КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Музичко С.Г.,

при секретарі Маштаковій Т.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «ВТБ Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Стрюкової І.О. про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 14 вересня 2020 року, постановлену під головуванням судді Сіромашенко Н.В.,-

встановив:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із названим позовом.

Просив: визнати протиправними дії АТ «ВТБ Банк» в особі Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію АТ «ВТБ Банк» зі складання та затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «ВТБ Банк» в частині включення кредиторських вимог ОСОБА_1 у сумі 565 064 грн 88 коп. до 9 черги погашення; зобов`язати АТ «ВТБ Банк» в особі Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію АТ «ВТБ Банк» внести зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «ВТБ Банк» шляхом віднесення кредиторських вимог ОСОБА_1 у сумі 565 064 грн 88 коп. до 4 черги погашення.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 14 вересня 2020 року відмовлено у відкритті провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 186 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримав.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про його час і місце повідомлені належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що вимоги до відповідача виникли з публічно-правових правовідносин, тому дана справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а не в порядку цивільного судочинства.

Проте з такими висновками суду погодитися не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення. Зокрема, юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Із змісту позову вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду з вимогами щодо складання та затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів на суму 565 064 грн 88 коп.

Так, спір про включення вимог до реєстру акцептованих вимог кредиторів і стягнення за договором банківського вкладу коштів, що перевищують граничну суму відшкодування, є приватноправовим і залежно від суб`єктного складу має розглядатися за правилами цивільного чи господарського судочинства.

Саме такі висновки містяться, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі № 727/8505/15-ц, та від 19 червня 2019 року у справі № 752/17889/17-ц.

Оскільки предметом спору є включення вимог до реєстру акцептованих вимог кредиторів на суму, що перевищує граничну суму відшкодування ( 200 000 грн ), тому спір не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Протилежний висновок суду першої інстанції є помилковим.

Згідно ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;

3) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Пунктом 6 частини 1 ст. 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду 14 вересня 2020 вирішена з порушенням норм процесуального права, яке призвело до постановлення помилкової ухвали, відтак підлягає скасуванню, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 367, ст. 374, ст. 379, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 14 вересня 2020 року скасувати.

Направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 07 грудня 2020 року.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: О.Ф. Лапчевська

С.Г. Музичко