Справа № 301/938/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

07 грудня 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

судді-доповідачки Готри Т.Ю.,

суддів Бисаги Т.Ю., Кондора Р.Ю.,

за участі секретарки судового засідання Балаж Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» про зміну порядку виконання рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 7 грудня 2017 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Пітух Василь Іванович, на ухвалу Іршавського районного суду Закарпатської області від 17 червня 2020 року, постановлену суддею Пітерських М.О.,

в с т а н о в и в:

У травні 2020 року Публічне акціонерне товариство акціонерного банку «УКРГАЗБАНК» (далі - ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», банк, стягувач, позивач) звернулося до суду з заявою до боржників (відповідачів) ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про зміну порядку виконання судового рішення.

Заява обґрунтована тим, що 15.07.2008 між ВАТ АБ «Укргазбанк» (правонаступником якого є ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК») та позичальницею ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 49/08 МК від 15.07.2008. Відповідно до умов цього кредитного договору їй надано кредит у розмірі 53 600 доларів США строком до 14.07.2018 зі сплатою 14,5% річних за користування ним. У 2011 році внаслідок зміни валюти кредитування до зазначеного договору внесено зміни. 15 липня 2008 року в забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за цим кредитним договором між банком та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки (без оформлення заставної) № 49/08 MK-01, за яким в іпотеку передано нерухоме майно: земельну ділянку, загальною площею 0,25 га, кадастровий номер :01:001:0008, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, та об`єкт незавершеного будівництва - житловий будинок із надвірними спорудами загальною площею 125,0 кв м, процент готовності 83%, які знаходяться по АДРЕСА_1 .

15 січня 2014 року у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором банк звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення цієї заборгованості. Як наслідок, постановою Верховного Суду України від 08.06.2016 рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 16.12.2014, ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 02.03.2015 та ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.10.2015 в частині вирішення позовних вимог банку щодо реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах були скасовані, а справу в цій частині направлено на новий судовий розгляд із мотивів невиконання вимог ст. 39 Закону України «Про іпотеку», оскільки не було визначено початкову ціну предмета іпотеки для його подальшого продажу.

Рішенням Іршавського районного суду Закарпатської області від 23.06.2017 та додатковими рішеннями цього ж суду від 23.08.2017, від 07.12.2017 позов банку задоволено частково, а саме: задоволено позовну вимогу щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість у розмірі 527 707,33 грн та звернуто стягнення на предмет іпотеки - згадану вище земельну ділянку шляхом її продажу з прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» за початковою її ціною в 400 048,50 гривень.

На підставі даного судового рішення 02.07.2018 видано виконавчі листи.

13 грудня 2018 року за заявою банку відкрито виконавче провадження № 57922145 з примусового виконання виконавчого листа від 02.07.2018 відносно боржника ОСОБА_2 . Предмет іпотеки було виставлено на продаж шляхом проведення електронних торгів, визначивши його початкову ціну в 400 048,50 грн, як це передбачено рішенням суду. Проте ні на перших, ні на других, ні на третіх торгах, незважаючи на зниження початкової ціни продажу на 30% - до 280 455,00 грн, предмет іпотеки так і не було реалізовано через відсутність допущених учасників торгів. Як наслідок, виконавчий документ 25.07.2019 повернуто стягувачеві.

За повторною заявою банку 02.10.2019 знову було відкрито виконавче провадження № 60200836 з примусового виконання цього виконавчого листа. Предмет іпотеки вкотре було виставлено на продаж шляхом проведення електронних торгів із початковою ціною в 400 048,50 грн, однак ні на перших, ні на других, ні на третіх торгах, незважаючи на зниження початкової ціни продажу на 30% - до 280 455,00 грн, предмет іпотеки теж не було реалізовано через відсутність допущених учасників торгів, що підтверджується відповідними протоколами електронних торгів № 448191 від 27.11.2019, № 459729 від 10.01.2020 і № 467137 від 24.02.2020 та повідомленнями ДП «Сетам» щодо проведення торгів й уцінених лотів.

Отже, протягом більше двох років банк, як стягувач, не в змозі реалізувати предмет іпотеки під час примусового виконання судового рішення навіть на третіх торгах при знижені ціни на 30%.

Така ситуація є наслідком того, що, по-перше, на момент ухвалення судового рішення від 23.06.2017 суд визначив початкову ціну предмета іпотеки в 400 048,50 грн, з урахуванням висновку спеціаліста від 13.06.2017, що наданий стороною відповідача, як зацікавленою особою, без призначення відповідної судової експертизи вартості предмета іпотеки незалежному суб`єкту оціночної діяльності, внаслідок чого така ціна скоріше за все є завищеною, та, по-друге, з часу визначення ціни вказаного предмета іпотеки пройшло майже три роки і ринкові ціни на аналогічні об`єкти нерухомого майна суттєво знизились. Водночас відповідно до ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні, зокрема й при реалізації об`єктів нерухомого майна шляхом проведення прилюдних торгів, є дійсним протягом шести місяців. Якщо організатор торгів допустить порушення вказаних строків дійсності експертного висновку вартості предмета продажу, то такі торги можуть бути визнані судом недійсними.

Окрім того, Законом України № 2478-VIII від 03.07.2018 частину 2 статті 39 Закону України «Про іпотеку» було змінено і встановлено, що у разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Тобто цим законом фактично скасовано реалізацію предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною, що була визначена у рішенні суду.

За таких обставин виконання рішення суду є істотно ускладненим та банк не може погасити хоча б частково кредитну заборгованість.

З урахуванням наведеного, заявник просив змінити порядок виконання судового рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 07.12.2017 по цивільній справі № 301/309/14-ц, змінивши порядок його виконання в частині зміни початкової ціни реалізації предмета іпотеки для його подальшої реалізації, визначивши початкову ціну на рівні не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Ухвалою Іршавського районного суду Закарпатської області від 17.06.2020 заяву ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» задоволено. Змінено порядок виконання судового рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 07.12.2017 по цивільній справі № 301/309/14-ц в частині зміни початкової ціни реалізації предмета іпотеки, визначивши початкову ціну на рівні не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

В апеляційній скарзі представник боржника (відповідача) ОСОБА_2 - адвокат Пітух В.І. посилався на незаконність та необґрунтованість зазначеної ухвали суду першої інстанції.

Скаргу мотивував тим, що місцевим судом фактично змінено по суті резолютивну частину судового рішення та обрано новий спосіб захисту порушеного права, що є неприпустимим. Посилався, що судом належним чином не звернуто уваги на пропонування приватним виконавцем стягувачу забрати нереалізовану на третіх торгах земельну ділянку за зниженою ціною в 280 455,00 грн із початкової ціни 400 048,50 грн у рахунок погашення боргу, а тому відмова банку від прийняття на баланс майна не є перешкодою для виконання рішення суду та правовою підставою для зміни способу і порядку його виконання. Зауважував, що в даному випадку має місце незгода стягувача ПАТ АБ «УРГАЗБАНК» з ціною зарахування вартості іпотечного майна, а отже, заява банку про зміну порядку виконання судового рішення через нібито наявність обставин, що істотно ускладнюють його виконання або роблять його неможливим, є безпідставною.

З огляду на це, просив оскаржену ухвалу суду першої інстанції скасувати та у задоволенні заяви ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» про зміну порядку виконання судового рішення у цивільній справі № 301/309/14-ц відмовити, а також вирішити питання про судові витрати.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» - адвокат Артимич М.М. посилався на безпідставність апеляційної скарги, оскільки місцевим судом правильно змінено порядок виконання судового рішення, яке з 2017 року є істотно ускладненим для виконання через неможливість об`єктивно визначити реальну ціну предмета іпотеки, що утруднює можливість його реалізувати і хоча б частково погасити кредиторську заборгованість. Зазначав і те, що Законом № 2478-VІІІ від 03.07.2018 було внесено зміни до статті 39 Закону України «Про іпотеку», відповідно до яких у рішенні суду ціна предмета іпотеки вже не зазначається, тобто цим законом від 03.07.2018 фактично скасовано реалізацію предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною, що була визначена у судовому рішенні. Вказував, що банк не просив у своїй заяві змінити спосіб виконання судового рішення, а лише просив змінити порядок його виконання. Також звертав увагу і на помилковість твердження в апеляційній скарзі щодо обов`язку банку (іпотекодержателя, стягувача) забрати у свою власність нереалізоване після третіх прилюдних торгів іпотечне майно, оскільки частина 3 статті 49 Закону України «Про іпотеку» (в редакції Закону № 2478-VІІІ від 03.07.2018) передбачає лише право стягувача, а не його обов`язок, залишити за собою предмет іпотеки.

З таких обставин просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

У судовому засіданні представник боржника (відповідача) ОСОБА_2 - адвокат Пітух В.І. апеляційну скаргу підтримав, з підстав наведених у ній, та просив скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нове судове рішення, яким у заяві стягувача (позивача) банку відмовити.

Представник стягувача (позивача) ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» - адвокат Артимич М.М. в судовому засіданні просив апеляційну скаргу відхилити, за обставин наведених у відзиві на апеляційну скаргу, а оскаржену ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідачку, пояснення представників учасників справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за таких підстав.

Задовольняючи заяву ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» про зміну порядку виконання судового рішення, суд першої інстанції керувався її обґрунтованістю та доведеністю стягувачем наявності обставин, що ускладнюють і роблять неможливим виконання судового рішення від 23.06.2017, внаслідок зазначення в його резолютивній частині початкової ціни для реалізації предмета іпотеки в розмірі 400 048,50 гривень.

Проте колегія суддів у повній мірі погодитися з висновком суду першої інстанції не може, оскільки такого суд дійшов із порушенням норм матеріального і процесуального права з огляду на наступне.

Судом установлено, що постановою Верховного Суду України від 08.06.2016 рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 16.12.2014, ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 02.03.2015 та ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.10.2015 в частині вирішення позовних вимог банку ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_2 щодо реалізації предмета іпотеки шляхом його продажу на прилюдних торгах були скасовані, а справу в цій частині направлено на новий судовий розгляд із мотивів невиконання вимог ст. 39 Закону України «Про іпотеку», оскільки не було визначено початкову ціну предмета іпотеки для його подальшого продажу.

Рішенням Іршавського районного суду Закарпатської області від 23.06.2017 та додатковими рішеннями цього ж суду від 23.08.2017, 07.12.2017 позов ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «АБ «УКРГАЗБАНК» заборгованість у розмірі 527 707,33 гривень. Звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № 49/08МК-01 від 15.07.2008, а саме земельну ділянку, загальною площею 0,25 га, що належить на праві власності ОСОБА_2 шляхом її продажу з прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» та з визначенням початкової ціни у 400 048,50 гривень. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Апеляційного суду Закарпатської області від 10.05.2018 зазначене рішення Іршавського районного суду від 23.06.2017 та додаткові рішення цього ж суду від 23.08.2017, 07.12.2017 в частині вирішення позовних вимог до позичальниці ОСОБА_1 скасовані, а щодо вимог до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки залишено без змін.

У липні 2018 року Іршавським районним судом Закарпатської області видано виконавчий лист по справі № 301/309/14-ц з примусового виконання судового рішення цього ж суду від 07.12.2017 (а.с.16).

13 грудня 2018 року приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Ярошевським Д.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 57922145 з примусового виконання зазначеного виконавчого листа (а.с.17-18).

Згідно з листів ДП «СЕТАМ» № 5475/17-18-19 від 15.05.2019 та № 7086/17-18-19 від 26.06.2019 предмет іпотеки було уцінено з 400 048,50 грн до 320 520 грн, а в подальшому до 280 455 гривень (а.с.20, 22).

За результатами тричі проведених електронних торгів ДП «СЕТАМ» такі не відбулись 26.04.2019, 10.06.2019 та 24.07.2019 внаслідок відсутності допущених учасників торгів, що підтверджується протоколами проведення електронних торгів від цих дат, відповідно, № 401532, № 411047 і № 420955 (а.с.19, 21, 23).

25 липня 2019 року цим приватним виконавцем у даному виконавчому провадженні винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» (а.с.24-25).

Згодом 02.10.2019 приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Лукечою О.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 60200836 з примусового виконання цього ж виконавчого листа (а.с.26-27).

Призначені на 27.11.2019 електронні торги не відбулися через відсутність допущених до них учасників (а.с.29).

У подальшому початкову ціну продажу предмета іпотеки ДП «СЕТАМ» було зменшено до 320 396,80 грн, однак 10.01.2020 електронні торги також не відбулись через відсутність допущених учасників торгів (а.с.30, 31). Наступні торги, які були призначені на 24.02.2020 з початковою ціною продажу майна вже у 280 347,20 грн, теж не відбулися з аналогічних підстав (а.с.32, 33).

Листом від 03.03.2020 № 60200836/1198 приватний виконавець Лукеча О.В. внаслідок того, що треті електронні торги по реалізації вказаного іпотечного майна не відбулися, відповідно до вимог ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження», запропонував стягувачу ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» вирішити питання щодо залишення за собою нереалізованого майна за ціною третіх електронних торгів, тобто 280 347,20 грн, або за фіксованою ціною з можливістю подальшого оформлення за собою права власності на таке майно (а.с.82).

16 березня 2020 року директор Закарпатської обласної дирекції ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» Коляско А.В. листом № 518/158/2020 повідомив приватного виконавця Лукечу О.В., що банк, як стягувач, відмовляється залишити за собою в рахунок погашення заборгованості за виконавчим документом нереалізоване на третіх торгах зазначене майно боржника ОСОБА_2 (а.с.83).

Як наслідок, цим приватним виконавцем 18.03.2020 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу з можливістю повторно його пред`явити для виконання у строк до 18.03.2023 (а.с.84-86).

Відповідно до вимог ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Приписами ч. 1 ст. 267 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, зокрема може визначити порядок його виконання.

Згідно з частинами 1, 3 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, установлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Положеннями ч. 3 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» констатовано, що за наявності обставин, які ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець із власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Частина 7 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» кореспондує, що примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до ч. 2 ст. 43 Закону України «Про іпотеку» початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки.

З огляду на це, державний або приватний виконавець обмежені у праві щодо призначення оцінки майна із залученням суб`єкта оціночної діяльності на момент примусового виконання судового рішення, якщо в судовому рішенні вже зазначена початкова ціна продажу.

Згідно зі ст. 39 Закону України «Про іпотеку» /в редакції Закону України № 2478-VIII від 03.07.2018/ у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначається, зокрема спосіб реалізації предмета іпотеки, а при його реалізації шляхом проведення прилюдних торгів, то ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається.

Цей Закон від 03.07.2018 набрав чинності 04.11.2018, введений у дію 04.02.2019 та відповідно до вимог ст. 58 Конституції України не має зворотної дії в часі. За цих підстав, апеляційний суд уважає голослівними доводи стягувача про фактичне скасування цим законом від 03.07.2018 початкової ціни для реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах, що була раніше визначена в судовому рішенні.

Колегія суддів зауважує, що процесуальна можливість установити чи змінити спосіб або порядок виконання судового рішення не передбачає зміну судового рішення по суті, обрання нового способу захисту порушеного права, а полягає лише у вирішенні питання про вжиття нових заходів для належного виконання рішення та захисту порушеного права у визначений раніше спосіб. При цьому слід відрізняти способи захисту цивільного права, передбачені ст. 16 ЦК України, та способи і порядок виконання рішення суду.

Поняття «спосіб» і «порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке реалізується у виконавчому провадженні. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст учинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, встановленого ст. 16 ЦК України. Під зміною способу виконання судового рішення необхідно розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у раніше встановлений спосіб.

Колегія суддів уважає безпідставними доводи заявника про утруднення та фактичну неможливість принаймні хоча б частково стягнути з боржника ОСОБА_2 заборгованість унаслідок завищеної та неактуальної на сьогодення початкової ціни предмета іпотеки, визначеної судом у 400 048,50 грн, так як дії банку свідчать про неодноразове небажання ним реального виконання судового рішення, у даному випадку часткового стягнення заборгованості за рахунок предмета іпотеки /після подвійної уцінки і третіх прилюдних електронних торгів/ вартістю у 280 455 гривень. При цьому такі дії стягувача фактично свідчать не про неможливість чи утрудненість виконання рішення суду, а зводяться до його не згоди з ціною предмета іпотеки, визначеної судовим рішенням, що набрало законної сили.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про необхідність задоволення заяви ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», оскільки банком не доведено належними і допустимими доказами неможливість чи істотне ускладнення виконання рішення суду та суд при цьому фактично змінив рішення суду по суті, що є неприпустимим.

Відповідно до частини 3 ст. 12, частин 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, окрім випадків установлених Законом, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На думку колегії суддів, заявник не довів належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами свої вимоги, які не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає слушними, оскільки вони ґрунтуються на вимогах закону і фактичних обставинах справи та спростовують висновки суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Отже, з урахуванням наведеного ухвала суду не може вважатись законною та обґрунтованою, а тому відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви банку.

На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги в розмірі 420,40 грн слід стягнути з заявника ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» на користь ОСОБА_2 .

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Пітух Василь Іванович, задовольнити.

Ухвалу Іршавського районного суду Закарпатської області від 17 червня 2020 року скасувати.

У задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» про зміну порядку виконання рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 07 грудня 2017 року, відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» на користь ОСОБА_2 420,40 грн судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і підлягає оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду на протязі тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 грудня 2020 року.

Суддя-доповідачка

Судді