КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 754/8468/19 Головуючий у 1 інстанції: Панченко О.М.
провадження № 22-ц/824/1593/2020 Суддя-доповідач: Олійник В.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 січня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Олійника В.І.,

суддів: Желепи О.В., Мараєвої Н.Є.,

при секретарі Бондаренко І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2 на ухвалу Деснянського районного суду м.Києва від 27 вересня 2019 року про залишення позову (заяви) без розгляду у складі судді Панченко О.М. у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , треті особи без самостійних вимог: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, Київська міська рада, ОСОБА_6 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю та зняття арешту з нерухомого майна,-

в с т а н о в и в :

У червні 2019 року ОСОБА_3 звернулася до Деснянського районного суду м.Києва з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю та зняття арешту з нерухомого майна.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 12 червня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

26 вересня 2019 року представником позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_7 подано до канцелярії суду письмову заяву про залишення позовної заяви без розгляду, а також повернення позивачу сплаченого нею судового збору.

Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 27 вересня 2019 року позовну заяву залишено без розгляду з підстав, передбачених п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України і зобов`язано Управління Державної казначейської служби України в Деснянському районі міста Києва, головне Управління Державної казначейської служби України в місті Києві повернути ОСОБА_8 суму судового збору в розмірі 6640 грн. згідно з квитанцією №55 від 13 грудня 2017 року та суму судового збору в розмірі 320 грн. згідно з квитанцією №56 від 13 грудня 2017 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_9 з підстав порушення судом норм процесуального права ставиться питання про скасування ухвали суду першої інстанції в частині зобов`язання Управління державної казначейської служби України в Деснянському районі м.Києва повернути ОСОБА_3 суму судового збору в розмірі 6 640 грн. і суму судового збору у розмірі 320 грн. та ухвалення у відповідній частині нового рішення про відмову у задоволенні заяви про повернення судового збору.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи заяву про залишення позовної заяви без розгляду та зобов`язуючи Управління Державної казначейської служби України в Деснянському районі міста Києва, головне Управління Державної казначейської служби України в місті Києві повернути ОСОБА_8 суму судового збору в розмірі 6640 грн. згідно з квитанцією №55 від 13 грудня 2017 року та суму судового збору в розмірі 320 грн. згідно з квитанцією №56 від 13 грудня 2017 року суд першої інстанції виходив з положень п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України та п.4 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір», і зазначив, що підстав для не прийняття заяви про залишення позову без розгляду судом не встановлено і згідно з п.4 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду.

Проте, колегія суддів не може погодитися з висновками суду про повернення судового збору.

Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Судом встановлено, що в провадженні Дніпровського районного суду міста Києва перебувала цивільна справа за позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю та зняття арешту з нерухомого майна.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 12 червня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

26 вересня 2019 року представником позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_7 подано до канцелярії суду письмову заяву про залишення позовної заяви без розгляду, а також про повернення позивачу сплаченого нею судового збору.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду.

Підстав для не прийняття заяви про залишення позову без розгляду судом не було встановлено.

Проте, ухвала Деснянського районного суду міста Києва від 27 вересня 2019 року в частині зобов`язання вчинити дії винесена з порушенням норм як матеріального так і процесуального права та підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

Як вбачається з ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 27 вересня 2019 року в частині зобов`язання вчинити дії, вона мотивована тим, що згідно п.4 ч. 2 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду.

Відповідно до ч.2 ст.133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Проте, п.4 ч.2 ст.7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

Пунктом 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17.10.2014 року передбачено, що статтею 7 Закону «Про судовий збір» врегульовано загальні питання повернення сплачених сум судового збору з підстав, визначених цією статтею, і перелік яких є вичерпним. Питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується судом за результатами розгляду справи за клопотанням особи, яка його сплатила, що відповідає принципу диспозитивності цивільного судочинства (частина перша статті 7 Закону №3674-УІ "Про судовий збір"). Про таке повернення зазначається: в ухвалі, якою заява повертається або відмовляється у відкритті провадження у справі, за подання якої сплачується судовий збір; у резолютивній частині судового рішення, яким закінчується розгляд справи по суті (при цьому в його мотивувальній частині наводяться підстави повернення сум судового збору згідно із Законом №3674-УІ); в ухвалі про повернення сум судового збору, постановленій як окремий процесуальний документ.

Згідно з п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст.ст.77-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст.376 підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку щодо задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали Деснянського районного суду м.Києва від 27 вересня 2019 року про залишення позову (заяви) без розгляду в частині зобов`язання Управління Державної казначейської служби України в Деснянському районі м. Києва, Головне Управління Державної казначейської служби України в м. Києві повернути ОСОБА_3 суму судового збору у розмірі 6 640 грн., згідно квитанції № 55 від 13.12.2017 року, а також, суму судового збору у розмірі 320 грн., згідно квитанції № 56 від 13.12.2017 року скасувати і в цій частині прийняти постанову.

В задоволенні заяви ОСОБА_3 про повернення сплаченого судового збору відмовити.

В іншій частині ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367, 374, 379, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду м.Києва від 27 вересня 2019 року про залишення позову (заяви) без розгляду в частині зобов`язання Управління Державної казначейської служби України в Деснянському районі м. Києва, Головне Управління Державної казначейської служби України в м. Києві повернути ОСОБА_3 суму судового збору у розмірі 6 640 грн., згідно квитанції № 55 від 13.12.2017 року, а також, суму судового збору у розмірі 320 грн., згідно квитанції № 56 від 13.12.2017 року скасувати і в цій частині прийняти постанову.

В задоволенні заяви ОСОБА_3 про повернення сплаченого судового збору відмовити.

В іншій частині ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 20 січня 2020 року.

Суддя-доповідач:

Судді: