Баранівський районний суд Житомирської області
Справа № 273/2385/19
Провадження № 2/273/53/20
21 січня 2020 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Новицького Є. А. секретаря судових засідань Макарчук І.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Баранівка справу за позовом Кредитної спілки «Супер Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором кредитної лінії,-
У грудні 2019 року КС «Супер Кредит» (далі також позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 (надалі також відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором кредитної лінії.
Вказаний позов обґрунтовувався тим, що 11.01.2018 між КС «Супер Кредит» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір кредитної лінії СК 50/005/18/129/04СЗ про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, відповідно до якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит в сумі 8 000 грн. Позивач виконав умови договору та передав відповідачу вказану суму, натомість останній свої зобов`язання не виконав та не повернув суму позики.
З огляду на викладене, позивач вирішив звернутися до суду із вказаним позовом.
Відповідно до ч. 5ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення стороні за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.При цьому, відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують відзив відповідач не надав.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося на підставі ч. 2ст. 247 ЦПК України.
У відповідності до п.3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подала відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.
Судом встановлено, що що 11.01.2018 між КС « Супер Кредит» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір кредитної лінії СК 50/005/18/129/04СЗ про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, відповідно до якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит в сумі 8 000 грн. (а.с.9-10)
11.01.2018 між позивачем та відповідачем було укладено Додатковий договір №1 до Кредитного договору (Додатковий договір № СК 50/005/18/129/04СЗ) відповідно до п.1 якого її сторони погодили, що позивач надає відповідачу транш у розмірі 8 000 грн. за наслідками видачі якого, сума неповернутого кредиту на дату укладення Додаткового договору № СК 50/005/18/129/04СЗ становить 8 000 грн. (а.с. 11)
Відповідно до п.3.1 Договору кредит мав надаватися Позичальнику у національній валюті України після підписання Договору готівкою в касі Позивача або шляхом безготівкового перерахування коштів за дорученням Позичальника, або шляхом переведення суми виданого кредиту на цільовий внесок Позичальника додатковий капітал за його заявою (а.с. 9).
Водночас, Позивачем та Позичальником у п. 3 додаткового договору №1 було погоджено графік платежів по кредиту та процентам (а.с. 11).
Однак, вказаний обов`язок Позичальником виконувався не у відповідності до умов Договору.
Відповідно до п. 3.2 Договору нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок суми кредиту за фактичну кількість календарних днів користування кредитом (а.с. 9).
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Таким чином, за Договором ОСОБА_1 зобов`язавсь повернути КС «Суперкредит» суму кредиту та сплатити проценти за користування сумою кредиту.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Таким чином, з огляду на ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України та зміст Договору, останній є зобов`язанням.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
В силу наведеного вище відповідач мав би повернути позивачу несплачене тіло кредиту та сплатити нараховані йому проценти відповідно до умов Договору, однак такий свій обов`язок не виконав, а отже відповідна сума несплаченого тіла кредиту та нарахованих процентів підлягає стягненню з відповідача.
Відповідно до п. 6.1 Договору його сторони за не виконання чи неналежне виконання зобов`язань за Договором несуть відповідальність згідно чинного законодавства України.
Відповідно до ч. 1 ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).Відповідно до ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Частина 2 статті 625 ЦК України передбачає, що нарахування три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваним ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.
Враховуючи вищевикладене, три проценти річних, згідно ч.2 ст.625 ЦК України, підлягають застосуванню до порушеного грошового зобов`язання, складовою якого є нараховані проценти за користування кредитними коштами, строки сплати яких передбачено Договором.
Тому, у разі неповернення Позичальником суми кредиту своєчасно, він зобов`язаний сплатити: суму простроченого тіла кредиту, нараховані проценти, відповідно до Договору, три проценти річних від простроченої суми грошового зобов`язання.
З огляду на викладене вимога про стягнення заборгованості по кредиту є такою, що підлягає задоволенню.
Згідно Постанови Верховного судуУкраїни від16.11.2016року (справа № 6-1746цс16),відповідно до пункту 3.6Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту,затвердженихПостановою правління Національного банку України від 10травня 2007року №168,банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії,які банк здійснює на власну користь(ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо), а відповідно до Постанови Верховного суду України від 06.09.2017 року (справа № 6-2071цс16), за положеннями абзацу третього частини четвертоїстатті 11 Закону України «Про захист прав споживачів»кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цьогоЗакону; умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цьогоЗакону, є нікчемною.
З огляду на викладене, вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 62 грн витрачених коштів на листування є такою, що не підлягає задоволенню, адже така вимога не випливає з укладених між сторонами договорів, не відноситься така вимога і до судових витрат виходячи з положень ст. 133 ЦПК України.
Судові витрати, зокрема сплачені позивачем, суд вважає необхідним відповідно до ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76, 81, 141, 258, 263, 264-265, 268, 274, ЦПК України; ст. ст. 15, 16, 509, 526, 527, 530, 549, 610, 611, 625, 634, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України,-
Позовну заяву Кредитної спілки «СуперКредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором кредитної лінії - задовольнити частково.
5 440 (п`ять тисяч чотириста сорок) грн 41 коп - сума заборгованості по тілу кредиту;
2 579 (дві тисячі п`ятсот сімдесят дев`ять тисяч) грн 93 коп - сума заборгованості по сплаті процентів за період з 11.01.2019 по 11.12.2019;
561 (п`ятсот шістдесят одна) грн 90 коп - інфляційні втрати на прострочене тіло кредиту за період з 15.08.2018 по 31.10.2019;
215 (двісті п`ятнадцять) грн 98 коп - три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по кредиту за період з 15.08.2018 по 11.12.2019;
70 (сімдесят) грн 82 коп - три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по процентам за період з 11.01.2019 по 11.12.2019.
В решті задоволення позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: Є.А. Новицький