказаною у позовній заяві та розміщенням на офіційному сайті «Судова влада України».

Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь.

У відповідності до п.3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У зв`язку із тим, що відповідач своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого.

Судом встановлено, що сторони ОСОБА_2 та ОСОБА_2 з 08.05.1998 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22.07.2002 розірвано. Рішення суду набрало законної сили 22.08.2002 року.

05.02.2003 року позивачка ОСОБА_2 придбала квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Тулаіновою І.М. за №305. Право власності зареєстроване 24.10.2003 року в Маріупольському БТІ, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Іллічівським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління Донецької області 27.03.2007 здійснена державна реєстрація розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_2 , про що видане відповідне свідоцтво про розірвання шлюбу.

09.03.2013 року позивачка ОСОБА_4 уклала шлюб з ОСОБА_5 в Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 . Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_6 ».

У вересні 2019 року позивачка звернулась до нотаріуса з метою продажу вказаної квартири, однак їй було роз`яснено, що необхідно отримати згоду колишнього чоловіка ОСОБА_2 .

Відповідно до ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно ст.41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом та є непорушним.

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За приписами ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою.

Відповідно до Рішення Конституційного суду України від 19 вересня 2012 року № 17-рп/2012, власність у сім`ї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя. Підставами набуття права спільної сумісної власності подружжя є юридично визначений факт шлюбних відносин або проживання чоловіка і жінки однією сім`єю, а особистої приватної власності кожного з подружжя є, зокрема, поділ, виділ належної частки за законом та спадкування.

Згідно ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 було придбано квартиру АДРЕСА_1 після розірвання шлюбу з ОСОБА_2 , за кошти, які належали їй особисто, тому вказана квартира є її особистою приватною власністю.

Визнання права особистої приватної власності ОСОБА_1 необхідно для продажу вказаної квартири.

За таких обставин, виходячи із наданих позивачем доказів, дослідивши їх, та надавши оцінку належності, допустимості, достовірності кожному доказу окремо, а також достатності і взаємному зв`язку доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню шляхом визнання за ОСОБА_1 права особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 , що належить їй на підставі договору купівлі-продажу від 05.02.2003 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 89, 133, 263, 265 ЦПК України, 328 ЦК України суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на квартиру задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 , що належить їй на підставі договору купівлі-продажу від 05.02.2003 року.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення повинно бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: Н. В. Литвиненко