Справа № 177/1512/19
Провадження № 2/177/82/20
Р І Ш Е Н Н Я

(заочне)

Іменем України

21 січня 2020 року Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Суботіної С. А.

за участі: секретаря Ференц Я. З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Кривому Розі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат, заборгованості по аліментам та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

04.09.2019 позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , уточнивши який просила суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по аліментам 46424,53 грн, пеню за прострочення сплати аліментів у сумі 399263,42 грн, а також додаткові витрати на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 8167,88 грн.

В обґрунтування позову вказувала, що в період з 04.06.2011 вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірвано рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 18.02.2016.

У період шлюбу з відповідачем у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є хворобливим, потребує періодичного лікування.

Криворізьким районним судом Дніпропетровської області ухвалено рішення від 02.08.2012, яким з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі ј частини його доходів щомісячно. Відповідач рішення суду не виконує, аліменти не сплачує, через що, за період з червня 2012 по березень 2018, має заборгованість у розмірі 46424,53 грн, яку позивач вважаєа за необхідне стягнути з відповідача, а також пеню за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 399263,42 грн.

Стверджувала, що нею здійснено додаткові витрати на утримання дитини в розмірі 8167,88 грн, до яких віднесла витрати на лікування, придбання одягу, іграшок та харчування в закладах дошкільної та шкільної освіти. Просила стягнути їх з відповідача, вказуючи, що він будучи молодим, фізично здоровим чоловіком здатен утримувати свого сина та брати участь у додаткових витратах на дитину.

Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, при цьому позивач надала через канцелярію суду заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягала на задоволенні заявлених позовних вимог та проти заочного розгляду справи не заперечувала.

Відповідач ОСОБА_2 про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 52), однак до суду повторно не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, відзиву та заяв з процесуальних питань не надав (а.с. 76, 80).

Відповідно до ч. 4 ст. 223, 280 ЦПК України, беручи до уваги належне повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, його повторну неявку до суду, без повідомлення причин неявки, а також беручи до уваги відсутність заперечень з боку позивача щодо заочного вирішення справи, суд вважає за необхідне провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі даних та доказів (постановити заочне рішення).

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалося.

Встановивши фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин, надавши оцінку доказам дослідженим у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню зі слідуючих підстав.

Судом встановлено, що 04.06.2011 між сторонами укладено шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, актовий запис № 11 від 04.06.2011 (а.с. 11).

ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 , батьками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.12).

Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 02.08.2012 з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі ј частини доходів відповідача (а.с. 13-15). Виконавчий лист виданий на підставі рішення суду пред`явлений до виконання, відділом державної виконавчої служби Криворізького РУЮ відкрито виконавче провадження № 49593129 (а.с. 16).

Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 18.02.2016 шлюб між сторонами розірвано (а.с. 17-18).

Відповідач рішення суду про стягнення аліментів на утримання дитини належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 01.04.2018 мав заборгованість у розмірі 46424,53 грн., про що державний виконавець склав довідку-розрахунок (а.с. 19).

Відповідно до ст. 194 СК України, заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років.

Згідно з ч. 3 ст. 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» і відповідно до ч. 8 цієї статті, суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір.

Таким чином при відсутності спору щодо розміру заборгованості по аліментам, про існування якої суду не заявлено, заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості.

З огляду на викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за аліментами в розмірі 46424,53 грн не підлягає задоволенню, адже вказана заборгованість розраховується та стягується державними виконавцем. Підстави для її подвійного стягнення законом не передбачені. Стаття 71 Закону України «Про виконавче провадження» містить ряд наслідків несплати заборгованості зі сплати аліментів, серед яких стягнення такої заборгованості в судовому порядку не передбачено.

На час виникнення спірних правовідносин, тобто правовідносин щодо стягнення аліментів та нарахування пені за несвоєчасну їх сплату починаючи з дати з якої стягнуто аліменти, редакція ст. 196 СК України визначала, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», № 2037-VIII від 17.05.2017, частину 1 ст. 196 СК України викладено в новій редакції: « У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості». Закон набрав чинності 08.07.2017.

Відповідно до ч. 2 ст. 196 СК України, у разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 цього Закону.

Згідно з ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», у разі наявності заборгованості зі сплати аліментів, передбачається стягнення з боржника штрафу, суми якого стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу.

Оскільки положення ч. 1 ст. 196 СК України, в редакції Закону № № 2037-VIII від 17.05.2017 конкретизують розмір пені, яка підлягає стягненню з боржника, обмежуючи її 100 відсотками заборгованості, пом`якшуючи таким чином відповідальність боржника, суд вважає за необхідне застосовувати до спірних правовідносин саме норми ч. ст. 196 СК України в редакції вказаного закону.

Позивачем надано суду розрахунок пені нарахованої за період з 01.07.2012 по 31.03.2018 на суму 399263,42 грн. (а.с. 61-63), який проведено відповідно до вимог ст. 196 СК України, з дотриманням формули, визначеної в постанові Великої Палати Верховного суду від 03.04.2019 у справі № 333/6020/16-ц (формула нарахування пені: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем).

Дані розрахунку пені узгоджують з довідкою про розмір заборгованості зі сплати аліментів, згідно з якою відповідач протягом вказаного періоду не здійснив жодного платежу в рахунок сплати аліментів.

Оскільки розмір пені за аліментами в рази перевищує розмір заборгованості зі сплати аліментів, суд, відповідно до положень ст. 196 СК України, в редакції чинній на час розгляду справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача неустойку (пеню) в розмірі, що дорівнює 100 % розміру заборгованості зі сплати аліментів 46424,53 грн.

Доказів нарахування відповідачу штрафів, у порядку ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», на суму яких підлягає зменшенню максимальний розмір неустойки (ч.2 ст. 196 СК України), суду не надано.

Оскільки відповідач є повнолітнім, працездатним чоловіком, про існування обов`язку щодо сплати аліментів знав, але жодного разу свій обов`язок не виконав, доказів відсутності своєї вини у виникненні заборгованості суду не надав, про підстави для зменшення розміру аліментів суду не повідомив, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів в розмірі 46424,53 грн, за період з 01.07.2012 по 31.03.2018.

Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Позивач просила суд стягнути з відповідача додаткові витрати на дитину в розмірі 8167,88 грн, з яких витрати на лікування сина ОСОБА_5 за період з грудня по березень 2018 2360,09 грн, витрати на одяг дитини 1400,00 грн, витрати на речі та іграшки 444,00 грн, а також витрати на харчування в дитячому садку та початковій школі 3963,79 грн, на підтвердження понесення яких нею надано платіжні документи (а.с. 24-45).

Зі змісту ст. 185 СК України слідує, що додатковими витратами на дитину, є саме витрати, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Віднесення позивачем до додаткових витрат на сина витрати на харчування в закладах освіти, на придбання одягу, іграшок та інших речей, суд розцінює критично, оскільки вказані витрати не обумовлені особливими обставинами та характерні для життя та розвитку кожної дитини.

При цьому, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення додаткових витрат на лікування дитини ОСОБА_3 підлягають частковому відшкодуванню на користь позивача, оскільки вони зумовлені хворобливим станом дитини, викликані особливостями його організму та здійснені матір`ю дитини.

Суд вважає доведеним розмір витрат на лікування на суму 2264,08 грн, що підтверджено відповідними касовими чеками на придбання лікарських препаратів, призначених лікарем (а.с. 33-41). Витрати на суму 96,05 грн (а.с. 36) суд виключає з розрахунку суми витрат на лікування (як вказано позивачем), оскільки вказані в розрахунковому документі суми є витратами на придбання одягу.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача половину суми додаткових витрат, понесених нею, тобто стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1132,04 грн.

Оскільки позивач, відповідно до п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору, керуючись ст. 141 ЦПК України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 4-5, 10-13, 76-81, 89, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат, заборгованості та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки с. Новопілля Криворізького району Дніпропетровської області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів, стягнутих рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 02.08.2012 у справі № 420/1771/12, у розмірі 46424 (сорок шість тисяч чотириста двадцять чотири) гривні 53 копійки, за період з 01.07.2012 по 31.03.2018.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки с. Новопілля Криворізького району Дніпропетровської області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), 1132 (одна тисяча сто тридцять дві) гривні 04 копійки, в рахунок відшкодування додаткових витрат на сина, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з грудня 2015 року по березень 2018 рік.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ), на користь держави судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, тобто протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Криворізький районний суд Дніпропетровської області.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення та подання апеляційної скарги на заочне рішення, може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених процесуальним законом строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя С.А. Суботіна