Провадження № 4-с/761/130/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Пономаренко Н.В

за участю секретаря: Ганцщака А.М.

представника скаржника: Безвершенка О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Жаботинського Івана Володимировича про визнання дій неправомірними та скасування постанови, -

в с т а н о в и в :

в березні 2020 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга боржника ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Приватний виконавець виконавчого округ ум. Києва Жаботинський І.В., Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», на дії та рішення приватного виконавця.

В обґрунтування скарги ОСОБА_1 зазначав, що заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 02 лютого 2016 року стягнуто з нього на користь ПАТ «Дельта Банк», правонаступником якого є ТОВ «Вердикт Капітал», заборгованість за кредитним договором в сумі 1230125,11 грн. На підставі вказаного заочного рішення Шевченківським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 761/25484/15-ц від 01 листопада 2017 року, який був пред`явлений до виконання до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Жаботинського І.В. 19 червня 2018 року приватним виконавцем Жаботинським І.В. відкрито виконавче провадження, накладено арешт на все його рухоме та нерухоме майно. Дізнавшись у серпні 2019 року про наявність судових справ про стягнення з нього заборгованості, він подав заяву про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 лютого 2016 року. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 22 січня 2020 року скасовано вказане заочне рішення, на підставі якого було видано виконавчий лист. Після скасування заочного рішення він підготував звернення до приватного виконавця Жаботинського І.В. про закінчення виконавчого провадження та зняття арешту та всіх обмежень щодо його майна. Проте, 12 березня 2020 року він дізнався, що 28 жовтня 2019 року приватним виконавцем Жаботинським І.В. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Вважає, що такі дії приватного виконавця є неправомірними, внаслідок чого обмежені його права. Виконавцем не здійснено всіх можливих дій з метою виконання рішення суду. Він не був належним чином повідомлений про хід виконавчого провадження, про наявність провадження щодо нього він дізнався лише у серпні 2019 року, коли його брат передав йому судову повістку про розгляд заяви ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну сторони у виконавчому провадженні. При цьому у нього було наявне майно та грошові кошти. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, заборгованість за яким є предметом стягнення, він передав в заставу транспортний засіб марки Mitsubishi Pajero 3, 2007 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 . Вказаний транспортний засіб був за ним зареєстрований весь час, на нього можна було звернути стягнення. Відповідно, у виконавця були відсутні підстави для винесення постанови від 28 жовтня 2019 року про повернення виконавчого документа стягувачеві у виконавчому провадженні відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

З зв`язку з цим ОСОБА_1 просив визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Жаботинського І.В. щодо винесення ним постанови від 28 жовтня 2019 року про поверення виконавчого документа стягувачеві у виконавчому провадженні № 56636450 з примусового виконання виконавчого листа № 761/25484/15-ц від 01 листопада 2017 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» та зобов`язати його усунути порушення, скасувати вказану постанову.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26 березня 2020 року скаргу боржника ОСОБА_1 залишено без руху з наданням йому строку для усунення недоліків.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22 квітня 2020 року прийнято скаргу до розгляду.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, його представник адвокат Бервершенко О.О. надав заяву в якій просить скаргу розглянути у їх відсутність, скаргу підтримує і просить її задовольнити.

Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Жаботинський І.В., а також представник ТОВ «Вердикт Капітал» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлялися належним чином та подав до суду заяву про відзив на скаргу ОСОБА_1 .

При цьому, приватний виконавець зазначив, що він не заперечує проти відновлення виконавчого провадження проте, посилається на розсуд суду при розгляді даної скарги.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 450 ЦПК України скарга розглядається у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Враховуючи приписи ч. 1 ст. 450 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу без участі сторін, які не з`явилися до суду, за наявними у справі доказами.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 02 лютого 2016 року задоволено позов ПАТ «Дельта Банк», правонаступником якого є ТОВ «Вердикт Капітал», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Цим рішенням стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором, яка відповідно до наведених даних становить 1230125,11 грн., з яких: тіло кредиту - 649 314,24 грн.; відсотки - 580 810,87 грн.

На підставі вказаного заочного рішення 01 листопада 2017 року Шевченківським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 761/25484/15-ц.

Вказаний виконавчий лист був пред`явлений до виконання до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Жаботинського І.В.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Жаботинського І.В. від 19 червня 2018 року відкрито виконавче провадження, накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_1 , ВП №56636450.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 19 серпня 2019 року задоволено заяву ТОВ «Вердикт Капітал», замінено стягувача ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника - ТОВ «Вердикт Капітал» у виконавчому провадженні №56636450, що відкрите на підставі виконавчого листа, виданого Шевченківським районним судом м. Києва №761/24484/15-ц.

ОСОБА_1 подав заяву про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 лютого 2016 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 22 січня 2020 року задоволено заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення та скасовано заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 лютого 2016 року, на підставі якого було видано виконавчий лист.

28 жовтня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Жаботинським І.В. було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

ОСОБА_1 зазначив, що після скасування заочного рішення він підготував заяву про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з скасуванням рішення, на підставі якого видано виконавчий лист, та зняття арешту та всіх обмежень щодо його майна. Проте, 12 березня 2020 року приватний виконавець повідомив, що ним вже винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Разом із тим, відповідно до ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад:1) верховенства права;2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

За змістом ст. 18 Закону виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно зі ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ч. 2 вказаної статті визначено, що виконавець зобов`язаний:

1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;

3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;

4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;

5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Частиною 3 вказаної статті визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право:

1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону;

2) проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників;

3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну;

4) за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду;

5) безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх;

6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;

8) здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням;

9) використовувати за згодою власника приміщення для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника за їхньою згодою для перевезення майна;

10) звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення;

11) приймати рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень), за наявності письмової заяви стягувача;

12) звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання;

13) звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб;

14) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні.

У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу;

15) залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання;

16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом;

17) застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис;

18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження;

19) у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів;

20) залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб`єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача;

21) отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком;

22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Вимогами пункту 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу, зокрема, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

При цьому повернення виконавчого листа стягувачеві з підстав п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» можливе лише за умови вчинення виконавцем усіх дій, що передбачені Законом, направлених на виконання судового рішення.

В матеріалах скарги відсутні докази, що ОСОБА_1 отримував викликі та повідомлення від приватного виконавця Жаботинського І.В., відсутні докази, що йому було відомо про відкриті виконавчі провадження щодо нього. Скаржник зазначає, що у нього було наявне майно та грошові кошти. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, за яким було стягнуто заборгованість, ОСОБА_1 передав в заставу транспортний засіб марки Mitsubishi Pajero 3, 2007 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 . Вказаний транспортний засіб був за ним зареєстрований весь час, на нього можна було звернути стягнення. В суді у представника ОСОБА_1 з`ясовано, що виконавець не здійснював вихід за місцем проживання ОСОБА_1 .

В свою чергу, приватний виконавець Жаботинський І.В. не спростував наведених ОСОБА_1 обставин, не надав суду доказів на підтвердження повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження та вчинення всіх необхідних дій, передбачених ст. 18 Законом України «Про виконавче провадження» з метою виконання рішення.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 7 Постанови від 26.12.2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов`язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника.

Пунктом 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» передбачено, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПК. Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Усунути порушення та поновити порушене право стягувача можливо лише після відновлення виконавчого провадження за постановою виконавця, що можливо лише після скасування постанови про закінчення виконавчого провадження відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону.

З урахуванням викладеного, суд вважає обґрунтованими посилання боржника ОСОБА_1 на те, що у виконавця були відсутні підстави для винесення постанови від 28 жовтня 2019 року про повернення виконавчого документа стягувачеві відповідно п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Частиною 2 ст. 451 ЦПК України визначено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відтак, дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Жаботинського І.В. щодо винесення ним постанови від 28 жовтня 2019 року про повернення виконавчого документа стягувачеві у виконавчому провадженні № 56636450 є неправомірними, а вказана постанова підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 18, 76-82, 131, 259-261, 268, 352-355, 447-451 ЦПК України, Законом України Про виконавче провадження», суд, -

у х в а л и в :

скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Жаботинського Івана Володимировича, стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», про визнання дій неправомірними та скасування постанови - задовольнити.

Визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Жаботинського Івана Володимировича щодо винесення ним постанови від 28 жовтня 2019 року про повернення виконавчого документа стягувачеві у виконавчому провадженні №56636450 з примусового виконання виконавчого листа №761/25484/15-ц від 01.11.2017 на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

Скасувати постанову від 28 жовтня 2019 року про повернення виконавчого документа стягувачеві у виконавчому провадженні №56636450 з примусового виконання виконавчого листа №761/25484/15-ц від 01.11.2017 на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суду міста Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя :