Справа № 682/2422/19
Провадження № 2/682/86/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2020 року Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Шевчука В.В.,

за участю секретаря судового засідання Придачук Г.Л.,

позивача ОСОБА_1 ,

позивача ОСОБА_2 ,

представника позивача ОСОБА_3 ,

відповідача ОСОБА_4 ,

представника відповідача ОСОБА_5 ,

відповідача ОСОБА_6 ,

представника відповідача ОСОБА_7 ,

відповідачів ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ,

представника третьої особи Шаргородської Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Славутського міськрайонного суду Хмельницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору - орган опіки і піклування виконавчого комітету Славутської міської ради, про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням та виселення,

в с т а н о в и в:

12.08.2019 позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням та їх виселення.

Позов мотивують тим, що вони є співвласниками в рівних частках житлового будинку АДРЕСА_1 , який вони утримали в спадок після смерті ОСОБА_12 .

Позивачі в даному будинку не проживали, проте в 2002 році надали дозвіл на тимчасове проживання в даному будинку відповідача ОСОБА_4 за усною домовленістю. А також домовились про те, що згодом після виготовлення нею правовстановлюючих документів на будинок, котрі в позивачів були відсутні, зобов`язувалась його викупити шляхом укладення між ними договору купівлі - продажу.

Всупереч умовам домовленості жодних дій, спрямованих на укладення вищевказаного договору відповідач не вчинила, окрім того, без дозволу власників зареєструвала в ньому і інших членів своєї сім`ї - ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 .

Позивачі неодноразово наголошували відповідачам на необхідності укладення договору купівлі - продажу або оренди даної нерухомості, проте відповідач таких дій не вчинила.

Численні звернення до правоохоронних органів та органів прокуратури, направлені позивачами протягом 2015 - 2017 років, з метою захисту порушеного відповідачами права власності, як і письмові вимоги, направлені відповідачам про добровільне зняття з реєстрації в даному будинку та виселення, результатів не надали.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідачі в добровільному порядку відмовляються знятись з реєстрації та продовжують безпідставно володіти та користуватись належним позивачам майном, з урахуванням уточнених позовних вимог позивачі просять суд визнати ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком АДРЕСА_1 , та усунути ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перешкоди у володінні, користуванні майном, а сам вищевказаним будинком шляхом виселення ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 .

Ухвалою суду від 15.10.2019 у якості відповідачів залучено ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , оскільки встановлено, що станом на момент розгляду даної справи вищевказані особи зареєстровані в даному будинку. Крім того, судом залучено третю особу без самостійних вимог на предмет спору - орган опіки і піклування виконавчого комітету Славутської міської ради, оскільки предмет спору стосується інтересів неповнолітніх осіб.

Позивачі в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 пояснив суду наступне.

Місля смерті матері він та його син успадкували спірний будинок в рівних частках. В 2002 році за усною домовленістю дозволив відповідачу ОСОБА_4 проживати в даному будинку з подальшим правом викупу після оформлення всіх необхідних документів. За умовами домовленості відповідач повинна була сплатити за будинок 1500 доларів США. Строк протягом якого відповідач мала вчинити ці дії вони не обумовлювали. Чотириста доларів США, відповідач ОСОБА_4 віддала відразу та дала 200 грн, як компенсацію пов`язану із добиранням.

Надані відповідачем кошти на вищевказану суму вважав завдатком, наданим нею як підтвердження наміру викупу будинку та внесення решти його вартості.

Після оформлення спадщини, в 2005 році надав ОСОБА_4 наявні в нього документи на будинок - свідоцтво про право на спадщину та технічний паспорт - для того, щоб остання підготувала та виготовила документацію, необхідну для укладення договору - купівлі продажу.

Проте з часом, помітивши, що жодних дій, спрямованих на укладення договору купівлі - продажу будинку чи створення будь якої правової підстави щодо використання нею будинку, відповідач не вживає, не сплачує решту коштів за будинок, окрім цього, без його відома та відома іншого співвласника зареєструвала в ньому інших членів своєї сім`ї. На неоднаразові звертатись до неї з проханням оформити у встановленому законом порядок договір оренди чи договір користування житла відповідач не реагує пояснюючи це тим, що на її думку за вартість будинку вона розрахувалась в повному обсязі.

Знятись в добровільному порядку з реєстрації та виселитись з дому відповідачі також не бажають, а тому за захистом порушеного права був змушений звернутись до суду.

Пояснення, надані в судовому засіданні позивачем ОСОБА_2 щодо умов, на яких вони з батьком дозволили ОСОБА_4 проживати в належному їм будинку співпадають повністю з поясненнями позивача ОСОБА_1

Додатково ОСОБА_2 суду повідомив, що отримав від ОСОБА_4 в якості завдатку за будинок ще 200 доларів, проте точну дату їхнього отримання не пам`ятає.

На яких правових підставах відповідач ОСОБА_4 зареєструвала в будинку інших членів своєї сім`ї йому також невідомо, оскільки відповідного дозволу як співвласник нерухомості він не надавав.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Кушніренко А.В. - в судовому засіданні позовні вимоги також підтримав та просив позов задовольнити. В обґрунтування поданого позову вказує, що його довіритель є повноправним співвласником спірного майна, натомість відповідачі проживають так без будь - яких правових підстав, звільнити будинок добровільно вони не бажають, створюючи позивачам таких чином перешкоди в розпорядженні, користуванні та володінні ним.

Відповідачі та їхні представники в задоволенні позову просили відмовити з наступних підстав.

Так відповідач ОСОБА_4 повідомила суду наступне.

В 2002 році дізналась про те, що спірний будинок продається.

Гр. ОСОБА_13 , котра є родичкою позивачів, надала їй ключі від будинку, після чого з сином почали там проживати, за власний кошт відремонтувала його. В 2003 році приїхали позивачі, за усною домовленістю вони надали дозвіл на її подальше проживання з подальшим правом викупу за 1500 доларів США після оформлення всіх необхідних документів, оскільки на той час позивачу ще не оформили своїх спадкових прав на даний будинок. Протягом 2004 року вони до міста не приїздили.

Згодом Гончаренки приїхали до міста Славута 26.07.2005 року для виготовлення в нотаріуса правовстановлюючих документів на спадщину, при цьому вартість послуг, а також витрати на пальне вона оплатила за власний рахунок, а також передала для дружини ОСОБА_1 200 доларів США. Того ж дня ОСОБА_1 в усному порядку дозволив їй виготовити документи робочого проекту по газифікації даного будинку, проте договір купівлі - продажу будинку вони не уклали, оскільки домовились про те, що укладуть його після того як вона виготовить в БТІ ще технічну документацію на будинок.

Згодом в тому ж 2005 році до неї приїхав позивач ОСОБА_2 та попросив гроші, пояснюючи це тим, що хоче отримати кошти за свою частку будинку. На його прохання надала 200 доларів США. При цьому він запевнив її, що вони з батьком приїдуть пізніше, щоб укласти раніше домовлений договір - купівлі - продажу. Наступного разу приїхав за коштами за будинок у 2009 року. Цього разу відповідач передала йому 400 доларів США. Під час цього візиту вони разом з ОСОБА_2 пішли до управління державної міграційної служби, де останній надав дозвіл на її реєстрацію в будинку та реєстрацію сина з сім`єю.

Таким чином вважала, що фактично сплатила позивачам 1350 доларів США,а решту 150 доларів США мала намір сплатити після укладення договору - купівлі продажу будинку. При цьому жодних розписок про передачу ОСОБА_14 будь - яких коштів вона з останніх не брала.

З 2005 року по 2015 рік позивачі до міста не приїздили, жодних письмових звернень щодо необхідності виселення з будинку тощо від позивачів вона не отримувала окрім як в травні 2018 року. Розуміючи, що фактично безпідставно проживає в даному помешканні неодноразово зверталась до ОСОБА_13 як родички ОСОБА_14 з метою з`ясування дати приїзду останніх до міста. Окрім того, неодноразово і сама телефонувала їм наполягаючи на приїзді та укладенні обумовленого договору, проте відповідачі на її прохання не реагували.

Таким чином вважає, що набула достатніх правових підстав для проживання в будинку, оскільки на її думку оплатила позивачам його вартість, окрім того, починаючи з 2002 року за власний кошт здійснювала в ньому всі ремонтні роботи, тому в задоволенні позову просить відмовити.

В наданому суду відзиві відповідач ОСОБА_6 не погодився з викладеними позивачами в позовній заяві доводами з наступних підстав.

В 2002 році позивачі дійсно надали його матері ОСОБА_4 дозвіл на проживання у вищевказаному будинку з подальшим правом викопу після оформлення всіх необхідних для цього документів. На момент коли вони заселились в житло, будинок був в занедбаному стані. За власний кошт вони зробили електропостачання, водовідведення та інші блага, щоб будинок був придатним для проживання. Згодом в 2005 році його мати з позивачами домовилась про те, що даний будинок викупить в них за 1500 доларів США, віддавши відразу кошти на суму 2500 грн.

В 2009 році з дозволу ОСОБА_2 ОСОБА_4 , зареєструвала і інших членів сім`ї. В подальшому неодноразово вони зверталась до позивачів з проханням укласти договір купівлі - продажу даного будинку, проте на її прохання останні не реагували.

Відповідач ОСОБА_8 також просила відмовити в задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_15 свою позицію щодо поданого позову не висловила, проте повідомила, що знялась з реєстрації у вказаному будинку в грудні 2019 року. Мала намір також зняти з реєстрації ОСОБА_10 та ОСОБА_6 які є спільними з відповідачем ОСОБА_6 дітьми та також є відповідачами по справі, оскільки фактично діти проживають з нею за зовсім іншою адресою. Проте відповідач ОСОБА_6 як батько дітей свої згоди на їхнє зняття з реєстрації не надав.

Представник третьої особи проти задоволення позову заперечила, пояснивши, що зняття з реєстрації неповнолітніх ОСОБА_10 та ОСОБА_6 приведе до порушення їхніх прав та інтересів.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи позивачів, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно даних витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 30.04.2014 №21168874, наданого реєстраційною службою Славутського МРУЮ Хмельницької області Гончаренко Віктор Феодосійович та ОСОБА_2 є співвласниками кожен по Ѕ частки житлового будинку по АДРЕСА_1 (а.с.8).

Вказане майно вони отримали в порядку спадкування після смерті ОСОБА_12 , що підтверджується відповідними свідоцтвами про право на спадщину за законом від 26.07.2005 року та витягами про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 24.04.2014 №37229685 та №37229751 відповідно (а.с.9-12).

Згідно даних довідки виданої виконавчим комітетом Славутської міської ради за вищевказаною адресою зареєстровані ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_6 (а.с.24).

Крім вищевказаних осіб по АДРЕСА_1 фактично проживають без реєстрації ОСОБА_8 та її син ОСОБА_11 , що підтверджується актом підтвердження факту проживання від 24.09.2019 №48, складеного головою квартального комітету №6 ОСОБА_16 за підписом свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 . Як слідує з даних свідоцтва про шлюб від 14.06.2017 серії НОМЕР_1 , виданого Славутським міськрайонним відділом реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Хмельницькій області, відповідач ОСОБА_8 є дружиною відповідача ОСОБА_6 (а.с.56).

Надаючи правову оцінку відносинам, що склалися суд враховує наступне.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.47 Конституції України кожен має право на житло.

Згідно ст.41 Конституції України, ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

На підставі ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 статті 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Позивачі не оспорюють той факт, що дійсно дозволили відповідачу ОСОБА_4 проживати та користуватись будинком за умови, що в подальшому вона його викупить. Надану нею частину коштів обумовленої вартості будинку розцінювали як завдаток, який свідчить про наявність в неї реального наміру укласти договір купівлі - продажу.

Водночас на підставі досліджених документів судом встановлено та не заперечувалось сторонами в судовому засіданні, що позивачі є повноправними законними власниками спірної нерухомості. Відтак на підставі вищевказаних норм законодавства уповноважені володіти, користуватись та розпоряджатись належним їм будинком. Вони неодноразово 17.02.2017, 23.03.2017, 08.05.2019 зверталися до відповідачів з вимогою узаконити їх перебування у спірному будинку, або ж покинути його.

Відповідачі ж в свою чергу, вважаючи, що мають також достатні правові підстави проживати в будинку доказів цьому будь яких не надали. Проте, добровільно з реєстрації в ньому не знімаються та виселитись не бажають, чим створюють відповідач перешкоди, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині саме їхнього виселення.

Надані відповідачами ОСОБА_4 та ОСОБА_6 пояснення щодо відсутності підстав для задоволення позову суд не бере до уваги, виходячи з наступного.

Згідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За положеннями частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи,та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно змісту статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до пункту 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення в цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Наявність типових договорів (договору про надання послуг з газопостачання від 14.01.2008 року, договору про надання послуг населенню з постання холодної води і водовідведення від 01.08.2013 року, договору про надання послуг з вивезення та утилізації побутових відходів від 014.09.2014), укладених між ОСОБА_4 та службами і підприємствами щодо надання їй різного роду комунальних послуг не можуть бути взяті судом до уваги як доказ законного проживання та користування нею та іншими членами сім`ї спірним будинком, оскільки, мешкаючи в ньому без будь - яких правових підстав, фактично лише за усною домовленістю з позивачами, відповідач самочинно без дозволу власника уклала вказані договори та споживала необхідні їй послуги.

Доводи відповідача ОСОБА_4 про те, що в будинку вона разом з іншими членами своєї сім`ї зареєструвалась з дозволу власників також не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, оскільки листом управління Державної міграційної служби в Хмельницькій області від 20.09.2016 року №Г-120 ОСОБА_1 повідомлено про те, що перевірити законність реєстрації гр. ОСОБА_4 ОСОБА_19 та ОСОБА_19 не виявилось можливим в зв`язку зі знищенням за закінченням терміну зберігання матеріалів реєстрації вищевказаних громадян (а.с.23).

Проведений ОСОБА_4 ремонт у будинку був здійснений на її власний ризик, оскільки законних прав на будинок у неї не було.

За клопотанням відповідача ОСОБА_4 судом допитувались свідки ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_13 , які надали наступні пояснення.

Так свідок ОСОБА_23 , сусідка відповідача ОСОБА_4 , по суті спору повідомила про те, що до 2000 року в спірному будинку проживала ОСОБА_12 , в 2000 році вона померла, протягом певного періоду в будинку ніхто не мешкав. В 2002 році в ньому почала проживати ОСОБА_4 разом з сином. Зі слів ОСОБА_4 їй стало відомо про те, що вона в будинок вона заселилась за згодою ОСОБА_1 , сина покійної ОСОБА_12 .

Свідок ОСОБА_22 повідомила суду про те, що виконувала разом з ОСОБА_4 ремонтні роботи в ресторані «Горинь» та бачила як до ОСОБА_4 прийшли двоє чоловіків, котрим остання з її слів віддала гроші за будинок. Дату події не пам`ятає. В судовому засіданні підтвердити, що ОСОБА_4 віддавала кошти саме ОСОБА_14 також не змогла, оскільки не впізнала їх.

Свідок ОСОБА_24 пояснила, що їй відомо лише те, що близько 18 років тому ОСОБА_4 купила спірний будинок в ОСОБА_1 , зробила в ньому ремонт і проживає там станом на даний час. Про вартість будинку чи будь які інші умови договору, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 їй невідомо.

Свідок ОСОБА_13 повідомила суду наступне.В 2002 році їй було відомо, що спірний будинок був виставлений на продаж. Згодом їй зателефонував ОСОБА_1 та сказав передати ОСОБА_4 ключі від будинку, після чого остання почала там проживати. Чи була між ними будь яка домовленість про купівлю даного будинку, її умови тощо їй невідомо. Окрім того, заперечила той факт, що ОСОБА_4 зверталась до неї з проханнями подзвонити до Гончаренків з метою з`ясування дати їхнього приїзду до міста.

Аналізуючи покази допитаних свідків та оцінюючи їх в розумінні ст.ст.77, 80 ЦПК України, суд приходить до висновку, що такі жодним чином не підтвердили позицію відповідачів про передачу коштів позивачам, наявність між ними домовленості щодо купівлі - продажу будинку тощо.

Щодо зняття з реєстрації та виселення неповнолітніх відповідачів ОСОБА_10 , ОСОБА_6 та ОСОБА_11 суд приходить до наступного висновку.

Суд критично оцінює висновок органу опіки і піклування виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області від 25.11.2019 №04-31/1555 про неможливість зняття з реєстрації в судовому порядку неповнолітніх відповідачів ОСОБА_10 та ОСОБА_6 з наступних підстав.

В даному висновку йдеться про те, комісія з питань захисту дитини на черговому засіданні заслухавши пояснення батька неповнолітніх дітей - відповідача ОСОБА_6 , котрий повідомив, що діти іншого житла не мають, прийшла до висновку, що задоволення позову призведе до порушення їхніх прав.

Водночас як повідомила в судовому засіданні відповідач ОСОБА_9 мати відповідачів ОСОБА_10 та ОСОБА_6 та колишня дружина відповідача ОСОБА_6 діти фактично мешкають з нею за зовсім іншою адресою, тобто мають житло.

Відомості про те, що комісією розглядалось питання щодо дотримання прав неповнолітнього ОСОБА_11 у висновку відсутні, водночас як повідомила в судовому засіданні його мати - відповідач ОСОБА_25 , син зареєстрований за іншою адресою проживання, з чого суд приходить до висновку, що задоволення позову не призведе до порушення його прав.

За таких обставин, враховуючи досліджені докази у сукупності, суду приходить до висновку, що позивачі є законними власниками спірного будинку, а тому вправі на власний розсуд розпоряджатися налжним їм майном. Відповідачі будь яких доказів законного перебування у спірному будинку не надали.

Разом із тим, оскільки в ході судового розгляду було встановлено, що відповідач ОСОБА_9 добровільно знялась з реєстрації в даному будинку, в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Керуючись ст.317, 319, 391 ЦК України, ст.ст.12, 49, 76, 77, 81, 141, 223, 247, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованих за адресою АДРЕСА_1 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком АДРЕСА_2 .

Усунути ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованому за адресою АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованому за адресою АДРЕСА_3 ) перешкоди у володінні і користуванні майном, а саме: житловим будинком АДРЕСА_2 , загальною площею 47, 2 кв.м., шляхом виселення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як таких, що без належних правових підстав проживають в цьому будинку, володіють та користуються власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Стягути з ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 на користь ОСОБА_2 по 512 грн 00 коп. судового збору.

В решті задоволення позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги до Хмельницького апеляційного суду через Славутський міськрайонний суд.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Шевчук В. В.

Повний текст рішення складено 20.01.2020