Єдиний унікальний номер 234/6148/19
Номер провадження 22-ц/804/30/20
Головуючий у 1-й інстанції Лутай А.М. Єдиний унікальний номер 234/6148/19
Доповідач Папоян В.В. Номер провадження 22-ц/804/30/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2020 року Донецький апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Папоян В.В.

суддів Біляєвої О.М., Новікової Г.В.

за участю секретаря Ситника Д.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 16 травня 2019 року цивільну справу № 234/6148/19 за заявою Відділу комунальних ресурсів та самоврядного контролю Краматорської міської ради, заінтересована особа Управління реєстраційних повноважень та ведення реєстру територіальної громади Краматорської міської ради, про визнання спадщини відумерлою, (головуючий в 1 інстанції суддя Лутай А.М.)

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2019 року заявник звернувся до суду з заявою про визнання спадщини відумерлою. В обґрунтування якої зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , після смерті якого залишилася спадщина у вигляді квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала померлому на праві власності, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.10.2018 року.

Зазначає, що починаючі з 17.08.2010 року та по день смерті, у вищевказаній квартирі разом зі спадкодавцем був зареєстрований ОСОБА_3 , якій звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 . Однак, жодних доказів на підтвердження, що він став спадкоємцем у відповідності до діючого на той час законодавства України, він не надав, свідоцтво про право на спадщину не видавалося.

Вказує, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою ОСОБА_2 , перебував у шлюбі з 04.05.2004 року, також померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У зв`язку з наведеним, просив визнати відумерлою спадщиною квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка залишилася після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та передати відумерлу спадщину територіальній громаді м.Краматорська в особі Краматорської міської ради відповідно до закону.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 16 травня 2019 року (з урахуванням додаткового рішення того ж суду від 07 жовтня 2019 року) заяву було задоволено: спадщину у вигляді квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що відкрилася після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 у м.Краматорську Донецької області (актовий запис про смерть №2796 від 12.10.2015р, складений Краматорським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області) - визнано відумерлою. Визнано за територіальною громадою м.Краматорська в особі Краматорської міської ради Донецької області право власності на вказану квартиру. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 , який не приймав участі у розгляді справи, але вважає, що судом вирішено питання щодо його прав та обов`язків, подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати, та у задоволенні заяви відмовити.

В обґрунтування доводів скарги зазначає, що заявник при зверненні до суду надав недостовірну інформацію щодо обсягу майна померлого. Спірна квартира за життя спадкодавця на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 25.10.2010 року, реєстровий № 25525, була відчужена ним ОСОБА_5 . Право власності покупця зареєстроване 14.03.2019 року. В подальшому, 14.06.2019 року за договором купівлі-продажу, якій нотаріально посвідчено, спірна квартира була відчужена ОСОБА_5 ОСОБА_1 , та того ж дня право власності останнього було зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Тобто спірна квартира належить ОСОБА_1

Відділ комунальних ресурсів та самоврядного контролю Краматорської міської ради надав відзив на апеляційну скаргу, згідно якого просив залишити рішення без змін, а скаргу - без задоволення. В обґрунтування зазначив, що договір купівлі-продажу квартири між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 був укладений 25.10.2010 року, однак державної реєстрації речових прав на нерухоме майно нового власника у БТІ не відбулося. Заявник вважає імовірною підробку документів на квартиру невідомими особами, у зв`язку з чим Краматорською міською радою було подано заяву про кримінальне правопорушення до Краматорської місцевої прокуратури, за якою на теперішній час триває досудове розслідування.

В судовому засіданні апеляційного суду представник особи, яка подала апеляційну скаргу, доводи апеляційної скарги підтримала, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені заяви.

Інші особи, які приймають участь у справі у судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. За ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суд підлягає скасуванню із відмовою у задоволенні заяви з наступних підстав.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частин 1-3 статті 1277 ЦК України в редакції, що діяла на час виникнення правовідносин, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

З матеріалів справи убачається, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.10.2018р за №142185046, на підставі свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 від 30.09.2008р, виданого відділом по обліку та розподілу житлової площі виконкому Краматорської міської ради, за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстровано право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно наданої копії інформаційної довідки з Управління реєстраційних повноважень та ведення реєстру територіальної громади Краматорської міської ради від 11.04.2018р за №01.1-24/1469 станом на 07.10.2015р разом з ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , з 17.08.2010р був зареєстрований ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Відповідно до повідомлення із Краматорського МВ ДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області від 26.01.2019р за №15.13-25-309, між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 04 травня 2004 року був укладений шлюб (актовий запис №200 від 04.05.2004р).

Згідно повідомлення Краматорського МВ ДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області від 05.03.2019р за №15.13-25-1594, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_7 (актовий запис №2779 від 24.11.2014р).

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 у м.Краматорську Донецької області, актовий запис про смерть №2796 від 12.10.2015 року, складено Краматорським МВ ДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області.

11 березня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до нотаріальної з відповідною заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 Та за заявою ОСОБА_3 приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу Соловйовою С.С. 07 квітня 2016 року була відкрита спадкова справа, про що внесено відповідний запис до Спадкового реєстру.

