н/п 2/490/4239/2020 Справа № 490/8770/20
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________________
У Х В А Л А

09 грудня 2020 року суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Гуденко О.А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради про скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення,-

В С Т А Н О В И Л А :

07.12.2020 року позивач звернулась до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до відповідача, в якому просить визнати незаконним та скасувати пункт 1 наказу виконуючого обов`язки директора департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради Сухарникова В.І. від 28 жовтня 2020 року № 171-к/тр «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 ».

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.12.2020 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Гуденко О.А.

09.12.2020 року матеріали справи передано для розгляду судді Гуденко О.А.

Перевіривши матеріали позовної заяви, суддя виходить з наступного.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі суд повинен з`ясувати, чи належить справа до розгляду цивільної юрисдикції загальних судів.

Подана заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства з таких підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 статті 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства) та суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

У п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України передбачено, що публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Згідно з п. 17 ч. 1 ст. 4 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

До поняття публічної служби включають діяльність працівників усіх інституцій, які виконують публічні завдання, в тому числі державна служба.

Правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовим статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування визначені Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування», який зазначає, що первинним суб`єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень є територіальна громада села, селища, міста, що визначає громадські інтереси центральною категорією, яку покладено в основу місцевого самоврядування. Громадський інтерес, з одного боку, формується як сукупність інтересів окремих членів територіальної громади, а з іншого - спільність інтересів територіальних громад утворює загальнодержавний суспільний інтерес, що врешті відповідає ознаці публічної служби.

Відповідно до статті 1 цього Закону служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету (частина 1 статті 2 цього Закону).

Таким чином законодавством встановлено юрисдикцію адміністративних судів у вирішенні спорів з приводу прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення з публічної служби, яка охоплює поняття служби в органах місцевого самоврядування як різновиду публічної служби.

Посадова особа місцевого самоврядування має певний правовий статус, який являє собою сутність службових відносин. Він складається із сукупності прав, обов`язків, обмежень, заборон і відповідальності посадових осіб місцевого самоврядування, передбачених чинним законодавством і гарантованих державою.

Отже, позивач на час притягнення її до дисциплінарної відповідальності була посадовою особою місцевого самоврядування.

Оскільки вказаний спір виник щодо проходження публічної служби посадовою особою в органі місцевого самоврядування, суд дійшов висновку про те, що вказана справа належить до юрисдикції адміністративних судів, а отже не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

За таких обставин у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради про скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення слід відмовити.

На виконання вимог, передбачених ч. 5 ст. 186 ЦПК України, суд роз`яснює позивачу його право звернутися із вказаною позовною заявою в порядку адміністративного судочинства до Миколаївського окружного адміністративного суду.

Керуючись ст.ст. 19, 186, 260, 261, 353 ЦПК України суддя, -

У Х В А Л И Л А :

Відмовити у відкритті провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради про скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення.

Копію ухвали разом із позовною заявою та всіма доданими до неї документами не пізніше наступного дня після її постановлення надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СУДДЯ ГУДЕНКО О.А.