Справа №173/1820/20
Провадження №2/173/857/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2020 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

У складі: головуючого: - судді Петрюк Т.М.

При секретареві Рудовій Л.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами загального провадження, в м. Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова група «Паріс», треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжа Олександр Володимирович про захист прав споживача -

ВСТАНОВИВ:

20.10.2020 року до суду звернулася позивач ОСОБА_2 , з позовом про захист прав споживача до ТОВ «Фінансова група «Паріс», треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжа О.В.

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 21.10.2020 року відкрите провадження у справі. Справа призначена до розгляду за правилами загального провадження в підготовче судове засідання на 10.12.2020 року.

Відповідачем відзив на позовну заяву не наданий.

Треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору письмові пояснення суду не надали.

10.12.2020 року проведене підготовче судове засідання. Справа призначена до розгляду на 10.12.2002 року.

Фіксування розгляду справи технічними засобами не здійснювалось відповідно до положень ст. 247 ЦПК України

Згідно заявлених позовних вимог позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С, вчинений 15 вересня 2020 року, зареєстрований в реєстрі за № 31759 № про стягнення з неї на користь ТОВ «Фінансова група «Паріс» заборгованості в розмірі 13886.32 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: на початку жовтня місяця 2020 року вона поштою отримала постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжі О.В. про відкриття відносно неї виконавчого провадження ВП № 63156198 від 28 вересня 2020 року з якої дізнавалась, що 15 вересня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С., було вчинено виконавчий напис № 31759 про стягнення з неї на користь ТОВ «Фінансова група «Паріс» заборгованості в розмірі 13886.32 грн.

Крім постанови про відкриття виконавчого провадження, приватний виконавець Ванжа О.В., виніс ще три постанови від 28.09.2020 року, а саме:

-постанову про стягнення з боржника винагороди в сумі 1388. 63 грн.

-постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження на загальну суму 500.00 грн.

- постанову про арешт на все рухоме і нерухоме майно Боржника в межах звернення стягнення з урахуванням винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів - 15774.95 грн.

Матеріали виконавчого провадження ВП № 63156198, згідно ідентифікатору для доступу до інформації про виконавче провадження не містять будь-яких законних посилань про її боргові зобов`язання перед ТОВ «ФГ «Паріс».

Про вчинення виконаного напису № 31750 від 15.09.2020 їй стало відомо з тексту виконавчого провадження, сам виконавчий напис вона не отримувала. Спроби зв`язатись з приватним нотаріусом та приватним виконавцем жодних результатів не дали. Жодних повідомлень досудових вимог із зазначенням суми заборгованості, розрахунку заборгованості та виписок вона не отримувала, так як їй такі не надсилались, а тому сума заборгованості є не законною і не є безспірною.

Вважає даний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з тим, що він винесений не на підставі документів, які обов`язково повинні бути надані нотаріусу для підтвердження безспірності заборгованості, а також, що сума заборгованості заявлена до стягнення не є безспірною, що й стало підставою звернення до суду.

В судове засідання позивач не з`явилась, подавши заяву про розгляд справи у її відсутність. Згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву не надав.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., в судове засідання не з`явилась, подавши заяву про розгляд справи у її відсутність.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжа О.В., про дату час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Письмові пояснення суду не подав.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 15.09.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Нотаріального округу Харою Н.С., було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 31759, що підтверджується копією виконавчого напису.

Згідно вказаного виконавчого напису з позивача стягнено заборгованість за кредитним договором № 002-03059-251113 від 25.11.2013 року, укладеному між позивачем і ПАТ «Дельта Банк», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «Фінансова група «Паріс» на підставі договору відступлення права вимоги № 2230/К, укладеному 28.04.2020 року. Стягнення заборгованості проводиться з 01.10.2019 року по 03.09.2020 року в розмірі 13336.32 грн., яка складається із наступного: 10463.85 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 1822.47 грн..- заборгованість по сплаті відсотків 42% річних; 1050.00 грн..- штраф, плата за вчинення виконавчого напису - 550.00 грн.

На підставі даного виконавчого напису нотаріуса, який оспорюється за даним позовом, приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжа О.В., відкрите виконавче провадження ВП № 63156198 від 28 вересня 2020 року про стягнення з позивача на користь відповідача вищезазначеної заборгованості за укладеним кредитним договором, що підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження.

Позивач вважає даний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з тим, що він вчинений без врахування всіх необхідних документів, передбачених ЗУ «Про нотаріат», які підтверджують безспірність вимоги, а також, що вимоги про стягнення з неї боргу не є безспірними.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України позичальник за кредитним договором зобов`язаний повернути кредит та сплатити відсотки в розмірі та на умовах, встановлених договором.

Відповідно до ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору і вимог цивільного законодавства та у встановлений в законодавстві строк.

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється Главою 14 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а також Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5(далі - Порядок).

Пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, встановлено такі документи: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-141цс14, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами.

Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення.

У п. 10 "Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні" від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Судом встановлено, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису керувався розрахунком заборгованості, підготовленим працівниками ТОВ « Фінфорс ФГ «Паріс», що не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача.

Третьою особою суду надано документи, на підставі яких вчинений виконавчий напис. В тому числі і вимога про усунення порушення кредитного зобов`язання. Проте відсутній документ, який свідчить що дана вимога була отримана боржником - позивачем у справі. А позивач заперечує направлення їй будь-яких досудових вимог щодо погашення заборгованості за кредитними зобов`язаннями.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Позивач заперечує наявність кредитних зобов`язання перед відповідачем та їх безспірність. В свою чергу з наданих суду копій документів на отримання кредитних коштів позивачем вбачається, що кредитні грошові кошти (розстрочка) були отримані в 2013 році. І хоч у самому виконавчому написі вказується, що заборгованість стягується за період з 01.10.2019 року по 03.09.2020 року, проте перевірці підлягає і сплив позовної давності за вимогами кредитора.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, чим порушив норми ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», п.284 Інструкції та п.1 Переліку.

З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та визнати оспорюваний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає, що з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840 грн. 80 коп..

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова група «Паріс», треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Натлія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжа Олександр Володимирович про захист прав споживача - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, зареєстрований реєстрі за № 31759 від 15 вересня 2020, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною (юридична адреса: 01032, м. Київ вул. Тарасівська, 18 кв.12 ) про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова група «Паріс » (юридична адреса: 03150 вул. Велика Васильківська, 77 А м. Київ, ), заборгованості в загальному розмірі 13886 (тринадцять тисяч вісімсот вісімдесят шість) грн. 32 коп.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова група «Паріс » (юридична адреса: 03150 вул. Велика Васильківська, 77 А м. Київ, ) на користь держави судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення.

Повний текст рішення виготовлений 10.12.2020 року

Суддя Петрюк Т.М.

Направлене до ЄДРСР: 15.12.2020 року

Дата набрання законної сили: 12.01.2021 року