справа №2-1026/10
провадження №4-с/176/2/20
у х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 року Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Волчек Н.Ю.,

з участю секретаря с/з Овчаренко О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Жовті Води скаргу ОСОБА_1 на дії Жовтоводського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетрровській області, -

В С Т А Н О В И В :

08 січня 2020 року до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшла скарга ОСОБА_1 , в якій він просить визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Дирдіної В.В. Жовтоводського міського відділу ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області про арешт коштів боржника від 17.09.2019 року в частині накладення арешту на грошові кошти, що надходять як заробітна плата на його рахунок № НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , відкритого в АТ "Райффайзен Банк Аваль".

У судове засідання, його учасники не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Заявник, ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи його повідомлено належним чином.

Від представника Жовтоводського міського відділу ДВС Дирдіної В.В. надійшла заява про розгляд справи без її участі, де остання зазначає, що оскаржувану постанову винесено правомірно. ОСОБА_1 має непогашений борг зі сплати аліментів. На адресу відділу не надходило жодних повідомлень АТ "Райффайзен Банк Аваль" про те, що рахунок, на який накладено арешт відкрито для зарахування на нього заробітної плати.

Стягувач ОСОБА_2 у своїй заяві також просила розглядати справу у її відсутність, заперечує проти задоволення скарги та повідомляє, що сума боргу ОСОБА_1 перед нею зі сплати аліментів складає 95516,21 грн.

Суд, дослідивши матеріали скарги дійшов висновку про часткове задоволення скарги ОСОБА_1 , виходячи з наступного.

Згідно зі ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною 2 ст.1 Закону України «Про державну виконавчу службу» передбачено, що завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Судом встановлено, що на виконанні Жовтоводського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області знаходиться виконавчий лист №2-1026 про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів на користь ОСОБА_2 у розмірі ј частини на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Жовтоводського міського управління юстиції Лазоренко Н.М. від 28.11.2011 року було відкрито провадження з виконання вищезазначеного виклнавчого листа.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому листу №2-1026 від 10.08.2010 року ОСОБА_1 станом на 01.01.2020 року має заборгованість перед ОСОБА_2 у сумі 95516,21 грн.

Постановою від 17.09.2019 року державного виконавця Дирдіної В.В. було накладено арешт на грошові кошти ОСОБА_1 , що містяться на рахунку АТ "Райффайзен Банк Аваль" р/р НОМЕР_1 /(980) та всі інші відкриті рахунки, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 120000 грн.

Постановою від 25.09.2019 року винесеною державним виконавцем Дирдіною В.В. було звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 за місцем його отримання у ТОВ "Науково-Виробниче об`єднання" ПРОМПРОВАДЖЕННЯ".

У відповідності до п.7 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

В силу положень ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» метою накладення арешту є забезпечення реального виконання рішення суду.

Відповідно до ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається, в першу чергу, на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі, на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Пунктом 8 розділу VIII "Інструкції з організації примусового виконання рішень", затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, визначено, що на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.

Частиною 3 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Тобто, АТ «Райффайзен Банк Аваль» після отримання постанови державного виконавця про арешт коштів, які знаходяться на рахунках, що належать боржнику ОСОБА_1 , в тому числі із заробітної плати повинно було повідомити інформацію щодо рахунків зі спеціальним режимом призначення, на які законом заборонено накладення арешту і повернути зазначену постанову без виконання. Однак, таких повідомлень від банку на адресу державного виконавця не надходило.

Згідно абзацу 2 ч.2, п.1 ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є, зокрема, отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Враховуючи вищезазначене, суду не надано доказів, що виконавцю було направлено повідомлення банку про неможливість накладення арешту на рахунки. Також, на рахунок органу ВДВС суми коштів в рахунок оплати всієї заборгованості стягувача та виконавчого збору з боржника не надходили.

За наведених вище обставин, суд приходить до висновку про те, що державний виконавець в межах наданих йому повноважень правомірно наклав арешт на кошти боржника ОСОБА_1 , а тому його вимоги в частині визнання неправомірними дій державного виконавця задоволенню не підлягають.

При вирішенні вимоги щодо скасування постанови державного виконавця про арешт коштів боржника в частині накладення арешту на заробітну плату, суд виходить з наступного. Статтею 43 Конституції України гарантовано, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом; громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною 1 ст.115, ч. 5 ст.97 КЗпП, ст.22, ч.ч.1,6 ст.24, ч.3 ст.15 Закону України «Про оплату праці» визначено, що своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. Оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Відповідно до ч.2 ст.10 Конвенції про захист заробітної плати від 01.07.1949 року № 95, заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Частиною 2 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

У відповідності до ст.451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Згідно ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт з майна (коштів) може бути знятий за рішенням суду.

З огляду на те, що на рахунки заявника, з яких він просить зняти арешт, дійсно зараховується заробітна плата останнього, що підтверджується історією по картковому рахунку (а.с.41) та зважаючи на граничний розмір відрахувань із заробітної плати, суд вважає вимоги заявника обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Оскільки накладений на рахунки в банку арешт унеможливлює отримання коштів заробітної плати ОСОБА_1 взагалі, скарга підлягає задоволенню в частині відновлення порушених оскаржуваною постановою прав заявника, зокрема про скасування постанови в частині накладення арешту на грошові кошти, а саме заробітну плату, що міститься на рахунку ОСОБА_1 №/ НОМЕР_2 , відкритого в АТ «Райффайзен Банк Аваль».

При цьому суд вважає, що строк для звернення з даною скаргою, передбачений ст.449 ЦПК України ОСОБА_1 не пропущено, так як оскаржувану постанову ним не отримано і до цього часу, тому підстав для його поновлення немає.

Керуючись ст.ст.447-451 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії Жовтоводського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетрровській області - задовольнити частково.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Жовтоводського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетрровській області Дирдіної В.В. від 17.09.2019 у виконавчому провадженні ВП № 30158883 в частині накладення арешту на грошові кошти боржника ОСОБА_1 , а саме заробітну плату, що міститься на рахунку ОСОБА_1 №/ НОМЕР_2 , відкритого в АТ «Райффайзен Банк Аваль».

В іншій частині у задоволенні скарги - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У відповідності до п.п. 15.5 п.15 ч. 1 розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області Н.Ю. Волчек