Справа № 530/1454/19

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А І Н И

22.01.2020 року місто Зіньків

Зіньківський районний суд Полтавської області в складі головуючого судді - Дем`янченка С.М, за участю секретаря Тараненко Т.І., представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Постернака М.І., представника відповідача ОСОБА_2 , за довіреністю Костроміної В.А. розглянувши в судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, в місті Зіньків, Полтавської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини до досягнення нею повноліття і на утримання жінки, яка не перебуває у шлюбі з батьком дитини та з якою проживає дитина до досягнення дитиною віку трьох років,-

в с т а н о в и в:

З позову вбачається, що сторони по справі не перебували в зареєстрованому шлюбі, але мають спільну дитину ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з позивачкою і повністю перебуває на її утриманні та вихованні. В свідоцтві про народження дитини батьком зазначений відповідач ОСОБА_2 . Посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_2 добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини та на її утримання не надає, позивачка ОСОБА_3 звернулася з позовом до суду і просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31.10.2019 року і до його повноліття та стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на її особисте утримання в розмірі 2000 грн. всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку.

Ухвалою суду від 20.11.2019 року відкрито провадження по справі.

Ухвалою суду від 12.12.2019 року призначено по справі судовий розгляд.

Ухвалю суду від 22.01.2020 року провадження в цивільній справі № 530/1454/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини до досягнення нею повноліття і на утримання жінки, яка не перебуває у шлюбі з батьком дитини та з якою проживає дитина до досягнення дитиною віку трьох років, в частині позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання жінки, яка не перебуває у шлюбі з батьком дитини та з якою проживає дитина до досягнення дитиною віку трьох років закрито.

Уточнено прізвище позивача ОСОБА_3 на прізвище після одруження ОСОБА_5 .

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 , адвокат Постернак М.І. позовні вимоги підтримав в повному обсязі просив їх задовольнити, представник відповідача ОСОБА_2 за довіреністю ОСОБА_6 позовні вимоги визнала частково в розмірі 1/5 частини.

Суд, заслухавши представників сторін, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до висновку, що позов ОСОБА_7 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною 3 ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 51 Конституції України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття.
Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.
Відповідно до ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Статтею 191 Сімейного Кодексе України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Судом встановлено, що сторони по справі мають спільну дитину ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с.6), який проживає разом з позивачкою і повністю перебуває на її утриманні та вихованні. В свідоцтві про народження дитини батьком зазначений відповідач ОСОБА_2 ( а.с.6). Позивач ОСОБА_3 не працює, перебуває по догляду за дитиною до досягнення нею віку трьох років, отримує допомогу при народженні однієї дитини, яка становить 860 грн. Відповідач ОСОБА_2 є здоровою працездатною людиною, учасником бойових дій (посвідчення НОМЕР_1 ), проходить службу в в/ч НОМЕР_2 , отримує заробітну плату, сплачує аліменти на дочку ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , непрацездатних осіб на утриманні не має і має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини.

Частиною 1 ст. 182 СК України, в редакції закону чинній з 8 липня 2017 року передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів ; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. В частині 2 цієї статті вказано, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно з ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч.2 ст.6 цієї Конвенції).
Також, частинами 1 та 2 ст.27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі».
Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.
Відповідно до ст.5 «Рівноправність подружжя» Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВРвід 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.
У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.
Як було встановлено в судовому засіданні позивач ОСОБА_3 13.10.2018 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_9 , тобто має іншу сім`ю, позивач не працює, перебуває в відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Відповідач ОСОБА_2 має хронічні захворювання, які потребують постійного лікування, переніс оперативне втручання, після якого потребує дієти та постійного вживання ліків, є учасником бойових дій (посвідчення НОМЕР_1 ), проходить службу в в/ч НОМЕР_2 , отримує заробітну плату, сплачує аліменти на дочку ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також має неповнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , якого відповідно до ст. 180 СК України зобов`язаний утримувати, при чому вказаний обов`язок не пов`язаний із можливістю надавати вказане утримання.
Суд, враховуючи вищевикладене, бере до уваги склад сім`ї, матеріальне становище сторін, прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, приходить до висновку про ухвалення рішення про часткове задоволення позовних вимогОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.51 Конституції України, ст.ст.84,180 183 Сімейного кодексу України, ст.5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.ст.4, 12, 18, 76-77, 81, 141, 217-246, 263-265, 268, 354-355 ЦПК України, суд, -
в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_10 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.
Стягувати з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , аліменти на користь ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_5 , жительки АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/5 ( однієї п`ятої) частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31.10.2019 року і до його повноліття .

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Рішення суду про стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за на слідками апеляційного перегляду.

Повний текст виготовлено: 22.01.2020 р.

Суддя -