ПОСТАНОВА

Іменем України

15 січня 2020 року м. Кропивницький

справа № 404/8789/18

провадження № 22-ц/4809/76/20

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О.Л., Мурашка С.І.,

за участю секретаря судового засідання Деменко О.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за правилами спрощеного позовного провадження, апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 серпня 2019 року у складі судді Мохонько В.В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів з нього, як батька та стягнення аліментів з матері на утримання неповнолітньої дитини.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19 листопада 2005 року між ним та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований Кіровським відділом РАЦС Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис № 1032.

Під час спільного подружнього життя у сторін народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

18 березня 2011 року шлюб було розірвано рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда по справі № 2-1889/11.

Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 30 січня 2015 року з позивача стягнуто аліменти на утримання доньки на користь відповідача в розмірі ј частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23 грудня 2014 року по 16 березня 2028 року.

На час винесення рішення суду дочка ОСОБА_3 проживала разом з матір`ю, а з 21 вересня 2018 року вона проживає з ним та знаходиться на його повному утриманні узв`язку з тим, що відповідач мігрувала до іншої країни.

У зв`язку з наведеним просив суд припинити з нього стягнення на користь відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 23 грудня 2014 року до 16 березня 2028 року, які стягуються на підставі рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30.01.2015.

Виконавчий лист Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30.01.2015 по цивільній справі № 404/10678/14-ц, про стягнення з нього аліментів на користь відповідача на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , в розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу), починаючи з 21 вересня 2018 року до 16 березня 2028 року, визнати таким, що не підлягає виконанню, та стягнути з відповідача на його користь безпідставно одержані нею з 21 вересня 2018 року по 31 травня 2019 року за зазначеним виконавчим листом кошти в сумі 27939,67 грн.

Також, просив стягнути з відповідача аліменти на його користь на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Короткий зміст рішення суду

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 серпня 2019 року позов задоволено частково. Припинено стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 23 грудня 2014 року до 16 березня 2028 року, які стягуються на підставі рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30.01.2015 у цивільній справі №404/10678/14-ц, з дня набрання рішенням суду законної сили.

Виконавчий лист Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30.01.2015 по цивільній справі №404/10678/14-ц про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) позивача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 23 грудня 2014 року до 16 березня 2028 року, визнано таким, що не підлягає виконанню, з дня набрання рішенням суду законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини з усіх видів її заробітку (доходу) позивача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 18.12.2018 та продовжуючи до повноліття ОСОБА_3 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги позивача

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі позивач просив скасувати рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13.08.2019 в частині відмови у стягненні з відповідача на його користь безпідставно отриманих відповідачем аліментів, та в цій частині ухвалити нове рішення суду яким позов задовольнити, стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно одержані відповідачем кошти з 21 вересня 2018 року по 30 травня 2019 року за зазначеним виконавчим листом в сумі 27939,67 грн, в іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що з 21 вересня 2018 року, з моменту, з якого дитина почала проживати разом з ним та перебувати на його утриманні, відповідач безпідставно отримувала аліменти. Загалом сума, яка була безпідставно отримана відповідачкою становить 27939,67 грн.

На думку позивача, суд повинен в даному провадженні розглядати питання законності набуття відповідачем таких коштів, а тому розпорядження в подальшому такими коштами не повинно бути предметом дослідження в даній справі.

Приймаючи рішення в частинні відмови в задоволенні позову про стягнення на користь позивача з відповідача безпідставно набутих коштів, судом не враховано те, що фактично з вересня 2018 року та по день винесення рішення відповідач фактично ухилялася від виконання своїх прямих батьківських обов`язків в частинні утримання дитини, оскільки кошти які перераховувалися на карту Юніор № НОМЕР_1 відповідачем, належать саме позивачу. В свою чергу власні кошти відповідач не виділяла на утримання доньки, а тому дочка повністю знаходилася на його утриманні.

Вважає рішення у даній справі в частині відмови у стягненні з відповідача на користь позивача безпідставно отриманих відповідачем аліментів незаконним, що призвело до неправильного вирішення справи.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги відповідача

ОСОБА_2 , в апеляційній скарзі, зазначає, що у зв`язку з прийнятим рішенням вона не в змозі буде сплачувати аліменти в розмірі зазначеному судом, адже жодних власних доходів на даний час вона не має і можливості працювати не має, адже знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною.

Вказує, що судом при ухваленні рішення, не враховано її матеріальне становище та, що на її утриманні знаходиться малолітня донька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Вважає дане рішення суду таким, що підлягає скасуванню в частині стягнення з неї на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 та ухвалення в цій частині нового рішення про стягнення з неї на утримання дитини аліментів у твердій сумі - 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи

Відзивів на апеляційні скарги не надходило, що згідно вимог ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду оскарженого судового рішення.

Суд першої інстанції встановив такі обставини

З 19.11.2005 сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського МУЮ, актовий запис №1032, який було розірвано рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18.03.2011.

Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30.01.2015 стягнуто із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23 грудня 2014 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , змінила прізвище на ОСОБА_2 .

На виконання вказаного рішення суду Кіровським районним судом м. Кіровограда 30.01.2015 було видано виконавчий лист.

Проживання дитини з батьком за адресою: АДРЕСА_1 підтверджується довідкою КП «ЖЕО №3» від 26.10.2018.

Стягнуті з позивача аліменти на користь відповідача на утримання дочки ОСОБА_3 відповідач в період проживання її з батьком перераховує на особисту банківську картку дитини - Юніор № НОМЕР_1 , яка перебуває у розпорядженні позивача.

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 та апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягають.

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від неї.

За приписами ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України.

Аналіз вказаної норми права дає підстави для висновку, що кожен з батьків зобов`язаний брати участь в утриманні своїх дітей. Один з батьків, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний, зокрема, на підставі рішення суду, сплачувати аліменти на її утримання. Одержувачем таких аліментів, як правило, являється особа з якою проживає дитина (другий і батьків, опікун або піклувальник, тощо). Сплачені аліменти являються власністю дитини, але їх одержувач має право розпоряджатися ними виключно на потреби дитини і в її інтересах. При цьому платник аліментів зберігає право здійснювати контроль за цільовим використанням аліментів, що забезпечує дотримання найкращих інтересів дитини.

Нецільове використання одержувачем аліментів може мати наслідком зміну їх одержувача або зменшення розміру.

У справі, яка переглядається позивач обґрунтовував свої вимоги про стягнення суми аліментів через те, що сплачені ним кошти аліментів на потреби дитини були одержані матір`ю дитини - одержувачем аліментів в період часу коли дитина перебувала саме на його утриманні.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що вимоги позивача не можуть бути задоволені у зв`язку з тим, що сплачені ним аліменти були перерахованими одержувачем аліментів на банківську картку, відкриту на ім`я дитини, якою розпоряджався позивач, тобто були йому повернутими.

Разом з тим, зазначена судом обставина не може вважатися доведеною, ураховуючи, що позивач вважає зазначені кошти матеріальною допомогою відповідача, яка була перерахована нею на утримання дитини.

Крім того, такий висновок суду не узгоджується з положеннями ч. 1 ст. 179 СК України, оскільки одержані відповідачем кошти є власністю дитини і тому на ОСОБА_2 не може бути покладений обов`язок повернути їх саме позивачу.

Таким чином, у задоволенні позовної вимоги про стягнення безпідставно отриманих коштів має бути відмовлено із інших правових підстав.

Що стосується інших вимог, то суд визначив спосіб стягнення аліментів у частці ј доходу ОСОБА_2 з чим відповідач не згодна у зв`язку з перебуванням на її утримання малолітньої дитини від іншого шлюбу та відсутністю заробітку. В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції в цій частині та стягнути з неї аліменти у твердій сумі - 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно абз. 1 ч. 3 ст. 180 СК України (у редакції Закону № 2037-VIII від 17 травня 2017 року) за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Крім того, ч. 1 ст. 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Таким чином право вибору стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) платника або у твердій грошовій сумі належить їх одержувачу.

Оскільки позивач, з яким проживає дитина, просив суд стягнути з відповідача аліменти на її утримання у частці від доходу її матері, тому вимоги апеляційної скарги про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі від заробітку (доходу) відповідача задоволенню не підлягають.

Крім того, відповідач не надала доказів про те, що у неї перебуває на утриманні малолітня дитина від іншого шлюбу та про відсутність у неї доходів.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, шляхом зміни рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 серпня 2019 року в частині вирішення позовної вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно одержаних коштів, з викладенням мотивів підстав відмови у задоволенні зазначеної вимоги в редакції мотивувальної частини цієї постанови. Апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 376, 381-384, 390 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 серпня 2019 року змінити в частині вирішення позовної вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно одержаних коштів, виклавши мотиви підстав відмови у задоволенні зазначеної вимоги в редакції викладеній в мотивувальній частині цієї постанови.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 20 січня 2020 року.

Головуючий суддя А.М. Головань

Судді О.Л. Карпенко

С.І. Мурашко