Ухвала

Іменем України

07 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 469/1408/15-ц

провадження № 61-17669ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Березанського районного суду Миколаївської області від 16 вересня 2020 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 28 жовтня 2020 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС», стягувач - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», боржники - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про заміну сторони виконавчого провадження,

ВСТАНОВИВ:

17 лютого 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» (далі - ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС») звернулося до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

Вказана заява мотивована тим, що рішенням Березанського районного суду Миколаївської області від 05 листопада 2009 року із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Відкритого акціонерного товариства «Кредитпромбанк» (далі - ВАТ «Кредитпромбанк») стягнуто заборгованість за кредитним договором у сумі 316 943,90 грн у солідарному порядку, на підставі якого 17 листопада 2009 року Березанським районним судом Миколаївської області видано виконавчий лист № 2-543.

26 червня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк» (далі - ПАТ «Кредитпромбанк») та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») укладений договір купівлі-продажу прав вимоги, за умовами якого до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги, зокрема за кредитним договором від 09 січня 2008 року № 23/010/07-G, укладеним між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 , поручителем є ОСОБА_2 .

Ухвалою Березанського районного суду Миколаївської області від 03 грудня 2015 року заяву ПАТ «Дельта Банк» задоволено. Замінено стягувача ПАТ «Кредитпромбанк» на правонаступника ПАТ «Дельта Банк» у виконавчому провадженні № 43864299 з примусового виконання виконавчого листа Березанського районного суду Миколаївської області від 17 листопада 2009 року у справі № 2-543 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Кредитпромбанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 316 943,90 грн.

15 листопада 2019 року між ПАТ «Дельта банк» та ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» укладений договір купівлі-продажу прав вимоги № 2083/К, за умовами якого до товариства перейшло у тому числі право вимоги за кредитним договором від 09 січня 2008 року № 23/010/07-G, укладеним між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 та договором поруки.

Посилаючись на наведені обставини, заявник просив суд замінити стягувача у цивільній справі № 2-543 із ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС».

Ухвалою Березанського районного суду Миколаївської області від 16 вересня 2020 року заяву ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» задоволено. Замінено первісного стягувача ПАТ «Дельта Банк» його правонаступником ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» у виконавчому провадженні у справі №2/543/2009 за позовом ВАТ «Кредитпромбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 23/010/07-Z.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 28 жовтня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Березанського районного суду Миколаївської області від 16 вересня 2020 року скасовано та ухвалено нове судове рішення.Заяву ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» про заміну сторони виконавчого провадження задоволено. Замінено стягувача ПАТ «Дельта Банк» його правонаступником ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» у виконавчому провадженні по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-543, виданого Березанським районним судом Миколаївської області 17 листопада 2009 року про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ВАТ «Кредитпромбанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 316 943,90 грн. у солідарному порядку.

25 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Березанського районного суду Миколаївської області від 16 вересня 2020 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 28 жовтня 2020 року, у якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви.

Перевіривши доводи касаційної скарги, оскаржувані судові рішення, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для відкриття касаційного провадження у цій справі.

Пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є очевидно необґрунтованою, правильне застосування судом норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Такого висновку суд дійшов з огляду на таке.

Судами встановлено, що 09 січня 2008 року між ВАТ «Кредитпромбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Кредитпромбанк») та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 23/010/07-G.

У забезпечення виконання вказаного кредитного договору того ж дня між ОСОБА_2 та ВАТ «Кредитпромбанк» укладений договір поруки № 23/010/2/07-G.

Рішенням Березанського районного суду Миколаївської області від 05 листопада 2009 року задоволено позов ВАТ «Кредитпромбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ВАТ «Кредитпромбанк» заборгованість за кредитним договором від 09 січня 2008 року № 23/010/07-G у сумі 316 943,90 грн у солідарному порядку.

Вказане рішення суду набрало законної сили 17 листопада 2009 року та на підставі якого Березанським районним судом Миколаївської області видано виконавчий лист № 2-543 про стягнення із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у солідарному порядку на користь ВАТ «Кредитпромбанк» заборгованості за кредитним договором у сумі 316 943,90 грн та який знаходиться на виконанні у Березанському відділі державної виконавчої служби.

Ухвалою Березанського районного суду Миколаївської області від 03 грудня 2015 року задоволено заяву ПАТ «Дельта Банк» про заміну сторони виконавчого провадження стягувача ПАТ «Кредитпромбанк» на правонаступника ПАТ «Дельта Банк» у виконавчому провадженні ВП №43864299 з примусового виконання виконавчого листа Березанського районного суду Миколаївської області у справі № 2-543.

15 листопада 2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» укладений договір купівлі-продажу прав вимоги № 2083/К, за умовами якого до ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» перейшло право вимоги, зокрема, за кредитним договором від 09 січня 2008 року № 23/010/07-G, укладеного між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 , а також за договором поруки від 09 січня 2008 року № 23/010/2/07-G, укладеного між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 .

Пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до частини першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження (у виконавчому листі) і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження (у виконавчому листі).

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження (у виконавчому листі) шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Вищевикладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження (у виконавчому листі), тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження (у виконавчому листі) її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження (у виконавчому листі) правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц (провадження № 61-26197св18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 201/8548/16-ц (провадження № 61-16059св18), від 15 серпня 2018 року у справі № 190/2119/14-ц (провадження № 61-20171св18), від 06 серпня 2020 року у справі № 2029/2-2180/11 (провадження № 61-4475св20).

Задовольняючи заяву ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС», суди попередніх інстанцій, встановивши, що ПАТ «Дельта Банк» передало свої права кредитора ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС»за договором купівлі-продажу прав вимоги, правильно застосували наведені вище норми матеріального права та дійшли обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для заміни стягувача у виконавчому провадженні.

Водночас, встановивши, що суд першої інстанції відмовив у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи з причин необхідності ознайомлення із матеріалами справи для здійснення представництва, у зв`язку із чим розгляд справи відбувся за відсутності боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , суд апеляційної інстанції обґрунтовано виходив із того, що такими діями суду фактично порушено принципи рівності та змагальності сторін, що є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування ухваленого у справі судового рішення, оскільки вони ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм матеріального права та зводяться до переоцінки встановлених судом обставин, що в силу вимог статті 400 ЦПК України виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції. Наведені у касаційних скаргах доводи були предметом дослідження у судах із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Таким чином, зі змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування апеляційним судом норм матеріального та процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, розгляд зазначеної скарги не має значення для формування єдиної правозастосовної практики, а наведені у ній доводи не дають підстав для висновку щодо незаконності та неправильності судового рішення.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Березанського районного суду Миколаївської області від 16 вересня 2020 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 28 жовтня 2020 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС», стягувач - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», боржники - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про заміну сторони виконавчого провадження відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак І. Ю. Гулейков Г. І. Усик