У Х В А Л А

22 січня 2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого Ярмола О. Я.

при секретарі Кривенко О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 м. Біла Церква заяву Військової частини НОМЕР_1 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник, військова частина НОМЕР_1 , звернувся до суду з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, яка обґрунтована тим, що на позабалансовому рахунку військової частини НОМЕР_1 була облікована дебіторська заборгованість на суму 14178 грн., яка виникла у 2000 році. 02.02.2003 року приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Іванчишиною Л.Г. було вчинено виконавчий напис за реєстраційним номером в реєстрі № 1047 щодо стягнення боргу в сумі 4234 грн. з ОСОБА_1 на користь в/ч НОМЕР_1 . За наказом командира військової частини НОМЕР_1 дана заборгованість 08.02.2018 року була списана з обліку. В 2019 році за висновками проведення аудиту Центральним територіальним управлінням внутрішнього аудиту було встановлено, що таке списання дебіторської заборгованості являється безпідставним. Посилаючись на п.3.5 Порядку бухгалтерського обліку окремих активів та зобов`язань бюджетних установ № 372, заявник просить поновити пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого напису від 02.02.2003 року № 1047.

Представник заявника в судовому засіданні, згідно довіреності, підтримала заяву, вказавши, що причиною для поновлення строку для пред`явлення виконавчого напису є передчасне списання боргу. Представнику заявника невідомо чому не подавався протягом 17 років на виконання вказаний виконавчий напис.

ОСОБА_1 належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, заяв чи клопотань не подав.

Відповідно до ч. 3 ст. 433 ЦПК України неявка учасників справи не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Суд, з`ясувавши позицію заявника, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 02.02.2003 року приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області видано виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 у м.Біла Церква несплачену заборгованість на підставі Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за збиток, нанесений державі, затвердженого Указом Верховної Ради України № 243/95-ВР від 23.06.1995 року та згідно наказу командира в/ч НОМЕР_1 № 325 від 14.07.2000 року в розмірі 4178 грн. та витрати на здійснення виконавчого напису (а.с.4).

Як вбачається з копії витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 08.02.2018 року, наказано списати з бухгалтерського обліку частини відповідно до акту інвентаризації дебіторської або кредиторської заборгованості, дебіторську заборгованість в сумі 217235,59 грн., яка є безнадійною до стягнення (а.с.5).

17.12.2019 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 , наказано відновити дебіторську заборгованість на позабалансовому рахунку згідно за результатами фінансового аудиту та аудиту відповідності військової частини НОМЕР_1 за період з 01.04.2017 року по 30.09.2019 № 234/3/65/аз від 05.12.2019 у сумі 56457,14 грн., яка була списана як безнадійною, зокрема, в переліку боржників зазначений ОСОБА_1 4178 грн. (а.с.7).

Згідно приписів ч. 1, 2 ст. 91 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути пред`явлено до примусового виконання протягом одного року з моменту його вчинення. Поновлення пропущенного строку для пред`явлення виконавчого напису здійснюється відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до п. 9.2. ч. 9 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Мінюсту України від 22.02.2012 року № 296/5, виконавчий напис, за яким стягувачем або боржником є фізична особа, може бути пред`явлений до примусового виконання протягом року з моменту вчинення виконавчого напису. Поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого напису до виконання провадиться відповідно до вимог статті 23 Закону України „Про виконавче провадження і статті 371 (ст. 433)Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 N 1404-VIII від 02.06.2016 року стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Згідно зі ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суд, відповідно до ст.89 ЦПК України, дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у заяві доказів.

Поважність причин пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання є оціночною категорією і встановлюються у кожному конкретному випадку. Поважними можна визнати ті причини, які не залежали від волі стягувача.

Поважними причинами пропуску строку визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Відаповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Заява про поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого напису нотаріуса до виконання мотивована тим, що заборгованість, яка була стягнута з ОСОБА_1 згідно зазначеного виконавчого напису від 02.02.2003 року була списана з обліку наказом командира військової частини НОМЕР_1 , оскільки відповідно до п.3.5 Порядку бухгалтерського обліку окремих активів та зобов`язань бюджетних установ № 372 безнадійна дебіторська заборгованість обліковується на відповідному позабалансовому рахунку протягом трьох років з моменту списання для спостереження за можливістю її стягнення. Проте, у 2019 році за висновками аудиту встановлено, що списання дебіторської заборгованості даної особи є безпідставним. Іншого обґрунтування поважності причини пропуску вказаного строку представник заявника не зазначила. Представник заявника не володіє інформацією чому не подавався на виконання вказаний виконавчий напис раніше.

Практика Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі "Станков проти Болгарії" від 12 липня 2007 року).

Тобто встановлення та дотримання правил судової процедури, до якої відносяться строки вчинення процесуальних дій, не можуть вважатися порушеннями чи то перепонами у праві на справедливий суд.

З огляду наведеного, суд приходить до висновку про необґрунтованість заяви, оскільки доводи заявника (стягувача) про причини пропуску пред`явлення виконавчого напису до виконання не являються непереборними, та залежали від волі стягувача, жодних поважних причин пропуску такого строку не наведено, а тому не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 433 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити в поновленні строку для пред`явлення до виконання виконавчого напису від 02.02.2003 року № 1047, виданого приватним нотаріусом Білоцерківсьго нотаріального округу Київської області Іванчишиною Л.Г. про стягнення з військовослужбовця ОСОБА_1 боргу в сумі 4178 грн.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 15 днів з дня проголошення даної ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її постановлення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Білоцерківський міськрайонний суд.

СуддяО. Я. Ярмола