Провадження № 2/522/215/20
14 січня 2020 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси, у складі :
головуючого - судді Науменко А.В.,
за участю секретаря - Полегенького В.С.
розглянувши у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивач звернувся з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що ОСОБА_1 є власницею квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Договором купівлі-продажі нерухомого майна № Н/97-0242 від 07 квітня 1997 року. Позивач в період з 26 січня 1986 року по 06 грудня 1989 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 26.01.1986 року та Свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 06.12.1989 року. Після розлучення з ОСОБА_4 (першим чоловіком) позивач залишила прізвище ОСОБА_1 , яке зазначено Договорі купівлі-продажу. Проте, з 29.06.2005 року по теперішній час позивач перебуває у шлюбі з ОСОБА_6 та має прізвище ОСОБА_1 .
Відповідно змісту заяви про реєстрацію за місцем проживання № 75 від 09.02.2004 р. ОСОБА_2 (брат позивача) подав зазначену заяву про реєстрацію його за адресою: АДРЕСА_1 , проти якої позивач не заперечувала.
Згідно до Довідки з місця проживання про склад сім`ї і реєстрації № 626 від 22.06. 2015 р. виданої КП «ЖКС «Фонтанський» у квартирі позивача зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_9 (мати Позивача, яка померла 27.12.2018 р.) та ОСОБА_2 (брат озивача). ОСОБА_2 без поважних причин в зазначеному житловому примішенні більше 8 років не проживає, жодної участі в її утримані не приймає, його особистих речей в квартирі не має. Формальна реєстрація відповідача в квартирі призводить до значних затрат на оплату комунальних послуг. Місце перебування відповідача позивачу невідоме, у зв`язку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду. Також згідно заяви від 09.04.2015 року, яка була складена ОСОБА_9 (померлою матір`ю позивача), зазначене, що прописаний ОСОБА_2 не проживає з нею з 2010 року, що підтверджено підписами сусідів: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .
У судове засідання позивач не з`явився, був сповіщений про час та місце розгляду справи належним чином. Представник позивача - ОСОБА_13 надала заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності. Проти винесення заочного рішення не заперечувала.
У судове засідання не з`явився відповідач, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи відповідач не з`явився в судове засідання, не надав до суду відзиву на позов, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власницею квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Договором купівлі-продажі нерухомого майна № Н/97-0242 від 07 квітня 1997 року. Позивач в період з 26 січня 1986 року по 06 грудня 1989 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 26.01.1986 року та Свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 06.12.1989 року. Після розлучення з ОСОБА_4 (першим чоловіком) позивач залишила прізвище ОСОБА_1 , яке зазначено Договорі купівлі-продажу. Проте, з 29.06.2005 року по теперішній час позивач перебуває у шлюбі з ОСОБА_6 та має прізвище ОСОБА_1 .
Відповідно змісту заяви про реєстрацію за місцем проживання № 75 від 09.02.2004 р. ОСОБА_2 (брат позивача) подав зазначену заяву про реєстрацію його за адресою: АДРЕСА_1 , проти якої позивач не заперечувала.
Згідно до Довідки з місця проживання про склад сім`ї і реєстрації № 626 від 22.06. 2015 р. виданої КП «ЖКС «Фонтанський» у квартирі позивача зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_9 (мати Позивача, яка померла 27.12.2018 р.) та ОСОБА_2 (брат озивача). ОСОБА_2 без поважних причин в зазначеному житловому примішенні більше 8 років не проживає, жодної участі в її утримані не приймає, його особистих речей в квартирі не має. Формальна реєстрація відповідача в квартирі призводить до значних затрат на оплату комунальних послуг. Місце перебування відповідача позивачу невідоме, у зв`язку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду.
Також судом встановлено, що відповідно заяви від 09.04.2015 року, яка була складена ОСОБА_9 (померлою матір`ю позивача), зазначене, що прописаний ОСОБА_2 не проживає з нею з 2010 року, що підтверджено підписами сусідів: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .
Згідно акту про непроживання особи за місцем реєстрації від 14.01.2019 року складеного посадовою особою КП «ЖКС «Фонтанський» ОСОБА_14 у присутності мешканців будинку АДРЕСА_1 : ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 в якому вказано, що відповідач не проживає в квартирі АДРЕСА_1 з 2010 року. 22.08.2019 року посадовою КП «ЖКС «Фонтанський» ОСОБА_14 повторно у присутності мешканців будинку АДРЕСА_1 , які є сусідами відповідача: ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 складено Акт про непроживання особи за місцем реєстрації в якому вказано, що ОСОБА_2 не проживає в квартирі АДРЕСА_1 з 2010 року.
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що реєстрація і відсутність відповідача у квартирі позивачів створює їм перешкоди у здійсненні правомочностей власника майна. Відповідач відсутній за даним місцем реєстрації понад один рік, ніяких речей відповідача в квартирі не міститься.
Відповідний правовий висновок, викладено ВСУ у постанові від 15.05.2017 року по справі № 6-2931цс16.
Зважаючи на обставини справи, досліджені у судовому засіданні докази та системний аналіз положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позову щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.
Відповідно ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Згідно п. 26 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Згідно положень ст. 6 Закону «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» фізичні особи зобов`язані зареєструвати своє місце проживання.
Отже, враховуючи, що ОСОБА_2 не проживає у квартирі позивача більше 10-х років, речей відповідача в квартирі немає, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Оскільки питання щодо стягнення судових витрат позивачем не заявлялось, тому їх вирішення судом не здійснювалось.
Керуючись ст.ст. 2, 5, 10, 12, 43, 49, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст. 319,391ЦК України суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення виготовлений 21.01.2020 року.
Суддя А.В. Науменко