АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2020 року

м. Чернівці

справа № 723/3843/19

провадження 822/115/20

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кулянди М.І.

суддів Одинака О.О., Половінкіної Н.Ю.

секретар Чубрей І.І.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач Державне агентство лісових ресурсів України

третя особа Державне підприємство «Сторожинецьке лісове господарство»

апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 19 листопада 2019 року, головуючий в суді першої інстанції суддя Дячук О.О.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного агентства лісових ресурсів України, третя особа Державне підприємство «Сторожинецьке лісове господарство» про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Посилався на те, що відповідно до контракту, укладеного між ОСОБА_1 та Державним агентством лісових ресурсів України 11 вересня 2014 року позивач був прийнятий на посаду директора державного підприємства «Сторожинецьке лісове господарство» терміном до 11 вересня 2017 року. Додатковою угодою до контракту від 14 липня 2017 року його дія була продовжена до 11 вересня 2019 року.

Наказом № 456-к від 19 серпня 2019 року Державного агентства лісових ресурсів України було припинено трудовий договір з ОСОБА_1 та звільнено його з посади директора підприємства, із закінченням дії контракту, за п.2 частини першої ст.36 КЗпП України.

Позивач вважає даний наказ незаконним і таким, що порушує його законні права та інтереси.

05 листопада 2019 року позивач подав до суду заяву про залишення позовної заяви в частині стягнення з відповідача на його користь заробітної плати за час вимушеного прогулу без розгляду.

Просив суд визнати таким, що не відповідає вимогам закону наказ відповідача № 456-к від 19 серпня 2019 року, яким було припинено трудовий договір з позивачем та звільнено з посади директора ДП «Сторожинецьке лісове господарство», із закінченням дії контракту, за п.2 частини першої ст.36 КЗпП України, а також поновити позивача на посаді директора ДП «Сторожинецьке лісове господарство».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 19 листопада 2019 року позов ОСОБА_1 , в частині стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, залишено без розгляду.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного агентства лісових ресурсів України, третя особа Державне підприємство «Сторожинецьке лісове господарство» про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач здійснював виконання обов`язків директора та з ним був укладений строковий трудовий договір і строк дії цього строкового трудового договору був обумовлений контрактом.

З огляду на те, що термін дії контракту між сторонами закінчився 11 вересня 2019 року, за волевиявленням Державного агентства лісових ресурсів України припинено трудові відносини та підстави для поновлення ОСОБА_1 на посаді директора державного підприємства «Чернівецьке лісове господарство» відсутні.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов про визнання незаконним наказу № 456-к від 19 серпня 2019 року про звільнення його з посади з 11 вересня 2019 року, із закінченням дії контракту, за п.2 частини першої ст.36 КЗпП України.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт у своїй апеляційній скарзі посилається на те, що суд першої інстанції не в повному обсязі дослідив всі обставини, що мають значення для справи, допустивши порушення норм матеріального та процесуального права.

Доводи апелянта зводяться до того, що питання про його звільнення прийнято з порушенням «Порядку погодження з Головою Ради міністрів Автономної Республіки Крим, головами місцевих державних адміністрацій призначення на посади та звільнення з посад керівників підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління міністерств, інших центральних органів виконавчої влади» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 жовтня 2013 року № 818 (далі по тексту - Порядок), так як голова Сторожинецької державної адміністрації Чернівецької області не погодив його звільнення.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанції

Відповідно до контракту, укладеного між ОСОБА_1 та Державним агентством лісових ресурсів України 11 вересня 2014 року позивач був прийнятий на посаду директора державного підприємства «Сторожинецьке лісове господарство» на термін з 12 вересня 2014 року по 11 вересня 2017року. Наказ Держлісагентства від 11 вересня 2014 року № 509-к.

Додатковою угодою до контракту від 14 липня 2017 року його дія була продовжена до 11 вересня 2019 року. Наказ Держлісагентства від 14 серпня 2017 року № 224-к 14

Наказом Держлісагентства №456-к від 19 серпня 2019 року припинено трудовий договір та звільнено з посади директора державного підприємства «Сторожинецьке лісове господарство», яке координується Чернівецьким обласним управлінням лісового та мисливського господарства, ОСОБА_1 11 вересня 2019 року, у зв`язку із закінченням терміну дії контракту, за пунктом 2 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі статтею 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Частиною третьою статті 21 КЗпП України визначено, що особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Статтею 23 КЗпП України визначено, що трудовий договір може бути: безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Статтею 24 КЗпП України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. У Постанові Пленумом Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» зазначено, що договір вважається укладеним, якщо видано наказ про призначення та фактично допущено працівника до роботи (пункт 7).

Також у пункті 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 1992 року, вказано, що при укладенні трудового договору на певний строк цей строк встановлюється угодою сторін і може визначатися не тільки конкретним періодом, але також і настанням певної події. Таким чином, строковий трудовий договір може укладатися на період тимчасово відсутнього працівника. У такому разі особа набуває статусу тимчасового робітника (службовця).

Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами.

Враховуючи зазначене, вбачається, що позивач здійснював виконання обов`язків директора та з ним був укладений строковий трудовий договір і строк дії цього строкового трудового договору був обумовлений настання певної події, а саме до заміщення в установленому законодавством порядку вакантної посади директора.

Припинення трудового договору після закінчення строку не вимагає заяви або якогось волевиявлення працівника. Свою волю на укладення строкового трудового договору він уже виявив, коли писав заяву про прийняття на роботу за строковим трудовим договору. У цей же час він виразив і волю на припинення такого трудового договору після закінчення строку, на який він був укладений. Власник також не зобов`язаний попереджати або в інший спосіб інформувати працівника про майбутнє звільнення за пунктом 2 частиною першою статті 36 КЗпП України.

Установивши, що між сторонами у справі діяв строковий трудовий договір із 11 вересня 2014 року по 11 вересня 2019 року, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки відповідач, як одна із сторін трудового договору, заявивши вимогу про припинення трудового договору та видавши наказ про звільнення позивача 11 вересня 2019 року, тобто в останній день дії договору, діяв відповідно до пункту 2 статті 36 КЗпП України.

Крім того, позивачем не доведено, що посада директора державного підприємства «Сторожинецьке лісове господарство» передбачала можливість укладення безстрокового трудового договору.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про необґрунтованість висновку суду першої інстанції про те, що Держлісагенством порушено процедуру звільнення ОСОБА_1 з посади директора, оскільки не погоджено з головою Сторожинецької районної державної адміністрації з наступних підстав.

Відповідно до Порядку погодження з Головою Ради міністрів Автономної Республіки Крим, головами місцевих державних адміністрацій призначення на посади та звільнення з посад керівників підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управлінь міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, і внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 19 березня 1993 року №203, то він не містить жодних норм, які б регулювали правові наслідки непогодження пропозиції щодо звільнення керівника підприємства. Більше того, у зазначеному Порядку відсутні приписи щодо можливості визнання нечинним (незаконним) відповідного рішення центрального органу виконавчої влади про звільнення керівника підприємства (установи організації) у разі, якщо такий орган не дотримався процедури, визначеної в Порядку.

Порядок, як підзаконний акт, що має відповідати нормам КЗпП України, який є спеціальним законодавчим актом та має вищу юридичну силу, суперечить зазначеному Кодексу та встановлює додаткові вимоги до звільнення працівника, які не передбачені Кодексом. Тобто, у спірних правовідносинах застосуванню підлягає виключно акт вищої юридичної сили (КЗпП України), який є спеціальним по відношенню до усіх інших нормативно-правових актів з питань регулювання трудових відносин, в тому числі й при призначенні та звільненні працівників (керівників).

Отже, саме по собі не погодження Сторожинецькою районною державною адміністрацією звільнення ОСОБА_1 із займаної посади, не може бути підставою для продовження дії контракту та для поновлення на займаній посаді.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржуваний позивачем наказ про звільнення прийнятий відповідачем в межах компетенції, за наявності відповідних правових підстав та з дотриманням встановленої законом процедури.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 19 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Дата складання повного тексту постанови 22 січня 2020 року.

Головуючий М.І.Кулянда

Судді : О.О.Одинак

Н.Ю. Половінкіна