Єдиний унікальний номер 725/1359/20
Номер провадження 2/725/211/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2020 року м.Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Федіної А.В.,

за участю секретаря судового засідання Дем`яненко О.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

та представників відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , що діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_8 , до Управління держпраці у Чернівецькій області, АТ «Чернівціобленерго», Управління виконавчої дирекції фонду в Чернівецькій області Фонду соціального страхування України, ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання членами сім`ї потерпілого від нещасного випадку на виробництві, визнання права на отримання одноразової страхової допомоги у зв`язку із смертю потерпілого від нещасного випадку на виробництві, зобов`язання внести зміни до акту про нещасний випадок на виробництві, зобов`язання виплатити одноразову страхову допомогу, визнання права на отримання щомісячної страхової виплати, визнання права на одержання заробітної плати померлого, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 року позивач ОСОБА_1 , діючи в своїх інтересах, а також в інтересах свого неповнолітнього сина ОСОБА_8 , звернулась до суду з вище вказаним позовом в обґрунтування якого посилалась на те, що з вересня 2005 року вона проживала однією сім`єю та вела з ним спільне господарство з ОСОБА_9 , а ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син - ОСОБА_8 . Починаючи з вересня 2010 року вони разом проживали в квартирі АДРЕСА_1 на підставі відповідного договору найму житлового приміщення, який після закінчення строку його дії не переукладався в письмовій формі, проте вони продовжували там проживати на раніше визначених умовах.

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_9 загину внаслідок нещасного випадку на виробництві, який стався при виконані ним своїх трудових обов`язків як майстра виробничої дільниці 1-ї групи в службі підстанцій 35 КВ і вище АТ «Чернівціобленерго». Причиною смерті останнього стало ураження технічним електричним струмом в с. Тереблече, Глиоцького р-ну, Чернівецької області на території ПС 110/10 КВ Порубне. У зв`язку із смертю батька її сину було призначено пенсію у зв`язку із втратою годувальника, яка виплачується на її рахунок для утримання дитини.

По факту смерті її чоловіка ОСОБА_9 . Управлінням Держпраці у Чернівецькій області було створено комісію щодо розслідування нещасного випадку із смертельним наслідкам та її було запрошено на засідання вказаної комісії, роз`яснено право знайомитися з матеріалами розслідування, а також надано проект протоколу №1 засідання спеціальної комісії. Натомість, в подальшому з нею було припинено будь-яку роботу по факту розслідування нещасного випадку, представник АТ «Чернівціобленерго» зазначив, що вона не може бути визнана потерпілою, оскільки не перебувала в зареєстрованому шлюбі з останнім. Після вказаних обставин їй стало відомо, що потерпілою визнано матір покійного - ОСОБА_3 , яка підписала усі необхідні для розслідування документи.

В ході тривалої переписки з представниками Управління Держпраці у Чернівецькій області, АТ «Чернівціобленерго», в якій вона вказувала, що проживала понад 14 років однією сім`єю з покійним, з яким вела спільне господарство, що у них є спільна дитина, вона отримувала відповіді в яких зазначалось, що вказані особи не уповноважені допускати її як законного представника неповнолітнього ОСОБА_8 , а вона не може бути визнаною потерпілою та членом сім`ї загиблого, оскільки не перебувала з ним у зареєстрованому шлюбі. Натомість, відповідачами не прийнято до уваги той факт, що мати покійного - ОСОБА_3 не була членом його сім`ї, оскільки з ним не проживала, не вела спільного господарства, а ОСОБА_9 лише значився зареєстрованим з нею за однією адресою та періодично приїжджав до матері, піклуючись про неї та допомагаючи по господарству.

Вказувала на те, що факт її спільного проживання з покійним як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу підтверджується тим, що у них народився спільний син, вони разом проживали та вели спільне господарство з вересня 2005 року по січень 2007 року в гуртожитку індустріального техніку по АДРЕСА_2 , а в подальшому з вересня 2013 року по 23 жовтня 2019 року в АДРЕСА_3 . Крім того, певний період часу у вересні 2010 року вона разом з чоловіком та сином проживала у матері покійного, а також з січня 2007 року по вересень 2009 року вона з сином проживала у Вінницькій області, а ОСОБА_9 приїжджав до них.

Вважає, що комісією з розслідування нещасного випадку на виробництві безпідставно визнано потерпілою матір покійного ОСОБА_9 , та проігноровано подані нею документи, які засвідчували, що членами сім`ї загиблого була вона та її син, тим самим позбавлено її та неповнолітнього ОСОБА_8 права на соціальний захист внаслідок смерті від нещасного випадку на виробництві.

На підставі вище викладеного, посилаючись на норми матеріального права, просила встановити факт проживання однією сім`єю з 01.09.2005 року по ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_1 , 1977 р.н. ОСОБА_8 , 2007 р.н. та ОСОБА_9 , 1975 р.н. та визнати ОСОБА_8 , 2007 року народження, ОСОБА_1 , 1977 р.н. членами сім`ї потерпілого від нещасного випадку ОСОБА_9 , 1975 р.н., який загинув в наслідок нещасного випадку на виробництві ІНФОРМАЦІЯ_5; визнати за ОСОБА_1 , 1977 р.н. та ОСОБА_8 , 2007 р.н., як членами сім`ї потерпілого, право на отримання одноразової страхової виплати у зв`язку із смертю потерпілого ОСОБА_9 1975 року, який загинув в наслідок нещасного випадку на виробництві 23.20.2019 року; визнати за ОСОБА_8 , 2007 р.н. право на одержання щомісячної страхової виплати у зв`язку із смертю члена сім`ї - батька ОСОБА_9 , 1975 р.н.; визнати протиправним рішення спеціальної комісії при розслідуванні нещасного випадку на виробництві в наслідок якого загинув ОСОБА_9 ,1975 р.н. про визнання представником потерпілого матір загиблого ОСОБА_3 , як члена його сім`ї; зобов`язати відповідача Управління Держпраці у Чернівецькій області внести зміни до акту Н-1 про нещасний випадок виключивши дані про ОСОБА_3 як потерпілу в наслідок нещасного випадку на виробництві із ОСОБА_9 та внести в даний акт дані про потерпілих членів сім`ї ОСОБА_1 та ОСОБА_8 ; зобов`язати управління виконавчої дирекції фонду в Чернівецькій області Фонду соціального страхування України виплатити ОСОБА_1 та ОСОБА_8 одноразову страхову виплату у зв`язку із смертю члена їх сім`ї ОСОБА_9 від нещасного випадку на виробництві ІНФОРМАЦІЯ_5; визнати право на отримання заробітної плати ОСОБА_9 , яка підлягала виплаті на день смерті, за ОСОБА_1 , як члену його сім`ї та зобов`язати AT «Чернівціобленерго» здійснити виплату заробітної плати ОСОБА_9 , яка підлягала виплаті станом на ІНФОРМАЦІЯ_5.

На вказану позовну заяву надійшов відзив Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Чернівецькій області (далі - Фонд) в якому представник відповідача позов не визнав, посилаючись на те, що Фонд розглядає справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або іншої заінтересованої особи за наявності усіх необхідних документів, натомість позивач в інтересах неповнолітнього сина до Фонду з заявою про страхові виплати не зверталась. При цьому, умовою призначення відповідних виплат є не лише підтвердження факту проживання однією сім`єю з загиблим, а також надання інших документів, які передбачені Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Крім того, вважає, що позивач не довела належними доказами факт ведення нею та покійним спільного господарства, наявному у них спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, що притаманні подружжю. Також, звертав увагу на те, що суд не вправі підміняти собою функції інших органів та вирішувати питання про призначення соціальних виплат. Про що просить позивач у тексті позовної заяви, а позивач в свою чергу не позбавлена можливості вирішити це питання, звернувшись до компетентних органів у встановленому законом порядку з необхідним пакетом документів.

Заперечуючи проти вимог проти позовних вимог АТ «Чернівціобленерго» також подало до суду відзив згідно тексту якого представник АТ «Чернівціобленерго» посилався на наступні обставини.

Так, право на отримання всіх сум, що належали працівникові від підприємства в разі його смерті передається членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входить до складу спадщини. Звертаючись до вказаного товариства з заявою про надання інформації, позивач не надала підтверджуючих документів факту наявності родинних відноси з покійним чи перебування з ним у зареєстрованому шлюбі, у зв`язку з чим у наданні запитуваної інформації їй було відмовлено. При цьому, відповідно до довідки ПП «Житловик» Вашківецької сільської ради від 21.11.2019 року №1922 на момент смерті ОСОБА_9 фактично проживав за місцем реєстрації та місцем фактичного проживання його матері - ОСОБА_3 , яка звернулась до АТ «Чернівціобленерго» з заявою про здійснення їй відповідних виплат. Таким чином, розрахунок сум, які підлягали виплаті на момент смерті працівнику ОСОБА_9 був проведений матері покійного, як члену його сім`ї. Крім того, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 була залучена як представник потерпілого Управлінням Держпраці у Чернівецькій області. Просила врахувати, що позивач не зверталась до АТ «Чернівціоленерго» з заявою про проведення їй належних ОСОБА_9 виплат.

Також, на вказану позовну заяву надійшов відзив Управління Держпраці у Чернівецькій області (далі - Управління) відповідно до якого, представник відповідача позов не визнав та зазначив наступне. Так, наказом Управління від 24.10.2020 року №385 було утворено комісію зі спеціального розслідування нещасного випадку із смертельним наслідком та організовано проведення розслідування до якого з урахуванням зібраної інформації про місце реєстрації та проживання ОСОБА_9 , а саме АДРЕСА_4 , запрошення до співпраці як представнику потерпілого вручено матері покійного - ОСОБА_3 . При цьому, спеціальній комісії було відомо, що покійний ОСОБА_9 проживав з позивачкою ОСОБА_1 та її було запрошено на засідання комісії, оформлене протоколом №2. Головою спеціальної комісії було запропоновано позивачці надати документи, що підтверджують те, що вона є членом сім`ї потерпілого відповідно до Сімейного кодексу України, або підтверджують факт перебування у фактичних шлюбних відносинах з потерпілим. Фактичне спільне проживання не вважається шлюбом, а тривалість «фактичних шлюбних відносин» і характер подружніх зв`язків між їх учасниками не мають правового значення. З урахуванням того, що позивачка не надала спеціальній комісії жодних документів, які давали підстави віднести її до переліку осіб визначених Порядком розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 року №337, з метою своєчасного проведення спеціального розслідування, комісією було вирішено запросити до співпраці в якості представника потерпілого ОСОБА_3 .

Щодо вимог позивачки в частині зобов`язання внести зміни до акту про нещасний випадок, зазначав, що спеціальна комісія не уповноважена визнавати одних осіб законними представниками інших, а зобов`язана провести об`єктивне розслідування нещасного випадку; розробити план заходів щодо запобігання подібним нещасним випадкам, установити осіб, які допустили порушення вимог нормативно-правових актів з охорони праці, визначити, пов`язаний чи не пов`язаний нещасний випадок з виробництвом тощо. Надання визначених законодавством страхових виплат віднесено до компетенції Фонду соціального страхування України.

На вказану позовну заяву також надійшов відзив відповідача ОСОБА_3 в якому її представник вказував на те, що позивачем не доведено ведення спільного господарства і наявності спільного бюджету з покійним ОСОБА_9 , а останній зареєстрований та проживав разом з матір`ю в м.Вашківці, де займався домашнім підсобним господарством, городництвом, допомагав хворій матері. Натомість, ОСОБА_1 за адресою реєстрації ОСОБА_9 жодного разу не з`являлась, по господарству йому не допомагала, що спростовує наявність між нею та ОСОБА_9 усталених відносин, які характерні подружжю. Крім того, ОСОБА_1 не приймала участі у витратах на поховання, обманним шляхом отримала доступ до окремих документів службового розслідування нещасного випадку на виробництві та безпідставно і передчасно заявила вимоги до решти відповідачів по справі. Таким чином, представник ОСОБА_3 адвокат Мельник Ю.М. просив відмовити в задоволенні даного позову.

В рамках судового розгляду даного спору судом ряд доказів з АТ «Чернівціобленерго», витяг з Державногореєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням сімейного стану щодо перебування у зареєстрованому шлюбі між собою або з іншими особами ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з Крижопільського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) актовий запис про народження ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , копію акту нещасного випадку на виробництві в наслідок якого загинув ОСОБА_9 з копіями матеріалів, які долучені до акту спеціальною комісією, яка розслідувала нещасний смертельний випадок на виробництві, копії матеріалів, які надані ОСОБА_3 для отримання одноразової допомоги після смерті ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5

В судовому засіданні позивач, яка одночасно діяла в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_8 , будучи за своєю згодою допитаною в якості свідка, суду пояснила, що вона познайомилась з ОСОБА_9 в індустріальному технікумі, де він навчався, а вона працювала. З часом, зокрема у 2005 році, вони почали зустрічатись та разом проживали в кімнаті гуртожитку, яку вона отримала в користування як працівниця технікуму. Натомість, у 2006 році, у зв`язку з вагітністю, пологами та декретною відпусткою, вона змушена була виїхати з гуртожитку та поїхала до своїх батьків у Вінницьку область, при цьому весь цей період ОСОБА_9 допомагав їй матеріально та періодично навідувався до неї та сина. В подальшому, вона вимушена була припинити декретну відпустку та повернутись на роботу. У зв`язку з відсутністю житла, у певний період часу у 2009 року, вони проживали у м.Вашківці разом з матір`ю ОСОБА_9 , при цьому вона з сусідами, які були особами старшого віку, не контактувала, оскільки багато працювала та не мала часу на спілкування з людьми похилого віку. В подальшому вони з ОСОБА_9 винаймали житло в м.Чернівці, де разом проживали до часу смерті ОСОБА_9 , вели спільне господарство, мали спільний бюджет та піклувались про сина. Про їх спільне проживання достеменно було відомо як її батькам, які допомагали піклуватись про сина, коли він тривалий час хворів, так і родичам ОСОБА_9 , які навіть були у них в гостях, а їх спільний з ОСОБА_9 син кілька разів на рік приїздив в гості до бабусі - ОСОБА_3 . Наступного дня після смерті ОСОБА_9 вона клопотала про отримання його речей, а також тіла з моргу, а в подальшому намагалась отримати інформацію щодо розслідування нещасного випадку на виробництві та оформлення відповідних документів для отримання страхових виплат, проте у зв`язку з відсутністю офіційно зареєстрованого шлюбу з ОСОБА_9 реалізувати своє право на отримання виплат не вдалось, що зумовило звернення до суду з даним позовом.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити з підстав зазначених у тексті позовної заяви.

Відповідач ОСОБА_3 , яка за згодою була допитаною в якості свідка, в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні та пояснила наступне. Так, її син ОСОБА_9 як правило по буднях проживав разом з нею у м.Вашківці, де вів сільське господарство, а на вихідні приїздив в м.Чернівці, де проживав разом з ОСОБА_1 , яка отримувала його заробітну плату, користувалась його грошовими коштами, отримувала від нього матеріальну вигоду, при цьому ніколи не допомагала по господарству, не приїздила у м.Вашківці. Заперечувала той факт, що позивачка разом з її сином проживала однією сім`єю як подружжя без реєстрації шлюбу та ставила під сумнів походження малолітнього ОСОБА_8 від її сина.

Представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Мельник Ю.М. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, вважаючи недоведеним факт ведення ОСОБА_1 та ОСОБА_9 спільного господарства та наявність у них спільного бюджету і взаємних прав та обов`язків, що є обов`язковою умовою, характерною для подружжя, а також вважав відсутніми підстави для призначення і виплати позивачці страхового відшкодування внаслідок смерті ОСОБА_9 на виробництві та надання їй статусу представника потерпілого від нещасного випадку на виробництві. Просив відмовити в задоволенні позову з підстав зазначених у відзиві.

Представники відповідачів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили відмовити в їх задоволенні, надали суду пояснення аналогічні змісту відзивів, які надійшли до суду від Управління виконавчої дирекції фонду в Чернівецькій області Фонду соціального страхування України, АТ «Чернівціобленерго», Управління держпраці у Чернівецькій області.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка малолітній ОСОБА_8 , за участю свого законного представника - ОСОБА_1 , суду пояснив, що з того часу як він почав ходити у дитячий садочок він пам`ятає, що постійно проживав по АДРЕСА_5 разом з мамою ОСОБА_1 та батьком ОСОБА_9 , який періодично їздив у м.Вашківці, де допомагав по господарству та звідки привозив продукти харчування. Також, йому відомо, що у м. Вашківці проживає його бабуся ОСОБА_3 до якої він періодично приїжджав у гості, проте через велику кількість дітей та галас, не любив гостювати у бабусі. Йому відомо, що його тато ОСОБА_9 загинув на роботі внаслідок ураження струмом та він був на його похороні у м.Вашківці.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що вона разом з ОСОБА_1 працювала в індустріальному коледжі, де навчався ОСОБА_9 , який був її студентом. Про стосунки ОСОБА_1 та ОСОБА_9 їй було відомо, ще з часу навчання останнього у коледжі та їх спільного проживання у гуртожитку. Вважає, що у позивачки та ОСОБА_9 були стосунки, характерні для подружжя, вони спільно проживали, ніжно ставились один до одного, вели спільне господарство, спільно вирішували побутові проблеми.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показав, що його покійний брат ОСОБА_9 познайомив його з ОСОБА_1 ще коли навчався в індустріальному коледжі, йому було відомо про їх стосунки, проте вважає, що позивачка не була дружиною його брата та у неї відсутні будь-які права на спадкове майно.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що проживає по сусідству з ОСОБА_3 у м.Ващківці та добре була знайомою з її покійним сином ОСОБА_9 , який часто приїздив до мами та допомагав їй по господарству. Про те, що у ОСОБА_9 був син вона не знала.

Свідок ОСОБА_13 , яка є матір`ю позивачки, в судовому засіданні пояснила, що її донька проживала з ОСОБА_9 однією сім`єю, в них були гарні відносини. Так, ОСОБА_1 народжувала сина у м.Крижопіль, а хрестини робили у м.Вашківці, при цьому брат покійного був хрещеним батьком хлопчика. Коли хлопчику було 4 роки він почав хворіти, у зв`язку з чим позивачка змушена була залишити свою роботу. В цей час вона перебувала повністю на утримання свого чоловіка - ОСОБА_9 . Вважає, що її донька разом з ОСОБА_9 були подружжям, хоча їх стосунки не були офіційно зареєстровані.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснила, що вона проживає по АДРЕСА_6 вказаного будинку близько десяти років проживає ОСОБА_1 зі своїм чоловіком ОСОБА_9 та їх спільним сином. Вона часто заходила до них у гості, сприймала їх як подружжя та їх діти між собою товаришують.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснив, що проживає в м.Вашківці по сусідству з ОСОБА_3 та йому відомо, що її покійний син кожних вихідних проїжджав до матері, допомагав їй по господарству та брав продукти в місто. Позивачку він також кілька разів бачив у домогосподарстві ОСОБА_8 в м.Вашківці.

Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, покази свідків, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно з вимогами ч. 4 СК України сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і тому подібне.

Так, інститут спільного проживання осіб як чоловіка і жінки, який породжує юридичні наслідки, передбачений Цивільним кодексом 2004 року, і такий факт може бути встановлений лише з 01 січня 2004 року.

З системного аналізу вказаних положень законодавства вбачається, що для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу необхідна сукупність таких ознак як спільне проживання, пов`язаність побутом і наявність взаємних прав і обов`язків.

Відповідно до копії довідки КП «Житловик» №1922 від 21.11.2019 року, станом на ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_9 був зареєстрованим та проживав в АДРЕСА_4 (а/с 96 Том 1).

Натомість, закон не встановлює обов`язку обов`язкового проживання за місце реєстрації та як вбачається з акту ПП «Порядок в домі» №225 від 15.11.2019 року ОСОБА_9 проживав в АДРЕСА_3 разом з ОСОБА_1 (а/с 24 Том 1).

Також, в матеріалах справи міститься копія актового запису №18 від 26.02.2020 року з якої вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_8 та його батьками зазначено ОСОБА_9 , а матір`ю ОСОБА_1 . Наведене підтверджується також копією свідоцтва про народження (а/с 16, 153 Том 1).

Відповідно до частин 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Статтею 25 цього Кодексу передбачено, що жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі.

З системного аналізу вказаних норм законодавства вбачається, що необхідною умовою для встановлення проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу є встановлення факту неперебування осіб у будь-якому іншому шлюбі.

Наведене також узгоджується з правовою позицією Верховного суду сформованою у постанові від 17.06.2020 року №755/18012/16-ц.

Відповідно до листів Чернівецького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ) від 29.07.2020 року №2759/25.12-21 та №3151/25.12-21 від 19.08.2020 року за Даними державного реєстру актів цивільного стану громадян актового запису про державну реєстрацію шлюбу як ОСОБА_9 з іншими особами так і ОСОБА_1 з іншими особами, а також між собою не виявлено (а/с 152, 241 Том 1).

З показів свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , а також малолітнього ОСОБА_8 встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_9 спільно проживали, були пов`язані побутом, їх поведінка щодо однини одного свідчила про наявність у них взаємних прав і обов`язків та їх сприймали як подружжя. Наведені обставини не були спростовані будь-якими іншими доказами в їх сукупності, а також показами інших свідків, допитаних в судовому засіданні, зокрема ОСОБА_11 та відповідачки ОСОБА_3 , які зводились до їх особистої неприязні до позивачки та її сина, яка сформувалась у них протягом тривалого періоду часу, а також сусідів ОСОБА_3 , які або не були знайомі з ОСОБА_1 особисто, або рідко бачили її в м.Вашківці, при цьому свідки ОСОБА_15 і ОСОБА_12 підтвердили, що ОСОБА_9 проживав в м.Чернівці та періодично приїжджав до матері, якій допомагав по господарству.

Враховуючи наведені вище докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність факту проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_9 однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 01 вересня 2005 року по 23 жовтня 2019 року.

З змісту позовних вимог вбачається, що ОСОБА_1 просила суд також встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_9 та малолітнього ОСОБА_8 в період часу з 01.09.2005 року по ІНФОРМАЦІЯ_5, натомість слід зазначити, що малолітній ОСОБА_8 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 та встановлення факту проживання дитини і батька однією сім`єю не передбачено законодавством, оскільки їх взаємні права та обов`язки, а також інші особисті майнові та не майнові права випливають з юридичного факту батьківства, який підтверджується актовим записом про народження дитини та свідоцтвом про народження, при цьому ч. 2 ст. 3 СК України передбачає, що дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає, у зв`язку з чим в цій частині вимог слід відмовити.

Також, за наслідками судового розгляду справи встановлено, що ОСОБА_9 працював майстром виробничої дільниці служби ПС-35кВ і вище АТ «Чернівціобленерго» та 23.10.2020 року при виконанні робіт на ПС 110/10 кВ Порубне по ремонту ПБЗ силового гнучкого шинного мосту 10 кВ трансформатора до прохідних ізоляторів вводу 10 В КРУН 10 кВ був вражений струмом внаслідок чого наступила смерть (а/с 18, 19, 93, 106 Том 1).

Про вказаний нещасний випадок на виробництві АТ «Чернівціобленерго» було повідомлено Управління Держпраці у Чернівецькій області та призначено комісію зі спеціального розслідування нещасного випадку із смертельним наслідком (а/с 106, 107 Том 1).

За змістом п. 35 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №337 від 17.04.2019 року, голова комісії (спеціальної комісії) зобов`язаний листом згідно з додатком 3 до першого засідання комісії поінформувати потерпілого (членів його сім`ї чи уповноважену ними особу) про призначення розслідування, їх права, запросити до співпраці та на засідання комісії (спеціальної комісії), у подальшому надавати інформацію про хід проведення розслідування, ознайомити з матеріалами розслідування на заключному засіданні комісії (спеціальної комісії).

Таким чином, представниками потерпілого під час спеціального розслідування нещасного випадку на виробництві із смертельним наслідком допускаються члени його сім`ї.

Відповідно до протоколу №2 засідання спеціальної комісії від 29.10.2019 року, ОСОБА_1 була запрошена до співпраці в якості представника потерпілого ОСОБА_9 , який загинув внаслідок нещасного випадку, натомість ОСОБА_1 , у якої росте спільний син з ОСОБА_9 , не надала комісії документів, що підтверджують перебування у фактичних шлюбних відносинах з потерпілим, а також свідоцтва про народження дитини, у зв`язку з чим до співпраці в якості представника потерпілого запрошено ОСОБА_3 (а/с 116 Том 1).

Таким чином, відсутні підстави для задоволення вимог позивача в частині визнання протиправним рішення спеціальної комісії при розслідуванні нещасного випадку на виробництві в наслідок якого загинув ОСОБА_9 , 1975 року народження, про визнання представником потерпілого матір загиблого ОСОБА_3 , як члена його сім`ї, оскільки відсутні належні та допустимі докази, що таке рішення спеціальної комісії не ґрунтувалось на вимогах закону, з урахуванням того, що на момент його прийняття ОСОБА_1 не надала необхідних документів, які б підтверджували її родинні відносини, а також родинні відносини її сина ОСОБА_8 з потерпілим ОСОБА_9 .

З наведених підстав також не підлягає задоволенню вимога про зобов`язати відповідача Управління Держпраці у Чернівецькій області внести зміни до акту Н-1 про нещасний випадок виключивши дані про ОСОБА_3 як потерпілу в наслідок нещасного випадку на виробництві із ОСОБА_9 та внести в даний акт дані про потерпілих членів сім`ї ОСОБА_1 та ОСОБА_8 .

Також, з матеріалів справи вбачається, що 31.10.2019 року АТ « Чернівціобленерго» було здійснено розрахунок сум, які підлягали виплаті на момент смерті працівнику ОСОБА_9 в розмірі 2006,02 грн., які були виплачені його матері, як члену сім`ї останнього, яка була залучена до співпраці в якості представника потерпілого в ході спеціального розслідування нещасного випадку (а/с 98-101 Том 1).

За змістом ст. 1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Судом встановлено, що позивач 07.11.2020 року, тобто після здійснених виплат матері загиблого, зверталась до АТ «Чернівціоблнерго» з заявою про виплату їй як потерпілій належних компенсацій та до такої заяви додала копію свідоцтва про народження дитини.

Хоча в рамках даного судового провадження судом встановлений факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_9 , натомість відповідний розрахунок сум заробітної плати належної ОСОБА_9 вже був проведений та відповідна сума коштів виплачена ОСОБА_3 , у зв`язку з чим зобов`язання AT «Чернівціобленерго» здійснити виплату заробітної плати ОСОБА_9 , яка підлягала виплаті станом на ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_1 в даному випадку є неналежним та неефективним способом захисту, з урахуванням того що такі суми у розпорядженні відповідача АТ «Чернівціобленерго» на час звернення позивача до суду з даним позовом були відсутніми, а на час їх виплати матері покійного в АТ «Чернівціобленерго» були відсутні необхідні відомості для визнання права на отримання заробітної плати ОСОБА_9 , яка підлягала виплаті на день смерті за ОСОБА_1 , як члену його сім`ї, при цьому ОСОБА_3 була допущена до спеціального розслідування нещасного випадку на виробництві із смертельним наслідком як член сім`ї загиблого, а тому у відповідача наявні були підстави для проведення з нею відповідних розрахунків сум, належних працівнику, який загинув на виробництві.

Щодо вимог позивача про визнання за нею та її малолітнім сином права на отримання одноразової страхової виплати у зв`язку із смертю потерпілого ОСОБА_9 ,, який загинув в наслідок нещасного випадку на виробництві, визнання за ОСОБА_8 права на одержання щомісячної страхової виплати у зв`язку із смертю члена сім`ї ОСОБА_9 та зобов`язання управління виконавчої дирекції фонду в Чернівецькій області Фонду соціального страхування України виплатити ОСОБА_1 та ОСОБА_8 одноразову страхову виплату у зв`язку із смертю члена їх сім`ї ОСОБА_9 від нещасного випадку на виробництві, слід зазначити наступне.

Так, за змістом ст. 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті. Такими непрацездатними особами є: 1) діти, які не досягли 16 років; діти з 16 до 18 років, які не працюють, або старші за цей вік, але через вади фізичного або розумового розвитку самі не спроможні заробляти; діти, які є учнями, студентами (курсантами, слухачами, стажистами) денної форми навчання, - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ними 23 років; 2) особи, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", якщо вони не працюють; 3) особи з інвалідністю - члени сім`ї потерпілого на час інвалідності; 4) неповнолітні діти, на утримання яких померлий виплачував або був зобов`язаний виплачувати аліменти; 5) непрацездатні особи, які не перебували на утриманні померлого, але мають на це право. Право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого мають також дружина (чоловік) або один з батьків померлого чи інший член сім`ї, якщо він не працює та доглядає дітей, братів, сестер або онуків потерпілого, які не досягли восьмирічного віку.

Стаття 43 вказаного Закону визначає перелік необхідних документів для розгляду справ про страхові виплати та прийняття рішення про їх виплату, при цьому таке рішення приймається на підставі заяви потерпілого або заінтересованої особи за наявності усіх необхідних документів Фонд соціального страхування України та відповідно до ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» відповідне рішення Фонду оформляється постановою, в якій зазначаються дані про осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат на кожного члена сім`ї та їх строки або обґрунтування відмови у виплатах; до постанови додаються копії необхідних документів.

Згідно із рішеннями Європейського суду з прав людини по справах: "Класс та інші проти Німеччини" від 6 вересня 1978 року, "Фадєєва проти Росії", "Кумпене і Мазере проти Румунії" - завдання суду при здійсненні його контрольної функції полягає не в тому, щоб підміняти органи влади держави, тобто суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою.

Оскільки в матеріалах справи відсутні відомості того, що позивач зверталась з заявою про призначення страхових виплат та надавала необхідний пакет документів, а повноваження щодо прийняття рішення при виплату страхових виплат належить Фонду соціального страхування України, відсутні підстави для визнання за позивачем та її сином права на отримання таких виплат та зобов`язання їх виплати, при цьому позивач не позбавлена права звернутись з відповідною заявою та надати необхідні документи Фонду для вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для призначення їй та її сину страхових виплат.

Ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 10.03.2020 року зменшено ОСОБА_1 суму судового збору, яка підлягає сплаті за звернення до суду з даним позовом з 4624,40 грн. до 2312,20 грн.

З урахуванням зменшення суми судового збору, вимог ст. 141 ЦПК України, кількості позовних вимог, які задоволені та в задоволені яких було відмовлено, суд приходить до висновку про доцільність стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме 330 грн. 00 коп.

Оскільки в судовому засіданні сторони заявили про те, що докази понесених витрат ними будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, питання про розподіл інших судових витрат буде вирішуватись в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України після подання відповідних доказів сторонами.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 41, 43, 44 ст. 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», ст.ст. 15, 16, 1227 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 21, 25 СК України, п. 35 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №337 від 17.04.2019 року, ст.ст. 2, 4, 5, 7, 1, 12, 76-89, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період часу з 01 вересня 2005 року по 23 жовтня 2019 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме 330 грн. 00 коп. (триста тридцять грн.)

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту до Чернівецького апеляційного суду через Першотравневий районний суд м. Чернівці відповідно до вимог п. 15.5 Розділу ХІІІ ЦПК України.

Повний текст судового рішення виготовлений 16 грудня 2020 року.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці А. В. Федіна