ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2020 року

м. Харків

Справа № 2-1514/10

Провадження № 22-ц/818/4303/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря Супрун Я.С.,

заявник: товариство з обмеженою відповідальністю « Вердикт Капітал»,

стягувач: публічне акціонерне товариство « Дельта Банк»,

боржники: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24 червня 2020 року в складі судді Музиченко В.О.

УСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року ТОВ «Вердикт Капітал» звернувся до суду з заявою про заміну стягувача.

Заява мотивована тим, що 11.10.2019 між ПАТ « Дельта Банк» та ТОВ « Вердикт Капітал» було укладено договір купівлі продажу майнових прав № 2018/к, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» відступило ТОВ « Вердикт Капітал», а ТОВ « Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту № 0.

Зазначає, що звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 ЗУ «Про виконавче провадження».

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24 червня 2020 року замінено стягувача ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника ТОВ «Вердикт Капітал » у справі № 2-1514/10 за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0.

Судове рішення мотивовано тим, що 11.10.2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір купівлі продажу майнових прав № 2018/К відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» відступило ТОВ « Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договором кредиту, в тому числі за договором кредиту № 0, у зв`язку з чим наявні підстави для заміни сторони виконавчого провадження відповідно до вимог ст. 512 ЦК України, 442 ЦПК України та ст. 15 ЗУ «Про виконавче провадження» .

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та відмовити у задоволені заяви ТОВ «Вердикт Фінанс» про заміну сторони виконавчого провадження.

Апеляційна скарга мотивована тим, що заявником не надано належних та допустимих доказів підтверджуючих дотримання з боку ПАТ «УкрсиББанк», ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» вимог ст. 1082-1084 ЦПК України, оскільки на адресу ОСОБА_2 до теперішнього часу не надходило жодних письмових повідомлень про відступлення права вимоги. З матеріалів справи вбачається, що до заяви про заміну стягувача правонаступником заявник додає копію договору про відступлення права вимоги від ПАТ «Дельта Банк» до ТОВ «Вердикт Капітал», а також власні правовстановлюючі документи. Проте заявник не надав суду належних документів, насамперед, договору купівлі - продажу права вимоги від 08.12.2011 між ПАТ «УкрСиббанк» до ПАТ «Дельта Банк», письмових повідомлень на адресу ОСОБА_2 від ПАТ «Дельта Банк» про відступлення права вимоги за договором від 08.12.2011 та від ТОВ «Вердикт Капітал» про відступлення права вимоги за договором від 11.10.2019 між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал».

За таких обставин, заявником не доведено правомірність переходу прав вимоги від ПАТ «УкрСиббанк» до ПАТ «Дельта Банк», що, в свою тергу, не дає можливості перевірити правомірність переходу прав вимоги від ПАТ «Дельта Банк» до ТОВ «Вердикт Капітал», в тому числі внаслідок законодавчої заборони наступного відступлення прав вимоги від фактора до іншої особи (ст.1083 ЦК України), а також неможливо визначити обсяг прав та обов язків сторін вищезазначених договорів, коло зацікавлених осіб за зазначеними договорами, в тому числі визначити особу боржника у зобов`язанні та обсяг її відповідальності.

З урахуванням вимог ст.559 ЦК України, ОСОБА_2 , як поручитель за кредитним договором №0 не давав згоди на заміну кредиторів щодо кожного з вищезазначених відступлень права вимоги, та не є поручителем перед АТ «Дельта Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал».

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Вердикт Фінанс» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін. Зазначає, що вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковість виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судовим розглядом встановлено, що рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22 жовтня 2010 року у цивільній справі № 2-1514/2010 року позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь ПАТ УкрСиббанк заборгованість за кредитним договором у розмірі 138 938,14 грн та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 156 267,81 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 1700,00 грн. та витрати за ІТЗ в розмірі 30,00 грн.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09.08.2013 року заяву ПАТ «Дельта Банк» про заміну стягувача задоволено. Замінено стягувача у виконавчому провадженні ПАТ «УкрСиббанк» його правонаступником ПАТ «Дельта Банк» у виконавчому провадженні № 25527777 від 02.02.2011 року, відкритого Комінтернівським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, на підставі рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22.10.2010 року по справі за позовом АКІБ « УкрСибанк» до ОСОБА_1 (а.с. 32).

З ухвали суду від 09 серпня 2013 року вбачається, що під час вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження ОСОБА_2 покладався на розсуд суду.

11.10.2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ « Вердикт Капітал» було укладено договір купівлі продажу майнових прав № 2018/К відповідно до якого ПАТ « Дельта Банк» відступило ТОВ « Вердикт Капітал», а ТОВ « Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договором кредиту, в тому числі за договором кредиту № 0 ( надалі Договір).

