Номер провадження: 22-ц/813/3440/20
Номер справи місцевого суду: 500/1080/19
Головуючий у першій інстанції Швець В. М.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Комлеої О.С.,

Цюри Т.В.,

за участю секретаря Ющак А.Ю.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у відсутності учасників справи,апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 12 липня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

встановив:

У лютому 2019 року позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з зазначеним позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання сина в розмірі 5 000 грн. щомісячно. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24.02.1994 р. між нею та відповідачем був укладений шлюб, від якого у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з нею та знаходяться на утриманні позивачки, а відповідач участі у вихованні дитини не приймає.

Відповідач у судове засідання не з`явився, заяв про відкладення справи або слухання справи за його відсутністю не направляв, тому суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України.

Заочним рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 12 липня 2019 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, було задоволено частково.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , зареєстрований 24.02.1994 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ізмаїльської міської ради народних депутатів Одеської області, актовий запис №109, розірвано.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 3 000 (три тисячі) гривень на місяць, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову 15.02.2019 р. і до досягнення сином повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування заочного рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 12 липня 2019 року, та просить постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 частково, стягнувши на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1059 грн. на місяць, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову 15.02.2019 року і до досягнення сином повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Вирішуючи питання про слухання справи у спрощеному позовному провадженні, у відсутності учасників справи, колегія суддів виходить із того, що учасники справи повідомлені про час і місце судового засідання, призначеного на 09.12.2020 року, на 16.00 год. (а.с. 166-169), у тому числі заявник апеляційної скарги ОСОБА_1 - через свого представника адвоката Міркуна С.М., як то передбачено ч.5 ст. 130 ЦПК України.

При цьому, колегія суддів враховує, що у відповідності до п.п. 1, 5 Розпорядження голови Одеського апеляційного суду № 12 від 16.10.2020 року, з наступними змінами (а.с. 174), тимчасово, на час установлення на території м. Одеси рівня епідемічної небезпеки «помаранчевий» або «червоний», зупинити розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судових процесів та припинити їх допуск до залів судових засідань.

Оскільки жоден із учасників даної цивільної справи не надав суду заяви про бажання прийняти участь у справі особисто, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим колегія суддів вирішила слухати справу за відсутності її учасників, на підставі наявних у справі доказів.

Враховуючи вищенаведене та у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

У зв`язку з цим, датою ухвалення цього судового рішення, яким є постанова суду, є 14.12.2020 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, відзив на неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, суд ухвалив заочне рішення на підставі ст. 280 ЦПК України, однак, не маючи на це права, оскільки матеріали справи не мають доказів належного повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання.

Поштові повідомлення, направлені за адресою реєстрації місця проживання відповідача ОСОБА_1 , тричі повернулась до суду з відмітками повернення: за збігом строку зберігання, що не свідчить про його належне повідомлення про дату, час і місце судового засідання (а.с.17-18, 34-35, 39-40).

Також є неналежним повідомленням відповідача у справі ОСОБА_1 оголошення про йо виклик до суду на 10.00 год. 12 липня 2019 року, так як викликалась особа 1977 року народження, в той час як відповідач є 1966 року народження, і крім того, у суду не було правових підстав для виклику ОСОБА_1 в судове засідання, оскільки він має реєстрацію свого постійного місця проживання (а.с.14, 41).

При цьому слід зазначити, що у відповідності до п.3 ч.3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обгрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Враховуючи, що у відповідності до п.1 ч.1 ст. 280 ЦПК України для ухвалення заочного рішення повідомлення відповідача про дату, час і місце розгляду справи є обов`язковим, та апелянт ОСОБА_1 обгрунтовує свою апеляційну скаргу в тому числі цими обставинами, колегія суддів вважає за необхідне оскаржуване заочне рішення суду скасувати та прийняти у справі постанову.

Так, що стосується вимог про розірвання шлюбу, колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Статтею 105 СК України передбачено, що шлюб може бути розірваний за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду.

Крім того, відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Ухвалюючи судове рішення про розірвання шлюбу, суд першої інстанції правомірно виходив із того, що сторони припинили подружні стосунки, проживають за різними адресами, спільного господарства не ведуть, дитина проживає з позивачкою, а тому є всі підстави для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу.

Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів, які позивачка просила стягнути з відповідача у розмірі 5000 грн. щомісячно, на утримання сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , то колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, в період шлюбу - ІНФОРМАЦІЯ_3 у сторін народився син ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 494 (а.с. 11).

У відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Матеріальне утримання дітей - це обов`язок батьків. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За змістом ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 Х11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає правом кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини.

Таким чином, діючим національним законодавством, а також міжнародним правом передбачено, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів, колегія суддів враховує норми ст. 182 СК України, а саме стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне забезпечення платника аліментів; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання рухомого майна; інші обставини. що мають істотне значення.

Так, у відповідності до листа Ізмаїльського управління Головного управління ДФС в Одеській області за №26629 від 15.05.2019 року інформації про доходи ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 року по 31.12.2018 року в ЦБД ДРФО немає (а.с.28-29).

Враховуючи викладені обставини в своїй сукупності, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення позову про частині стягнення аліментів, та стягнути їх на утримання сина ОСОБА_5 в розмірі по 1800 грн., щомісячно.

При цьому, доводи заявника апеляційної скарги про те, що він може платити аліменти в мінімальному розмірі, а саме у розмірі 1059 грн., є безпідставними, так як таким чином будуть порушені права малолітнього сина ОСОБА_5 , передбачені як нормами національного, так і нормами міжнародного законодавства стосовно права кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального її розвитку, а також на належне утримання з боку обох батьків, про що вказано вище.

Колегією суддів також враховано, що позивачка у справі ОСОБА_2 є інвалідом 2 групи безстроково (а.с.9), в той час як відповідач ОСОБА_1 є працездатним, віком 54 років, проживає в м. Ізмаїл Одеської області, а тому взмозі і зобов`язаний утримувати свого малолітнього сина ОСОБА_5 у розмірі, достатньому для його утримання, враховуючи також його утримання з боку позивачки у справі.

Також безпідставним є посилання заявника апеляційної скарги на те, що він утримує своїх батьків-пенсіонерів, так як останні на своє утримання від держави отримують державну пенсію.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги частково надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог, оскаржуваного судового рішення та доводів своєї апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвалене заочне рішення не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його частково спростовують, оскільки рішення ухвалено не у відповідності до вимог процесуального права і не у повній відповідності до вимог матеріального права.

У зв`язку з цим, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржуване заочне рішення суду скасувати і прийняти постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , зареєстрований 24.02.1994 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ізмаїльської міської ради народних депутатів Одеської області, актовий запис №109, розірвати.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1 800 грн. на місяць, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову 15.02.2019 р. і до досягнення сином повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Колегія суддів також вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п.2 ч. 1 ст. 376, ст.ст. 381 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 12 липня 2019 року скасувати та прийняти постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , зареєстрований 24.02.1994 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ізмаїльської міської ради народних депутатів Одеської області, актовий запис №109, розірвати.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІПН: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , ІПН: НОМЕР_2 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1 800 (одна тисяча вісімсот гривень) на місяць, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,починаючи від дня пред`явлення позову 15.02.2019 р. і до досягнення сином повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

О.С. Комлева

Т.В. Цюра