Згідно копії повідомлення Краматорського МВ ДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області від 20.03.2018р за №15.13-24-1720 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_8 у м.Краматорськ Донецької області (актовий запис №1576 від 09.06.2017р).

За таких обставин, задовольняючи заяву, суд першої інстанції посилаючись на положення статті 1277 ЦК України, виходив з того, що відсутні спадкоємці, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_2 , а тому є підстави для визнання спадщини відумерлою і визнання за територіальною громадою м. Краматорська в особі Краматорської міської ради Донецької області.

Проте апеляційний суд не може погодитися з таким висновком з наступних підстав.

Статтею 1277 ЦК України в редакції, що діяла на час виникнення правовідносин, визначено, що спадщина визнається відумерлою у випадку, якщо спадкоємці за заповітом і за законом відсутні, усуненні від права на спадкування або у разі неприйняття ними спадщини, а також їх відмови від її прийняття.

З наведеної норми вбачається, що у спірних правовідносинах доказуванню підлягали обставини, що підтверджують відсутність спадкоємців, які прийняли спадщину та обсяг спадкового майна.

Відповідно до статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст..ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

З матеріалів справи убачається, що після смерті ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , як спадкоємець за законом четвертої черги, прийняв спадщину після смерті спадкодавця, звернувшись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. За його заявою заведена спадкова справа. Зі спадкової справи, копія якої надана до суду, убачається, що за життя ОСОБА_3 заяв про відмову від спадщини ним не надавалося, питання щодо усунення його від права на спадкування не вирішувалось та відсутня відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій. За таких обставин, не можна вважати, що після смерті ОСОБА_2 спадщина спадкоємцями не була прийнята.

Доводи заявника щодо неотримання спадкоємцем за життя свідоцтва про спадщину не спростовує факту прийняття спадщини, оскільки незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно з частиною першою статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Проте суд першої інстанції наведених правових норм не врахував та дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для визнання спадщини відумерло.

Також убачається, що суд першої інстанції не перевірив, обсяг спадкового майна, що залишилося після смерті ОСОБА_2 .

Так, заявник звернувся до суду 09 квітня 2019 року. На підтвердження вимог надав витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.10.2018р за №142185046, згідно якого на підставі свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 від 30.09.2008р, виданого відділом по обліку та розподілу житлової площі виконкому Краматорської міської ради, за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстровано право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак убачається, згідно витягу з реєстру нерухомого майна від 14.03.2019 року що право власності на спірну квартиру було зареєстроване за ОСОБА_5 , згідно договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 25.10.2010 року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Любченко М.В.

У подальшому, 14 червня 2019 року, між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , було укладено договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Того ж дня у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зроблено відповідний запис №32017448 про право власності ОСОБА_1 .

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи, викладені в запереченні на апеляційну скаргу, щодо доводів підробки документів, оскільки за положеннями ст.ст.12 та 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На час розгляду справи, відсутні відомості щодо визнання недійсними угод та скасування відповідного запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно скасування відповідного реєстрі, та твердження заявника фактично є припущеннями, на яких не може ґрунтуватися доказування у справі.

Крім того, вирішуючи справу по суті, суд першої інстанції, визначаючи спадщину відумерлою одночасно визнав за територіальною громадою право власності на спірне майно, та не звернув уваги на те, що у заяві про визнання спадщини відумерлою не можуть ставитися вимоги позовного характеру, зокрема, вимоги про передачу спадкового майна у власність територіальної громади, оскільки відповідно до ч.1 ст.1277 ЦК суд лише визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування у передбачених законом випадках.

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні з відповідною заявою про визнання спадщини відумерлою в порядку статті 338 ЦПК, заявник не ставив питання про визнання права власності та просив передати відумерлу спадщину територіальній громаді м.Краматорська в особі Краматорської міської ради.

Таким чином, суд першої інстанції не з`ясував фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, належним чином не перевірив коло осіб, що мають право на спадкування після смерті ОСОБА_2 , не з`ясував обсяг спадкового майна, що залишилося після смерті спадкодавця, та вийшов за межі вимог заяви, визнаючи за територіальною громадою м. Краматорська Краматорської міської ради право власності на спірну квартиру.

За таких обставин, оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні заяви.

Відповідно до пункту 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 18.12.2009, № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» у разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу.

З урахування наведеного додаткове рішення Краматорського міського суду Донецької області від 07 жовтня 2019 року щодо розподілу судових витрат, яке постановлено по справі втрачає силу.

Згідно ч.7 ст.294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом

Керуючись ст. ст.376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 16 травня 2019 року скасувати.

У задоволенні заяви Відділу комунальних ресурсів та самоврядного контролю Краматорської міської ради, заінтересована особа Управління реєстраційних повноважень та ведення реєстру територіальної громади Краматорської міської ради, про визнання спадщини відумерлою відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту безпосередньо до Верховного Суду.

Судді: В.В. Папоян

О.М. Біляєва

Г.В. Новікова

Повний текст постанови складений 22 січня 2020 року.

Суддя-доповідач В.В. Папоян