Відповідно до пункту 1 Договору Банк відступає новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників та поручителів, зазначених у Додатку №1, Додатку №2 до цього Договору, надалі за текстом - Боржники, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників, за кредитними договорами та договорами поруки, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку №1, Додатку №2 до цього Договору, що підписуються одночасно з ним, надалі за текстом - «Основні договори», надалі за текстом - Права вимоги. Новий кредитор сплачує Банку за Права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до частини першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Вищевикладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Зазначене узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 15 травня 2019 року у цивільній справі № 370/2464/17 (провадження № 61-39193св18).

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц (провадження № 61-26197св18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 201/8548/16-ц (провадження № 61-16059св18) та від 15 серпня 2018 року у справі № 190/2119/14-ц (провадження № 61-20171св18).

Встановивши, що до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право вимоги за кредитним договором №0 року укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 колегія суддів приходить до висновку, що у суду першої інстанції наявні правові підстави для задоволення заяви товариства.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, тому зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

Судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутися до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Посилання в апеляційній скарзі на вимоги статей 1082-1084 ЦК України не є підставою для відмови у задоволені заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

З матеріалів справи вбачається, що згідно протоколу електронного аукціону № UA-EA-2019-08-30-000008-b від 20.09.2019 ТОВ «Вердикт Капітал» став переможцем електронних торгів щодо придбання у ПАТ «Дельта Банк» кредитного портфелю, що складається з прав вимоги за кредитним договорами, які забезпечуються транспортними засобами. Сума, яка підлягає сплаті переможцем банку становить 1363671, 93 грн.

Зокрема, згідно п. 2 Договору новий кредитор в день укладення цього договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання банком у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 4 цього Договору, набуває усі права кредитора за основними договорами. Права кредитора за Основними договорами переходять до Нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення Права вимоги та можуть виникнути у майбутньому на підставі Основних договорів, за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків Боржників, що надане Банку відповідно до умов Основних договорів.

Згідно п. 4.1 договору № 2018/К про відступлення права вимоги від 11.10.2019, грошові кошти у сумі 1363671,93 грн сплачені новим кредитором банку до моменту укладання цього договору на підставі протоколу, складеного за результатами відкритих торгів (аукціону), переможцем яких став новий кредитор.

Факт сплати грошових коштів також підтверджуються платіжним дорученням № 4 від 09 жовтня 2019 року.

Стаття 204 ЦК України встановлює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Жоден з учасників спірних правовідносин Договір у встановленому законом порядку не оспорив, тому презумпція його правомірності не спростована.

Враховуючи, що ОСОБА_5 не спростовано презумпцію правомірності Договору, всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Що ж стосується відступлення права вимоги від ПАТ «Укрсиббанк» до ПАТ «Дельта Банк», колегія суддів враховує, що замінна стягувача відбулась на підставі ухвали Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09.08.2013 року, яка не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги, що ТОВ «Вердикт Капітал» не повідомив ОСОБА_2 про відступлення права вимоги, висновків суду першої інстанції не спростовують.

Так, згідно п. 3 Договору новий кредитор зобов`язаний повідомити боржників про відступлення права вимоги за основними договорами протягом 15 календарних днів з моменту набрання чинності цим договором у порядку, передбаченому чинним законодавством або відповідним основним договором. Сторони погоджуються, що, відповідно до статті 516 Цивільного кодексу України, новий кредитор несе ризик настання для нього несприятливих обставин у зв`язку із неповідомленням або несвоєчасним/неналежним повідомленням боржників про відступлення прав вимоги за основними договорами на підставі цього договору, у зв`язку із чим виконання боржниками зобов`язань за основними договорами на користь банку, у тому числі надходження на користь банку грошових коштів в рахунок виконання зобов`язань за основними договорами, до моменту повідомлення відповідного із боржників про відступлення прав вимоги на підставі цього договору вважається належним виконання відповідним із боржників зобов`язань за основними договорами. Банк, в свою чергу, здійснює повідомлення боржників шляхом розміщення відповідного інформаційного повідомлення на офіційному сайті AT «Дельта Банк». Новий кредитор також погоджується, що банк не відповідає перед Новим кредитором, якщо одержані новим кредитором від боржників суми за основними договорами будуть меншими від сум, які очікував отримати від боржників новий кредитор при укладення цього договору, в тому числі меншими від сум, зазначених у Додатку №1 до цього Договору, або сплачених Новим кредитором Банку за цим Договором.

Таким чином, невжиття заходів новим кредитором щодо повідомлення боржника про заміну кредитором може вплинути на обсяг відповідальності боржника перед новим кредитором, та не є підставою для відмови у задоволені заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Інші доводи апеляційної не є підставою для відмови у задоволені заяви ТОВ «Вердикт Капітал» щодо заміни сторони виконавчого провадження.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

Таким чином, апеляційний суд уважає, що ухвала суду першої інстанції відповідно до статті 376 ЦПК України підлягає скасуванню з постановленням по справі нового судового рішення, яким заяву ТОВ «Вердикт-Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження слід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Комінтернівський районний суд м. Харкова від 24 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 11 грудня 2020 року.

Головуючий О. Ю. Тичкова

Судді С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук