Провадження № 2/201/803/2020
РІШЕННЯ

Іменем України

22 січня 2020 року м. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська - Наумова О.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в приміщенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду в Дніпропетровській області, третя особа - Державна казначейська служба України, про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

22.10.2019р. ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до Головного управління пенсійного фонду в Дніпропетровській області (далі - ГУ ПФУ) про відшкодування моральної шкоди шляхом списання з єдиного казначейського рахунку ГУ ПФУ грошових коштів, визначивши третьою особою без самостійних вимог на предмет спору Державну казначейську службу України (а.с. 1).

Ухвалою судді від 23.10.2019р. позов прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін до положень ч. 1 ст. 274, ч. 5 ст. 279 ЦПК України (а.с. 5-6).

Ухвалою судді від 23.10.2019р. за клопотанням позивача витребувано від ГУ ПФУ докази - витяг з заяви ОСОБА_1 до ГУ ПФУ від 12.08.2019р. за вх. № 2980 та скаргу ОСОБА_1 до ГУ ПФУ від 12.08.2019р. за вх. № 6806/П-09 (а.с. 7-8).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 12.08.2019р. він звернувся до ГУ ПФУ із заявою за вх. №2980 про виплату пенсії або грошової допомоги у відповідності до вимог п. 10 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999р. № 1596.

Проте у вересні 2019р. та жовтні 2019р. пенсію йому приніс поштар ПАТ «Укрпошта». Отже, відповідач з червня 2019 року не бажає виплачувати позивачеві пенсію шляхом перерахуванням на його поточний рахунок у ТВБВ III типу №10003/ 0439 філії-Дніпропетровське обласне управління AT «Ощадбанк», чим вчиняє неправомірні дії, порушує права та законні інтереси позивача.

Відповіді у порядку та у строки встановлені норами ст.ст. 18 - 20 Закону України «Про звернення громадян» на своє звернення від 12.08.2019р. за вх. №6501/П-09 протягом 15-ти днів не отримав, тому вважає, що ГУ ПФУ допущено неправомірну бездіяльність з розгляду заяви.

12.09.2019р. позивач звернувся зі скаргою до ГУ ПФУ за вх. №6806/П-09 з вимогою поновити право на виплату пенсії перерахуванням її на поточний рахунок позивача в АТ «Ощадбанк» і повідомити у письмовій формі про причини не перерахування пенсії на поточний рахунок в банку ще у вересні 2019 року. Але відповіді на скаргу не отримав.

Позивач вважає, що вказаною бездіяльністю відповідач завдав йому моральної шкоди, яка полягає у порушенні звичного укладу життя, позивач змушений витрачати додатковий час на захист своїх прав, відмовитися від звичних зручностей, налагоджувати життя за поневірянь по судах, нести додаткові витрати для поновлення своїх порушених прав, що викликає у нього душевні страждання.

По тексту позовної заяви позивач вказав, що моральну він бажає отримати грошима, а її розмір має бути визначений судом у грошовому виразі не менше як у 200 000,00 грн.

Крім того, вважав, що внаслідок неправомірних дій ГУ ПФУ йому заподіяна матеріальна шкода, яка виражається у тому, що AT «Ощадбанк» 17.09.2019р. здійснив з власної ініціативи переказ в сумі 20 грн. з його поточного рахунку у AT «Ощадбанк» як комісію за обслуговування неактивного карткового рахунку позивача.

На підставі викладеного, посилаючись на ст.ст. 23, 1166, 1167, 1173 ЦК України, ст.ст. 18, 19, 20, 25 Закону України «Про звернення громадян», просить суд відшкодувати заподіяну неправомірними діями та бездіяльністю ГУ ПФУ моральну шкоду грошима у розмірі, визначеному судом на свій розсуд відповідно до норми ч. 3 ст. 23 ЦК України, з урахуванням вимог розумності і справедливості, шляхом списання з єдиного казначейського рахунку ГУ ПФУ, а також відшкодувати матеріальну шкоду, заподіяну неправомірними діями та бездіяльністю ГУ ПФУ у розмірі 20,00 грн.

Відповідач - ГУ ПФУ правом на надання відзиву на позов у порядку ст. 178 ЦПК України не скористався. Судом відповідачеві була направлена ухвала про відкриття провадження з позовом, а також ухвала про витребування доказів від 23.10.2019р., які отримані 29.10.2019р. (ГУ ПФУ) (а.с. 10). У зв`язку із ненаданням відзиву і невиконанням вимоги суду про витребування доказів, судом 02.12.2019р. було направлене відповідачеві нагадування про виконання ухвал (а.с. 14).

Після чого, на вимогу суду про надання доказів представник відповідача ГУ ПФУ - Холод В.М. (діє на підставі довіреності від 24.10.2019р. - а.с. 18) надав відповідні докази та пояснення (а.с. 15 - 21, 29 -32).

У поясненнях від 05.12.2019р. (а.с. 15) представник відповідача щодо витребуваних судом доказів зазначив, що за вхідним № 6806/П-09 зареєстрована скарга ОСОБА_1 до ГУ ПФУ від 12.09.2019р., а скарга ОСОБА_1 від 12.08.2019р. за вх. № 6806/П-09 не надходила. Оригінал заяви ОСОБА_1 до ГУ ПФУ від 12.08.2019р. за вх. № 2980 до управління адміністративного забезпечення не надавався (а.с. 15).

У поясненнях від 06.12.2019р. (а.с. 19-21) представник відповідача пояснив, що за вхідним № 6806/П-09 зареєстрована скарга позивача від 12.09.2019р.

Листом ГУ ПФУ від 10.10.2019р. позивачеві була надана письмова відповідь на його звернення № 6805/П-09 від 12.09.2019р., яка була отримане позивачем особисто 26.09.2019р. у приймальні громадян ГУ ПФУ за адресою: вул. Набережна Перемоги, 26 м. Дніпро.

За результатами розгляду звернення позивача з питання виплати пенсії позивачеві було повідомлено, що виплата пенсії позивачеві здійснювалася через банківську установу ПАТ «Державний ощадний банк України», а потім, з червня 2019 року перерахування пенсії переведено через підприємство поштового зв`язку № 49125 за місцем проживання (реєстрації) у відповідності до вимог п.п. 10, 16 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановок КМУ від 30.08.1999р. № 1596 (зі змінами). Виплата пенсії позивачу проводиться на поштовому відділені, оскільки надана позивачем заява від 12.08.2019р. не відповідає встановленому вимогами Порядком зразку.

На підставі вищевикладеного вважав, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Представник третьої особи - Державної казначейської служби України, який отримав 28.10.2019р. ухвалу суду про відкриття провадження (а.с. 12) правом на надання пояснень суду не скористався.

Враховуючи категорію спору (малозначна справа), а також висловлену позивачем у позові позицію про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін для розгляду малозначних справ відповідно до положень ст. 274 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши позиції сторін, оцінивши зібрані докази по справі за принципами ст. 89 ЦПК України та у сукупності з нормами законодавства, вважаю, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 12.08.2019р. ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ із заявою (вх. № 2980), в якій просив належні йому суми пенсії (грошової допомоги) починаючи з 13.08.2019р. перераховувати на поточний рахунок у АТ «Ощадбанк» (із зазначенням реквізитів) (а.с. 3).

12.09.2019р. ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ зі скаргою (з вх. № 6806/П-09), в якій вказав, що 12.08.2019р. за вх. №2980 він подав до ГУ ПФУ заяву, згідно з вимогами, визначеними у п. 10 Порядку виплати пенсії та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою КМУ від 30.08.1999р. № 1596, про виплату пенсії або грошової допомоги, але у вересні 2019 року пенсію йому знову приніс поштар ПАТ «Укрпошта№, Отже, відповідач з 12.06.2019р. не бажаєте здійснювати виплату пенсії шляхом перерахування її на поточний рахунок в філії АТ «Ощадбанк». Вимагав повідомити його у письмовій формі про причини, за яких у вересні 2019 року пенсія не перерахована на його поточний рахунок, поновити право на виплату пенсії перерахуванням її на поточний рахунок (а.с. 17).

