У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про відмову у відкритті провадженні по справі

11.12.2020 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Бедьо В.І. вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання нанесення моральної шкоди під час протиправних дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання нанесення моральної шкоди під час протиправних дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень та стягнення моральної шкоди.

Вивчивши зміст позовної заяви та додані до неї письмові докази, суддя приходить до наступного.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

З прохальної частини позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 ставить наступні вимоги:

-визнати нанесення моральної шкоди ОСОБА_1 внаслідок жорсткого поводження під час вчинення протиправних дій та бездіяльності посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

-стягнути із ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 100 000 моральної шкоди шляхом списання із казначейського рахунку Закарпатського обласного військового комісаріату.

Пунктом ч.ч. 1, 2 ст. 17 КАС України передбачено, що компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дії чи бездіяльності; юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних осіб чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що підставою звернення до суду з даним позовом ОСОБА_1 зазначає безпідставну відмову Закарпатського ОВК від 01.04.2020 року № 1937 у наданні позивачу довідки про розмір його грошового забезпечення. Вказану бездіяльність обласного військового комісаріату, як суб`єкта, наділеного владними повноваженнями, вважає умисною (жорстоким поводженням), «що спонукали позивача до моральних страждань».

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Неналежне виконання органами державної влади чи місцевого самоврядування своїх повноважень, що призвело до порушення прав людини, свідчить про невиконання державою в особі відповідного органу її головного обов`язку перед людиною - утверджувати та забезпечувати її права.

Статтею 56 Конституції України гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Вимога ефективності судового захисту перегукується з міжнародними зобов`язаннями України. Зокрема, стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" (заява N 40450/04, п. 64, від 15 жовтня 2009) Європейський суд з прав людини зазначив, що засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути "ефективним" як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося.

Отже, адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Сама лише констатація у судовому рішення порушення прав позивача не завжди може бути достатньою для того, щоб захист міг вважатися ефективним. Особливо якщо позивач вважає, що шкоду йому заподіяно.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України); приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (п. 4 ч. 2 ст. 23 ЦК України).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір.

У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам. При цьому, в силу ст. 1173 ЦК України шкода відшкодовується незалежно від вини відповідача - органу державної влади чи місцевого самоврядування, а протиправність його дій та рішень презюмується - обов`язок доказування їх правомірності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

З огляду на характер правовідносин між людиною і державою (в особі органу державної влади чи органу місцевого самоврядування), з метою забезпечення реального та ефективного захисту прав людини, у справах адміністративного судочинства саме на суб`єкта владних повноважень-відповідача покладається тягар спростування факту заподіяння моральної шкоди та доведення неадекватності (нерозумність, несправедливість) її розміру, визначеного позивачем.

З наданих позивачем письмових доказів вбачається, що Закарпатським окружним адміністративним судом рішенням від 08.10.2020 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови у підготовці та наданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 05.03.2019 року відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", із зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для обчислення та перерахунку основного розміру пенсії з 01.04.2019 року, зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 05.03.2019 року відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", статті 9 Закону України від 20.12.1991 року № 2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та х урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які виплачувалися перед звільненням з військової служби для проведення з 01.04.2019 року перерахунку основного розміру пенсії.

Суддя приходить до переконання, що оскільки вимоги позову про визнання нанесення моральної шкоди ОСОБА_1 внаслідок жорсткого поводження під час вчинення протиправних дій та бездіяльності посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнення із ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 100 000 моральної шкоди шляхом списання із казначейського рахунку ІНФОРМАЦІЯ_1 є безпосередньо пов`язані з бездіяльністю субєкта владних повноважень, тому повинні розглядатись за правилами адміністративного судочинста, зокрема і тоді, коли заявлені окремо від вимоги на бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Узагальнюючи вищевикладене суддя приходить до переконання, що вимоги про стягнення моральної шкоди звернені до суб`єкта владник повноважень і безпосередньо пов`язані із захистом прав позивача у сфері публічно-правових відносин, а тому мають розглядатися за правилами адміністративного судочинства.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, враховуючи суб`єктний склад учасників справи, характер правовідносин, що склались між ними, приходжу до висновку, що даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, та має бути вирішений адміністративним судом.

Таким чином, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

Керуючись п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України,

У Х В А Л И В:
Відмовити у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання нанесення моральної шкоди під час протиправних дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень та стягнення моральної шкоди.

Роз`яснити позивачу право на звернення до Закарпатського окружного адміністративного суду в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду В.І. Бедьо