Справа № 588/1107/20
№ провадження 2/588/340/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2020 року Тростянецький районний суд Сумської області у складі головуючої судді Щербаченко М.В., за участю секретаря судових засідань Горлянд С.В., позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження у м.Тростянці цивільну справу за позовом ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

У С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції позивача

Позивач у липні 2020 року звернулася до суду з указаним позовом, який мотивує тим, що сторони проживали у шлюбі з 08.02.2002 по 22.05.2003. Проте, після розірвання шлюбу сторони продовжували проживати однією сім`єю у фактичних шлюбних відносинах. Факт проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 01.01.2004 по 01.12.2010 також був встановлений рішенням Апеляційного суду Сумської області від 14.05.2013 року. Від спільного проживання у сторін народилася донька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Оскільки сторони на час народження доньки не перебували у зареєстрованому шлюбі, відомості про батька дитини при реєстрації актового запису про народження були внесені за спільним рішенням з відповідачем на підставі статті 135 СК України.

Протягом всього періоду спільного проживання відповідач визнавав себе батьком дитини, надавав допомогу, займався вихованням доньки, яка весь час його називала та називає батьком. Після того, як сторони перестали проживати однією сім`єю, відповідач став мало приділяти уваги спілкуванню з дитиною, не надає позивачу матеріальної допомоги на її утримання. Донька проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач іноді надає дитині кишенькові кошти та періодично частково сплачує за її додаткові навчання у той час як дитина потребує щоденного збалансованого харчування, придбання одягу та взуття, забезпечення шкільним приладдям, засобами зв`язку, комп`ютерною технікою та засобами особистої гігієни.

Відповідач є молодою і здоровою людиною, офіційно працює, займається підприємницькою діяльністю, отримує стабільний дохід та має можливість надавати матеріальну допомогу.

Посилаючись на указані обставини та те, що позивач не може самостійно забезпечити потреби дитини на належному рівні, а відповідач не бажав добровільно визнавати своє батьківство відносно ОСОБА_7 та сплачувати аліменти на її утримання, ОСОБА_1 просить суд: 1) визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; 2) призначити у справі судово-генетичну експертизу для встановлення походження дитини від відповідача, проведення якої просить доручити Київському міському клінічному бюро судово-медичної експертизи; 3) стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн. щомісячно на утримання дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення дитиною повноліття; 4) стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Позивач та її представник ОСОБА_2 до початку розгляду справи по суті вказали, що оскільки відповідач добровільно після відкриття провадження у справі визнав батьківство стосовно дитини ОСОБА_8 і за його заявою у жовтні 2020 року були внесені зміни до актового запису про народження, позивач не підтримує позовну вимогу про визнання батьківства відповідача і просить закрити провадження у справі в частині цієї вимоги.

Стислий виклад позиції відповідача

Відповідач ОСОБА_3 до суду письмовий відзив не подав, підтвердив, що у жовтні 2020 року подав добровільно заяву до органу реєстрації актів цивільного стану заяву про визнання себе батьком ОСОБА_8 . Позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини відповідач визнав частково, посилаючись на те, що має на утриманні іншу дитину доньку ОСОБА_9 , 2012 року народження, заявляв, що на користь позивача згоден сплачувати лише мінімальний розмір аліментів на дитину 50% прожиткового мінімуму, оскільки вважав, що ці кошти не будуть витрачатись за призначенням. ОСОБА_3 вважав, що повинен сплачувати аліменти безпосередньо доньці, що згоден здійснювати у сумі 2000 грн. на її особистий рахунок, який вона вже має і він контролює її витрати коштів, які він і так їй на її потреби надає.

Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників

Ухвалою суду від 13.08.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 12.11.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду, виключено Тростянецьку міську раду Сумської області як орган опіки та піклування зі складу учасників справи, за клопотанням представника позивача витребувано додаткові письмові докази.

Ухвалою суду від 07.12.2020 року закрито провадження в частині вимоги про визнання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Фактичні обставини, установлені судом та зміст спірних правовідносин

Судом установлено, що сторони з 08.02.2002 по 22.05.2003 перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.10,11).

Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 14.05.2013 року установлено факт проживання сторін у справі однією сім`єю з 01.01.2004 по 01.12.2010 без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.18-23).

При реєстрації народження доньки позивача ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відомості про батька ОСОБА_3 до актового запису № 52 від 02.04.2007 року був внесений на підставі частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, тобто зі слів позивача (а.с.16).

Позивач 15.02.2020 зареєструвала новий шлюб з ОСОБА_10 , після чого змінила прізвище на « ОСОБА_11 » (а.с.17).

Відповідач після відкриття провадження у цій справі 23 жовтня 2020 року надіслав позивачу пропозицію звернутись 28 жовтня 2020 року до відділу реєстрації із заявою про внесення змін до свідоцтва про народження ОСОБА_8 в частині відомостей про батька, зазначивши батьком ОСОБА_3 (а.с.72).

Сторони визнали, що 30.10.2020 року за заявою відповідача про визнання батьківства було внесено зміни до актового запису про народження ОСОБА_8 , а Тростянецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) було повторно видано нове Свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 (а.с.73).

Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права

Відповідно до приписів частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 51 Конституції України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Так, згідно з частиною 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У частині першій статті 184 СК України визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Отже, спосіб стягнення аліментів визначає одержувач аліментів.

Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому частиною другої статті 2 статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Статтею 7 Зaкoну України «Про Державний бюджет нa 2020 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей вікoм від 6 до 18 років з 1 січня 2020 року 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень.

Повертаючись до обставин цієї справи, як установлено судом сторони є батьками ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка досягла 13 років і проживає разом з позивачем.

Позивач вказала, що вона має одну неповнолітню дитину, яка перебуває на її утриманні, яку утримує на доходи від підприємницької діяльності.

Відповідач є фізичною особою-підприємцем, а відповідно до довідки Тростянецької ДПІ ГУ ДПС у Сумській області за 2019 І півріччя 2020 року обсяг доходу у Податковій декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 за указаний період задекларовано в сумі 0 грн. (а.с.85).

Крім спільної з позивачем дитини, ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідач є співвласником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.18-23).

Таким чином, беручи до уваги вищенаведені обставини, що мають істотне значення для визначення розміру аліментів та враховуючи, розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років, наявність рівного обов`язку кожного із батьків утримувати дитину, а також з огляду на наявність у відповідача двох неповнолітніх доньок, ураховуючи відсутність даних про розмір його середньомісячного заробітку та неподання позивачем доказів на підтвердження обставин, викладених у пунктах 3-1, 3-2 частини першої статті 182 СК України, суд вважає обґрунтованим розмір аліментів на утримання доньки сторін наближений до мінімально рекомендованого розміру в сумі 2000 грн. щомісячно.

Доводи відповідача про необхідність стягнення аліментів безпосередньо на користь доньки, яка самостійно має ними розпоряджатись суд вважає необґрунтованими, оскільки ОСОБА_13 досягла 13 років, а тому вважається малолітньою, і відповідно статей 31 ЦК України, 179 СК України не має того обсягу дієздатності, який надає їй право на самостійне розпорядження власними доходами.

Відповідно до вимог статті 186 СК України відповідач має право звернутись до органу опіки та піклування із заявою про здійснення контролю цільового використання позивачем аліментів на утримання доньки. Лише у разі установлення органом опіки та піклування факту нецільового витрачання аліментів відповідач як платник аліментів на підставі частини 2 статті 186 СК України має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

Таким чином, позов ОСОБА_1 в частині вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягає задоволенню частково.

Висновки суду щодо розподілу судових витрат

Відповідно до приписів пункту 2 частини 1 статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (стаття 133 ЦПК України).

У разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача (частина 3 статті 142 ЦПК України).

Згідно з частиною 6 статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позивач при зверненні до суду сплатила судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп. за вимогу про визнання батьківства(а.с.26), за вимогу про стягнення аліментів ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Оскільки позивач не підтримала своїх вимог про визнання відповідачем батьком дитини ОСОБА_8 унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню на підставі частини 3 статті 142 ЦПК України сплачений нею судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп. Крім того, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог ОСОБА_1 про стягнення аліментів у розмірі 672 грн. 64 коп. (840 грн. 80 коп. х 80%) з огляду на те, що ця вимога задоволена судом на 80% (2000 грн./2500 грн.).

Представник позивача адвокат Єфіменко Л.І. просила суд стягнути на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3300 грн.

Відповідно до частини 2 статті 137 ЦПК України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Позивач в обґрунтування розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу подала договір про надання правничих послуг від 15.07.2020 року (послуги оплачуються з розрахунку 300 грн. за 1 годину консультацій та вивчення документом адвокатом, 500 грн. за 1 годину витраченого адвокатом часу при підготовці позовної заяви, клопотань, формування додатків, участі в судових засіданнях); ордера на надання правової допомоги адвокатом Єфіменко Л.І. від 15.07.2020 року, свідоцтва про право ОСОБА_2 на заняття адвокатською діяльністю, Акти прийому передачі виконаних робіт № 01 від 20.08.2020 та № 2 від 07.12.2020, квитанції до прибуткового касового ордера від 12.10.2020 №28 та від 07.12.2020 №36 року на загальну суму 3300 грн..

Указані докази підтверджують факт понесення ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір в сумі 3300 грн.

Клопотання про зменшення розміру витрат та доводів про їх неспівмірність зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт та ціною позову відповідачем не заявлено. ОСОБА_3 заперечив проти стягнення з нього указаних судових витрат, оскільки не вважав, що зобов`язаний їх відшкодувати.

За таких обставин, оскільки позов підлягає задоволенню на 80 %, понесені ОСОБА_14 у цій справі витрати на правничу допомогу адвоката покладаються на відповідача в сумі 2640 грн. 00 коп. (3300 грн. х 80 %).

Доказів понесення судових витрат відповідачем останній до закінчення розгляду справи не подав.

На підставі викладеного та керуючись вимогами статей 13, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно, починаючи стягнення з 22.07.2020 і до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Рішення суду про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць, із 22.07.2020 по 21.08.2020 включно.

Стягнути з ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ) 840 грн. 80 коп. судового збору та 2640 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) 672 грн. 64 коп. судового збору в дохід держави.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 14.12.2020 року.

Суддя М.В. Щербаченко