На скаргу позивача листом ГУ ПФУ від 10.10.2019р. за № 6805/П-09, № 6806/П-09, № 7506/П-09 надана відповідь (а.с. 30-31) про те, що виплата пенсії позивачеві проводилась через банківську установу ПАТ «Державний ощадний банк України». Роз`яснено, що виплата пенсій та грошової допомоги одержувачам через поточні рахунки в банках регулюється Порядком виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою КМУ від 30.08.1999 № 1596. Пунктом 16 Порядку передбачено, якщо суми пенсії та грошової допомоги одержуються за довіреністю більш як один рік або не одержуються з поточного рахунка більш як один рік, уповноважений банк зобов`язаний повідомити про це відповідному органу Пенсійного фонду або органу соціального захисту населення не пізніше 28 числа місяця, у якому виникли такі обставини, а одержувач - подати нову заяву до органу Пенсійного фонду або органу соціального захисту населення згідно з вимогами, визначеними в пункті 10 цього Порядку.

У разі невиконання одержувачем цієї умови орган Пенсійного фонду або орган соціального захисту населення припиняє перерахування пенсії та грошової допомоги на поточний рахунок у визначену одержувачем установу уповноваженого банку та проводить виплату через національного оператора поштового зв`язку за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті у межах України в установленому порядку.

На виконання вимог пункту 16 Порядку, банківською установою у квітні 2019 надано список осіб, за яких кошти одержуються за довіреністю більш як один рік або не одержуються з поточного рахунка більш як один рік, в якому було зазначено прізвище позивача, на підставі чого виплату пенсії з червня 2019 переведено через підприємство поштового зв`язку № 49125 за місцем проживання (реєстрації).

Відповідно до пункту 10 Порядку, заява про виплату пенсії або грошової допомоги подається одержувачем особисто до органу Пенсійного фонду чи органу соціального захисту населення за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті у межах України або приймається органом Пенсійного фонду чи органом соціального захисту населення від установи уповноваженого банку.

Заяви приймаються за умови пред`явлення паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу і підтверджує її вік, та документа, визначеного законодавством, для з`ясування місця її проживання, і реєструються в установленому порядку.

У зв`язку з вищезазначеним, повідомлено, що виплата пенсії проводиться на поштове відділення, оскільки надана позивачем заява не відповідає встановленому зразку відповідно Порядку.

Також повідомлено, що відповідно до Типової інструкції з діловодства у територіальних органах Пенсійного фонду України, затвердженої наказом Пенсійного фонду України від 05.12.2012 №182 та Інструкції з діловодства в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, затвердженої наказом ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 01.02.2018 № 16, установа може засвідчувати копії лише тих документів, що створюються в ній.

Повідомлено, що відповідь та звернення позивача від 02.09.2019 отримана ним (позивачем) особисто 26.09.2019р. у приймальні громадян ГУ ПФУ України в Дніпропетровській області за адресою; вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094.

До відповіді надано Витяг з реєстру відправлений листів від 10.10.2019р. поданих до ВПЗ № 94 відправником ГУ ПФУ, з якого видно, що відповідь на звернення передано на пересилання позивачеві на 19 арк. (а.с. 32).

Згідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсії (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. №22-1 (із змінами внесеними постановою правління ПФУ від 07.07.2014р. №13-1) право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Порядок виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затверджений постановою КМУ від 30.08.1999р. № 1596. Цей Порядок визначає механізм виплати пенсій та грошової допомоги їх одержувачам управліннями Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, об`єднаними управліннями (далі - органи Пенсійного фонду), головними управліннями Пенсійного фонду України в областях, м. Києві та структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення), а також інших грошових виплат, що фінансуються органами соціального захисту населення за рахунок відповідних бюджетів (далі - пенсія та грошова допомога), шляхом зарахування на поточні рахунки одержувачів пенсії та грошової допомоги (далі - одержувачі) в уповноважених банках.

Згідно із п. 10 Порядку заява про виплату пенсії або грошової допомоги (додаток 1) подається одержувачем особисто до органу Пенсійного фонду чи органу соціального захисту населення за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті у межах України або приймається органом Пенсійного фонду чи органом соціального захисту населення від установи уповноваженого банку.

Заяви приймаються за умови пред`явлення паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу і підтверджує її вік, та документа, визначеного законодавством, для з`ясування місця її проживання, і реєструються в установленому порядку.

Відповідно до п. 16 Порядку якщо суми пенсії та грошової допомоги одержуються за довіреністю більш як один рік або не одержуються з поточного рахунка більш як один рік, уповноважений банк зобов`язаний повідомити про це відповідному органу Пенсійного фонду або органу соціального захисту населення не пізніше 28 числа місяця, у якому виникли такі обставини, а одержувач - подати нову заяву до органу Пенсійного фонду або органу соціального захисту населення згідно з вимогами, визначеними в пункті 10 цього Порядку.

У разі невиконання одержувачем цієї умови орган Пенсійного фонду або орган соціального захисту населення припиняє перерахування пенсії та грошової допомоги на поточний рахунок у визначену одержувачем установу уповноваженого банку та проводить виплату через національного оператора поштового зв`язку за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті у межах України в установленому порядку.

Позивачем надана суду копія заяви від 12.08.2019р., на якій міститься штамп ГУ ПФУ (відділ обслуговування громадян (сервісний центр)) з вх. № 2980 із підписом особи, яка прийняла заяву, в якій позивач просив належні йому суми пенсії (грошової допомоги) починаючи з 13.08.2019р. перераховувати на поточний рахунок у АТ «Ощадбанк» (із зазначенням реквізитів) (а.с. 3).

У наданій суду копії службової записки начальника управління адміністративного забезпечення Кравчути О. , скерованій заступнику начальника юридичного управління ГУ ПФУ Ковалю О., повідомлено, що оригінал заяви позивача до ГУ ПФУ від 12.08.2019р. за вх. № 2980 до управління адміністративного забезпечення не надавався (а.с. 16).

Згідно із ст. 76, 77, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінюючи указану службову запису і доводи відповідача про те, що вона не надходила до управління адміністративного забезпечення, тому відповідь на цю заяву не надавалася, вважаю, що відповідачем не надано обґрунтування своїх дій, оскільки заява ОСОБА_1 містить вхідний штамп ГУ ПФУ (відділу обслуговування громадян (сервісного центру)) з вх. № 2980 із підписом особи, яка прийняла заяву, але жодного реагування на її не здійснено. Відповідачем (як він вказує у поясненнях) надана лише відповідь на скаргу позивача, яка надійшла вже через місяць - 12.09.2019р. за вх. № 6806/П-09.

Разом із тим, як вказано у п. 10 Порядку, такі заяви приймаються за умови пред`явлення паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу і підтверджує її вік, та документа, визначеного законодавством, для з`ясування місця її проживання, і реєструються в установленому порядку.

Водночас позивачем не надано суду доказів того, що подаючи указану заяву ним були дотримані вимоги п. 10 Порядку і ним був пред`явлений паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу і підтверджує її вік, та документ, визначений законодавством, для з`ясування місця її проживання.

Вирішуючи вимоги позивача про стягнення моральної шкоди, суд виходить з такого.

Позивач просить суд відшкодувати заподіяну йому неправомірними діями та бездіяльністю ГУ ПФУ моральну шкоду (грошима) у розмірі, визначеному судом на свій розсуд відповідно до норми ч. 3 ст. 23 ЦК України, з урахуванням вимог розумності і справедливості, шляхом списання з єдиного казначейського рахунку ГУ ПФУ.

По тексту позовної заяви позивач вказав, що моральну він бажає отримати грошима, а її розмір має бути визначений судом не менше як у 200 000,00 грн.

Разом із тим, суд не вправі визначити на власний розсуд суму моральної шкоди, оскільки моральна шкода оцінюється перш за все особою, яка звертається до суду із такими вимогами. Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Позивач вважає, що йому заподіяна моральна шкода у зв`язку із нерозглядом його заяви від 12.08.2019р., чим порушено вимоги ст.ст. 18, 19 Закону України «Про звернення громадян».

Проте, суд вважає, що спірні правовідносини, які склалися між сторонами щодо порядку виплати пенсії не регулюються цим Законом. Так, Порядок виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затверджений постановою КМУ від 30.08.1999р. № 1596, на підставі якого позивач звернувся із заявою про виплату пенсії, визначає механізм виплати пенсій та грошової допомоги їх одержувачам управліннями Пенсійного фонду України

Виплати пенсій здійснюється на підставі Законів України «Про пенсійне забезпечення», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та інших нормативних актів у сфері пенсійного забезпечення.

А тому означені правовідносини регулюються указаними законами, а не Законом України «Про звернення громадян».

Згідно із ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Особи, які не є громадянами України і законно знаходяться на її території, мають таке ж право на подання звернення, як і громадяни України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами.

Відповідно до ст. 2 Закону законодавство України про звернення громадян включає цей Закон та інші акти законодавства, що видаються відповідно до Конституції України та цього Закону.

Згідно зі ст. 3 Закону під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Згідно ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Як встановлено судом, скарга розглянута відповідачем та на неї надана відповідь листом ГУ ПФУ від 10.10.2019р. за № 6805/П-09, № 6806/П-09, № 7506/П-09 (а.с. 30-31) з роз`ясненням порядку виплати пенсії та підставі її виплати через поштове відділення. Скарга позивача розглянута в межах одного місяця (надійшла 12.09.2019р. і розглянута 10.10.2019р.), тому суд не приймає доводи позивача про те, що відповідачем допущена бездіяльність щодо розгляду його скарги.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про звернення громадян», на яку посилається позивач як на підставу відшкодування шкоди, у разі задоволення скарги орган або посадова особа, які прийняли неправомірне рішення щодо звернення громадянина, відшкодовують йому завдані матеріальні збитки, пов`язані з поданням і розглядом скарги, обґрунтовані витрати, понесені у зв`язку з виїздом для розгляду скарги на вимогу відповідного органу, і втрачений за цей час заробіток. Спори про стягнення витрат розглядаються в судовому порядку.

Громадянину на його вимогу і в порядку, встановленому чинним законодавством, можуть бути відшкодовані моральні збитки, завдані неправомірними діями або рішеннями органу чи посадової особи при розгляді скарги. Розмір відшкодування моральних (немайнових) збитків у грошовому виразі визначається судом.

Вирішуючи спір, доходить висновку, що вимоги ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок не розгляду його заяви про виплату пенсії від 12.08.2019р. за вх. № 2980 не можуть бути задоволені, оскільки спірні правовідносини не регулюються Законом України «Про звернення громадян». Також судом не встановлено, що відповідачем допущена бездіяльність, яка полягає у не розгляді скарги, що виключає факт завдання моральної шкоди внаслідок такої бездіяльності і підстави її відшкодування у відповідності до ст. 25 Закону України «Про звернення громадян».

Суд також доходить висновку про безпідставність вимог про стягнення матеріальної шкоди в сумі 20 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», в судовому засіданні необхідно дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

З представленої позивачем виписки по картковому рахунку видно, що 17.09.2019р. здійснені транзакції на суми «-20,00 грн.» як «переказ на рахунок: Client Account - Bank Account за обслуговування неактивного карткового рахунку» (а.с. 2-3).

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Згідно з вимогами ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим майновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір (Постанова Верховного суду України від 03.12.2014 р. по справі 6-183цс14).

Вирішуючи спір у межах позовних вимог, з урахуванням установлених обставин, суд вважає, що позивачем не доведений факт заподіяння йому шкоди діями (бездіяльністю) саме відповідача - ГУ ПФУ тим, що з банківського рахунку позивача здійснена транзакція на суму «-20,00 грн.».

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, а позивач був звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судові витрати відносяться за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76 - 81, 89, 141, 259, 263 - 265, ч. 1 ст. 274, ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суддя,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду в Дніпропетровській області, третя особа - Державна казначейська служба України, про відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Наумова О.С.