Справа № 139/1129/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 року смт Муровані Курилівці

Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Коломійцевої В.І.,

за участю секретаря судових засідань Пилипчук В.П.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заінтересованої особи Скляра О.В. (в режимі відеоконференції),

свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Муровані Курилівці цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області, про встановлення факту постійного проживання на території України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України.

Свої вимоги мотивувала тим, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Обухів Мурованокуриловецького району Вінницької області, мала зареєстроване місце проживання та з народження проживала з батьками за місцем народження. В 2019 році її було повідомлено про неможливість оформлення паспорта громадянина України, оскільки не встановлено факту належності до громадянства України та рекомендовано в судовому порядку встановити факт постійного проживання. Вона з липня 1991 року по сьогоднішній день постійно проживає на території України. У зв`язку з викладеним просила встановити факт її постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року і по даний час.

Ухвалою суду від 02.12.2019 заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Судове засідання, яке було призначено на 24.12.2019 відкладено на 21.01.2020 за клопотанням представника заінтересованої особи у зв`язку з його зайнятістю в іншому процесі.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 доводи заяви підтримала за обставин у ній викладених, просила її задоволити. Суду пояснила, що вона ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Обухів. У 1986 році закінчила Обухівську середню загальноосвітню школу Мурованокуриловецького району Вінницької області. У 1986 році вступила до Донецького будівельного технікуму, через рік покинула навчання і повернулася у с.Обухів. Має двох дітей: ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_4 , які народилися у с.Обухів Мурованокуриловецького району Вінницької області. В березні 1991 року посварившись з чоловіком виїхала в Астраханську область, однак через три місяці повернулася додому. З липня 1991 року по даний час постійно проживає у селі Обухів Мурованокуриловецького району Вінницької області. Паспорт радянського зразку вона втратила повертаючись з Астраханської області. Зазначила, що не існує іншого способу для отримання нею паспорта громадянина України, окрім як встановлення судовим рішенням факту її постійного проживання в Україні станом на 24 серпня 1991 року, тому звернулася до суду з відповідною заявою.

Представник заінтересованої особи в судовому засіданні проти встановлення факту проживання заявника на території України станом на 24.08.1991 заперечив за обставин викладених у відзиві, надісланого до суду 09.12.2019 (а.с. 14-17), зазначивши, що факт, який просить встановити ОСОБА_1 не підтверджується жодним чином і його не можна встановлювати лише на підставі показів свідків.

Заявник копію відзиву отримала 13.12.2019, відповіді на відзив суду не надала (а.с. 33).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 , суду показав, що з 1980 року проживає в с.Обухів Мурованокуриловецького району Вінницької області. З 1990 по 1992 роки працював завідуючим ферми. В цей період на фермі працювала мати заявниці. Пам`ятає, що заявниця часто приходила до неї, також неодноразово бачив її у селі.

Свідок ОСОБА_3 суду показала, що знає заявницю, оскільки вони є подругами, навчалися в одному класі в Обухівський загальноосвітній школі та проживають на одній вулиці в с.Обухів. Після школи вона поїхала на навчання в Донецьку область, а в липні 1991 року повернулася додому, неодноразово зустрічалася з заявницею, тому з впевненістю ствердила, що з липня 1991 року по теперішній час ОСОБА_1 постійно проживає у с.Обухів.

Свідок ОСОБА_4 суду показав, що заявниця є його односельчанкою та проживає по сусідству через паркан. Впродовж 1991 року проживала та до даного часу проживає у с.Обухів.

Суд, заслухавши учасників справи, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, прийшов до наступного висновку.

Так, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Обухів Мурованокуриловецького району Вінницької області народилася ОСОБА_1 (а.с. 4).

В ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Обухів Мурованокуриловецького району Вінницької області народилася дочка ОСОБА_5 (а.с. 7).

З оглянутої в судовому засіданні погосподарської книги № 1 за 1991-1995 роки, слідує, що ОСОБА_1 18.03.1991 тимчасово вибула в Астраханську область.

Разом з тим, у наданому суду витязі з погосподарської книги № 404-2-10 від 01.08.2019 сільський голова Обухівської сільської ради зазначила, що ОСОБА_1 07.1991 прибула в с. Обухів (а.с. 8).

Також у довідці Обухівської сільської ради № 403-2-10 від 01.08.2019 вказано про те, що ОСОБА_1 у липні 1991 року повернулася з Астраханської області Російської Федерації і проживає в с. Обухів до нинішнього дня (а.с. 6).

У статті 3 Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права; права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом, що прямо передбачено у частині першій статті 8, статті 21, частині першій статті 24 Конституції України.

У частині першій статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, законом передбачено встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтвердили той факт, що заявниця ОСОБА_1 до та станом на 24 серпня 1991 року проживала та до даного часу проживає на території України в с.Обухів Мурованокуриловецького району Вінницької області.

Відповідно до пункту 25 Порядку для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами «а», «в» пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях.

У пункті 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

У даній справі, суд вважає доведеним, що заявник ОСОБА_1 постійно проживала на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», до та станом на 24 серпня 1991 року.

Посилання представника позивача на ту обставину, що у погосподарській книзі відсутні відомості про прибуття заявника на територію України після того як вона вибула 18.03.1991 в Астраханську область, не заслуговують на увагу, оскільки у цій справі визначальним є факт саме постійного проживання особи до та станом на 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України.

Відомості ж про вибуття заявника в Астраханську область 18.03.1991, які містяться у погосподарській книзі зазначені у графі «Відмітка про тимчасово відсутніх членів господарства». В свою ж чергу графа «Відмітка про членів господарства, що зовсім вибули з господарства» жодних записів про вибуття ОСОБА_1 не містить.

Вказане, на думку суду, з урахуванням показів свідків та інших доказів досліджених судом, підтверджує факт про визнання якого просила заявник.

Мурованокуриловецьким РС Державної міграційної служби у Вінницькій області заявнику відмовлено в оформленні паспорта громадянина України.

Вказаною відмовою заявник довела, що встановлення факту постійного проживання на території України їй необхідне для отримання громадянства України і що інакше як через суд вона не може засвідчити своє перебування на території України.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 78-80, 89, 263, 315-319 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити повністю.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на території України станом на 24 серпня 1991 року і по даний час.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа: Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області, , юридична адреса місцезнаходження: м. Вінниця , вул. Театральна, 10, фактична адреса місцезнаходження: м. Вінниця, вул. Пирогова, 4.

Повний текст рішення складено 22.01.2020.

Суддя: