КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді - доповідача: Білич І.М.

суддів: Коцюрби О.П., Іванченка М.М.

при секретарі: Кемському В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 29 липня 2020 року, постановлену під головуванням судді Голосіївського районного суду м. Києва Шевченко Т.М.,

у цивільній справі № 752/11068/18 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України», ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним

в с т а н о в и л а :

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ«Державний експортно-імпортний банк України», ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 29 липня 2020 року позовна заява залишена без розгляду у зв'язку з повторною неявкою в судове засідання належно повідомленого про розгляд справи позивача.

Не погодившись з ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу, за результатом розгляду якої просив ухвалу скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Посилаючись на те, що постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції не врахував чинність карантину на території України, спрямованого на припинення та протидію коронавірусу Covid-19, з огляду на що особиста участь позивача в судовому засіданні становить небезпеку для його життя та здоров'я. Вважаючи також, що відсутність позивача в судовому засіданні не перешкоджала розгляду справи по суті.

Представник ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, посилаючись на законність і обґрунтованість висновків суду першої інстанції.

Учасники справи про день і час її розгляду повідомлялися належним чином у встановленому законом порядку. У судове засідання не зявилися, поважність причин своєї неявки суду не повідомили.

Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутність нез'явившихся осіб в силу вимог ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з положень ч. 5 ст. 223 та п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України, якими визначено, що суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Проте погодитися з такими висновками суду не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 5 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Отже, правом на залишення заяви без розгляду суд наділений лише за сукупності певних установлених законом умов: належного повідомлення позивача про час та місце судового засідання; повторної неявки позивача в судове засідання, яка в такому разі визнається як друга поспіль неявка; ненадходження від позивача клопотання про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення перешкоджає розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, у провадженні Голосіївського районного суду міста Києва з червня 2018 року перебувала у провадженні справа за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України», ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним.

Справа неодноразово призначалася до судового розгляду. Два судові засідання (неявка в які стала підставою для залишення позову без розгляду) призначалися на 24.06.2020 року та на 29.07.2020 року.

Позивач про розгляд справи 24.06.2020 року повідомлявся шляхом направлення повідомлення за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому докази на отримання судового повідомлення ОСОБА_1 або особою, що представляє його інтереси в матеріалах справи не містяться. (а.с.191, том 1)

24.06.2020 року у зв`язку з неявкою в судове засідання учасників процесу судом відкладено розгляд справи на 29.07.2020 року про що повідомлено учасників, зокрема позивачу судова повістка на 29.07.2020 року направлялася судом першої інстанції на електронну адресу «», яка не відповідає адресі електронної пошти, вказаної ОСОБА_1 у позовній заяві - « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Зазначене свідчить про те, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що позивач будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, повторно не з`явився в судові засідання без поважних причин та не повідомив суд про причини неявки.

Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Оскільки, матеріали справи не містять у собі доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 був належним чином (завчасно) повідомлений судом про розгляд справи 24.06.2020 року та 29.07.2020 року, то відсутня ознака повторної (підряд) неявки належно повідомленого позивача в судове засідання, що є обов`язковою умовою для залишення позовної заяви без розгляду.

Також, на час постановлення оскаржуваної ухвали, у відповідності до Указу Президента України від 13 березня 2020 року № 87/2020 Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»,постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19, на всій території України установлено карантин з 12 березня 2020 року, і згідно рекомендацій Ради Суддів України громадянам рекомендовано було утриматися від відвідування приміщення суду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду про залишення позовної заяви без розгляду, як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права підлягає скасуванню, справа поверненню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 368, 372,374, 379, 381-384, 387 ЦПК України, колегія суддів -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 29 липня 2020 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення. Може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Повний текст постанови складено 10 грудня 2020 року.

Суддя-доповідач:

Судді: