Справа № 569/3870/19
20 січня 2020 року м. Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області в складі:
головуючого судді - Кучиної Н.Г.
з участю: секретаря судового засідання Ющук О.С.,
представника позивача ОСОБА_1
представника відповідача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу № 569/3870/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення компенсації частки майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності,
Позивач ОСОБА_3 звернулася до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення компенсації частки майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності, просить суд, стягнути з відповідача ОСОБА_4 на її користь 93 870 ( дев`яносто три тисячі вісімсот сімдесят грн) грошової компенсації, як 1/2 частки вартості автомобілів марки " ВАЗ -2109" 1994 року випуску та " Сузукі- Свіфт", 2008 року випуску. Крім того, просить суд стягнути судові витрати пов`язані з розглядом даної справи.
Позовні вимоги обґрунтовані тими обставинами, що 03 вересня 2004 року між позивачем ОСОБА_4 та відповідачем ОСОБА_3 був зареєстрований шлюб.
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 30 червня 2017 року шлюб між ними було розірвано.

За час шлюбу сторонами у справі, спільно були придбані автомобілі: 28 листопада 2006 року - " ВАЗ -2109" 1994 року випуску та 31 липня 2012 року - " Сузукі- Свіфт", 2008 року випуску.

Позивачу стало відомо, що вищезазначені транспортні засоби без її згоди були відчужені відповідачем. Вважає, що відповідач зобов`язаний сплатити на її користь половину вартості проданих без її згоди автомобілів. В добровільному порядку останній відмовляється відшкодувати половину вартості, відтак вона звернулася до суду за захистом свого порушеного права. Просить позовні вимоги задоволити в повному обсязі.

Ухвалою Рівненського міського суду від 07 березня 2019 року по справі відкрито спрощене позовне провадження, з викликом сторін.

Ухвалою Рівненського міського суду від 02 квітня 2019 року було вжито заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на належне ОСОБА_4 нерухоме майно, а саме: на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 .

Відповідач у встановлені судом строки подав до суду відзив, вказавши, що позовні вимоги не визнає, обґрунтовуючи тим, що автомобіль " ВАЗ -2109" 1994 року випуску був відчужений ним за згодою позивачки в 2012 році для можливості придбання іншого, більш новішого автомобіля " Сузукі- Свіфт". В свою чергу, автомобіль " Сузукі- Свіфт" у вересні 2015 року був проданий за їх спільною згодою, для вкладення коштів з його продажу для придбання в 2016 році автомобілів Volkswagen Jetta, та SKODA FABIA. Тобто факт обізнаності позивача про продаж спірних автомобілів повністю доводиться систематичністю придбання ними інших автомобілів для потреб сім`ї і саме за кошти виручені з продажу спірних автомобілів, а відтак вважає, що законні підстави для стягнення з нього грошових коштів в рахунок компенсації частки вартості автомобілів відсутні. Просить суд в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

Представнк позивача в судовому засіданні позовні вимоги своєї довірительки підтримав та просить позов задоволити.

Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, вказавши, що його права та інтереси у справі буде представляти адвокат Шмайхель А.А.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, з підстав, викладених у відзиві.

Суд, заслухавши обґрунтування та заперечення сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до таких висновків.

Судом встановлено, що 03 вересня 2004 року між позивачкою ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_4 був зареєстрований шлюб.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 30 червня 2017 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було розірвано. Рішення суду набрало законної сили 11 липня 2017 року.

В судовому засіданні встановлено, що під час перебування у шлюбі сторонами спільно було придбано автомобілі, а саме: 28 листопада 2006 року -" ВАЗ -2109" 1994 року випуску та 31 липня 2012 року- "Сузукі- Свіфт", 2008 року випуску , що не заперечувалося сторонами по справі.

Згідно статті 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

У ст.372 ЦК України зазначено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Стаття 70 СК України, визначає, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Стаття 71 СК України визначено, що майно яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Згідно п. 30 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК.

Згідно із ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності.

На виконання вимог ухвали суду від 06 листопада 2019 року про витребування доказів регіональний сервісний центр МВС в Рівненській області надав суду інформацію № 31/17/5641-2488 від 03.12.2019 року, з якої вбачається, що 28.11.2006 року була здійснена реєстрація автомобіля " ВАЗ -2109" 1994 року випуску на ОСОБА_5 , який станом на день формування відповіді відчужений не був і належить ОСОБА_5 та 12.09.2015 року була проведена операція «Зняття з обліку для реалізації» транспортного засобу " Сузукі- Свіфт".

Так, факт придбання сторонами у справі за час шлюбу зазначених транспортних засобів повністю підтверджується довідкою Регіонального сервісного центру МВС в Рівненській області № 31/17/5641-2488 від 03.12.2019 р., а також не заперечується і представником відповідача.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні визнав той факт, що автомобілі " ВАЗ -2109" 1994 року випуску та " Сузукі- Свіфт", 2008 року були відчужені ОСОБА_4 . Письмової згоди на відчуження вказаних автомобілів ОСОБА_3 не надавала.

Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що спірні автомобілі "ВАЗ -2109" 1994 року випуску та "Сузукі- Свіфт", 2008 року випуску були відчужені ОСОБА_4 без письмової згоди ОСОБА_3 .

Судом не здобуто та стороною відповідача не доведено належними та допустимими доказами те, що кошти виручені з продажу спірних автомобілів " ВАЗ -2109" та " Сузукі- Свіфт" були витрачені для придбання інших автомобілів, що використовувалися в подальшому для потреб сім`ї.

Суд відхиляє покликання представника відповідача адвоката Шмайхеля А.А. на застосування до позову ОСОБА_3 позовну давність, з огляду на таке.

У частині другій статті 72 СК України та пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» визначено, що до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності.

Представник позивача в судовому засіданні вказав на те, що його довірителька дізналася про те, що автомобілі "ВАЗ -2109" 1994 року випуску та "Сузукі- Свіфт", 2008 року випуску відчужені відповідачем ОСОБА_4 під час розгляду цивільної справи № 569/11208/18 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності, яка надійшла до суду у 2018 році.

Крім того, згідно з довідкою Регіонального сервісного центру МВС в Рівненській області № 31/17/5641-2488 від 03.12.2019 р., яка знаходиться в матеріалах справи автомобіль " ВАЗ -2109" 1994 року випуску відчужений не був і належить ОСОБА_5 , що спростовує доводи відповідача, викладені у відзиві, про те, що автомобіль " ВАЗ -2109" 1994 року випуску був ним відчужений за згодою позивача в 2012 році для можливості придбання іншого новішого автомобіля "Сузукі- Свіфт", 2008 року випуску.

Так, суд вважає, що відповідач не довів належними та допустимим доказами, що продаж автомобілів "ВАЗ -2109" 1994 року випуску та "Сузукі- Свіфт", 2008 року випуску відчужено за згодою позивача.

Відтак, суд приходить до висновку, що позивач могла дізнатися про продаж автомобілів з цивільної справи № 569/11208/18 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності, яка надійшла до суду у 2018 році, а відтак позивач за захистом свого порушеного права звернулася з даним позовом в межах позовної давності.

Статтею 368 ЦК України визначено, що спільна сумісна власність двох і більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Субєктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сімї, є їхньою спільно сумісно власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі, що узгоджується з висновком Верховного Суду у справі № 726/2165/15-ц (постанова від 21.03.2018 р.).

Згідно правового висновку ВСУ викладеного в постанові від 12.10.2016 р. у справі № 6-1587цс16, за статтею 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

За нормами частини четвертої статті 203 ЦК України правочин має вчинятись у формі, встановленій законом.

Отже, згода одного з подружжя на відчуження цінного спільного сумісного майна має бути надана в письмовій формі.

Так, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 відчужив спірні транспортні засоби "ВАЗ -2109" 1994 року випуску та "Сузукі- Свіфт", 2008 року випуску під час перебування у шлюбі з позивачем ОСОБА_3 без її на те письмової згоди.

Позивачем ОСОБА_3 було подано до суду ряд доказів, серед яких було надано копію звіту №24/19 від 19.02.2019 року про оцінку автомобіля " ВАЗ -2109" 1994 року випуску та копію звіту № 25/19 від 20.02.2019 року про оцінку автомобіля "Сузукі- Свіфт", 2008 року випуску.

В судовому засіданні не встановлено та судом не здобуто, що відповідач та його представник не погоджувалися зі звітами про оцінку автомобілів " ВАЗ -2109" 1994 року випуску та " Сузукі- Свіфт", 2008 року випуску, а відтак суд бере до уваги вказані звіти при вирішенні справи по суті.

Визначаючись із розміром коштів, отриманих за продаж транспортних засобів, що належать сторонам на праві спільної сумісної власності, суд враховує положення ч. 1 ст. 70 СК України, відповідно до якої у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

В судовому засіданні не встановлено, а сторонами не надано доказів про наявну домовленість між ними щодо поділу коштів, отриманих від продажу транспортних засобів.

За наведеного суд приходить до висновку, що кошти, отримані від продажу транспортних засобів, ОСОБА_4 , відповідно до звітів №24/19 від 19.02.2019 року про оцінку автомобіля " ВАЗ -2109" 1994 року випуску та № 25/19 від 20.02.2019 року про оцінку автомобіля "Сузукі- Свіфт", 2008 року випуску, належать сторонам на праві спільної сумісної власності та є рівними і кожна зі сторін має рівні права на них.

Суд, враховуючи викладені обставини та пріоритет реального поділу грошових коштів, дійшов висновку, що у порядку поділу майна подружжя є доцільним поділити кошти, набуті сторонами за продаж автомобілів, які були придбані за час шлюбу, стягнувши з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 93 870 ( дев`яносто три тисячі вісімсот сімдесят грн) грошової компенсації, як 1/2 частки вартості автомобілів марки " ВАЗ -2109" 1994 року випуску та " Сузукі- Свіфт", 2008 року випуску.

Крім того, позивачем сплачено судовий збір у сумі 938,71 грн.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, із відповідача на користь позивача слід стягнути 938,71 грн.

Керуючись ст.ст.258,259,264,265,268,273,352,354 ЦПК України, суд, -

В И Р I Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про про стягнення компенсації частки майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності - задоволити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 93 870 ( дев`яносто три тисячі вісімсот сімдесят грн) грошової компенсації, як 1/2 частки вартості автомобілів марки " ВАЗ -2109" 1994 року випуску та " Сузукі- Свіфт", 2008 року випуску.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 938, 71 ( дев`ятсот тридцять вісім грн. 71 коп.) грн - сплаченого судового збору

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Рівненський міський суд або безпосередньо до Рівненського апеляційного суду в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач ОСОБА_3 , РНОКП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2

Відповідач - ОСОБА_4 , РНОКП НОМЕР_2 , АДРЕСА_3

Суддя Н.Г. Кучина