Справа №549/565/19
провадження №2/549/8/20
РІШЕННЯ

Іменем України

15 січня 2020 року Чорнухинський районний суд Полтавській області

в складі: головуючої судді Глущенко Н.М.

за участю: секретаря судового засідання Міщенко Т.А.

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні у залі суду смт Чорнухи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, -

ВСТАНОВИВ:

15 листопада 2019 року до суду звернулася ОСОБА_1 з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_2 аліментів на її утримання, обгрунтувавши позов тим, що 01 березня 2019 року між ними зареєстровано шлюб в Обухівському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживає разом з мамою. Сторони проживають окремо, відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає.

Просить стягувати з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною трьох років.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився. Надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позов визнав повністю.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані та надані докази у їх сукупності, встановив наступне.

Відповідно до ст. 75 СК України передбачено , що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного . Право на утримання ( аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним , потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавити матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя , який досяг пенсійного віку , встановленого законом , або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи . Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги , якщо заробітна плата , пенсія, доходи від використання його майна , іншу доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму , встановленого законом.

В даний час позивачка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років та у відповідності до ч.2 ст. 84 СК України має право на утримання від чоловіка. Згідно до ч. 4 ст.84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Частиною 1 ст. 80 СК України , встановлено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 виданого 01.03.2019 року Обухівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області ( а.с. 10).

В судовому засіданні було встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідач є батьком малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого відділом ДРАЦС Чорнухинського РУЮ Полтавської області 07.11.2019 року ( а.с.11). Дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини та на утримання дружини.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

З урахуванням зазначених обставин, інтересів дітей, виходячи із принципів справедливості, добросовісності і розумності, закріплених у статті 7 СК України, приймаючи до уваги положення ст.11 Цивільного процесуального кодексу України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд приходить до висновку, що позов є законним та підлягає задоволенню, тобто позивач має право на одержання від відповідача коштів на її утримання, а відповідач не є інвалідом, працездатний, має можливість утримувати дружину .

Так, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання дружини у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку(доходу), до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 трьохрічного віку.

Відповідно до ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі по стягненню аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст.ст.84, 180-182, 183 СК України суд, -

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років - задовольнити.

Стягувати із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя с.Веприн Радомишльського району Житомирської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жительки АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 15 листопада 2019 року та до досягнення дитиною, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 768,40 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Чорнухинський районний суд Полтавської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя