Ухвала

20 січня 2020 року

м. Київ

справа № 753/3548/17

провадження № 61-14052ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Карпенко С. О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Карпенко С. О. від участі у розгляді справи за позовом ОСОБА_1 до Національного банку України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

19 липня 2019 року подана касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 4 березня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 19 червня 2019 року, яка відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 липня 2019 року передана судді-доповідачу Карпенко С. О.

Ухвалою Верховного Суду від 31 липня 2019 року вказану касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом подання виправленої касаційної скарги, оформленої у відповідності до вимог статті 392 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України, та документа про сплату судового збору у розмірі 16 000 грн.

Ухвалою Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 4 березня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 19 червня 2019 рокудо ухвалення Верховним Судом судового рішення у даній справі; продовжено ОСОБА_1 встановлений ухвалою Верховного Суду від 31 липня 2019 року процесуальний строк для сплати судового збору на три дні з дня вручення копії цієї ухвали.

17 січня 2020 року до суду касаційної інстанції від ОСОБА_1 надійшла заява про відвід судді-доповідача Карпенко С. О. від участі у розгляді цієї справи, яка обґрунтована порушенням суддею-доповідачем положень ЦПК України, оскільки подана касаційна скарга відповідає вимогам процесуального законодавства.

ОСОБА_1 вважає, що зазначені обставини викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності судді-доповідача Карпенко С. О.

Відповідно до статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (частина четверта статті 36 ЦПК України).

Згідно з частинами другою та третьою статті 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Білуха проти України», № 33949/02, § 49-52, від 9 листопада 2006 року).

Зміст заяви ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Карпенко С. О. не свідчить про наявність підстав, передбачених статтями 36, 37 ЦПК України, а зводиться до незгоди заявника із ухвалою від 31 липня 2019 року.

Ураховуючи необґрунтованість заявленого ОСОБА_1 відводу судді-доповідачу Карпенко С. О., питання про відвід судді відповідно до частини третьої статті 40 ЦПК України підлягає передачі на розгляд іншому судді, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Керуючись статтями 36, 37, 40 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Визнати необґрунтованою заяву ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Карпенко С. О. від участі у розгляді справи № 753/3548/17.

Заяву про відвід судді-доповідача Карпенко С. О. передати для вирішення зазначеного питання у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України, іншому судді.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Карпенко