Справа № 481/1279/19
Провадж.№ 2/481/7/2020
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
16.01.2020 року Новобузький районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді Вжещ С.І.,
при секретарі Юхименко Т.М.,
за участю представника позивача ОСОБА_1
представника третьої особи Бондаренко Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Новий Буг в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи, орган опіки та піклування Новобузької районної державної адміністрації Миколаївської області та Новобузький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, про позбавлення батьківських прав,
10.09.2019 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Новобузького районного суду з відповідним цивільним позовом до відповідачки ОСОБА_4 згідно з яким, посилаючись на ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків з виховання та утримання їх спільних малолітніх дітей, синів ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживають разом з ним, просив ухвалити судове рішення про позбавлення відповідачки батьківських прав відносно зазначених дітей, а також про стягнення з відповідачки на його користь аліментів на утримання дітей та понесені ним судові витрати у справі.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказав, що в шлюбі з відповідачкою ОСОБА_3 у них народилося згаданих вище двоє синів. Однак подружнє життя між ними не склалося, що стало наслідком розірвання їх шлюбу згідно рішення Новобузького районного суду від 17.04.2014 року.
Після розірвання шлюбу відповідачка залишила його з дітьми і стала проживати за іншою адресою, яка йому не відома. За час окремого проживання ОСОБА_3 , жодного разу так і не відвідувала своїх малолітніх дітей, не телефонувала їм, жодним чином не цікавилася їхнім станом здоров`я, розвитком, зважаючи на те, що діти часто хворіли. При цьому мати також не надавала жодної допомоги на утримання синів, яке повністю лягло на нього та його батьків.
Таким чином, зазначені обставини змусили його звернутися до суду з вказаним позовом.
19.09.2019 року за ухвалою суду зазначений позов залишено без руху.
08.10.2019 року на виконання ухвали суду про залишення позову без руху, позивачем, в тому числі, було подано позов у новій редакції, згідно якого він відмовився від вимог до відповідачки про стягнення з неї аліментів, оскільки за рішенням Новобузького районного суду від 11.07.2014 року з ОСОБА_3 вже присуджено до стягнення на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання цих дітей.
12.11.2019 року на адресу суду надійшов відзив на позов від третьої особи Новобузького РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області, згідно якого останній не заперечує проти задоволення позову. Вказав, що відповідачка ОСОБА_3 має заборгованість зі сплати аліментів на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей, яка станом на 01.11.2019 року складає 81 724,68 грн.
20.11.2019 року за ухвалою суду витребувано від органу опіки та піклування Новобузької РДА висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав стосовно її дітей ОСОБА_5 , 2008 р.н. та ОСОБА_6 , 2011 р.н.
Представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_1 під час судового розгляду справи, посилаючись на обставини викладені у позові, заявлені довірителем вимоги підтримав і просив їх задовольнити.
Представник третьої особи без самостійних вимог - органу опіки та піклування Новобузької РДА, ОСОБА_7 , підтримала висновок зазначеного органу щодо доцільності позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав стосовно її дітей ОСОБА_8 , 2008 р.н. та ОСОБА_9 , 2011 р.н., не заперечувала проти задоволення позову ОСОБА_2 , посилаючись на достатність для цього підстав.
Третя особа без самостійних вимог Новобузький РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області, явку свого представника у судове засідання не забезпечив, втім направив до суду заяву про можливість розгляду справи за відсутності представника відділу. Не заперечував проти задоволення позову ОСОБА_2 .
Вислухавши пояснення представника позивача та представника третьої особи, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, суд дійшов такого висновку.
В силу п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Судом встановлено, що сторони ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , згідно свідоцтв про народження (копії), серії НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 , є батьками двох малолітніх дітей: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.27, 28).
Згадані діти у сторін народилися в період їхнього шлюбу, який було розірвано за рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 17.04.2014 року (а.с.17).
Крім того матеріалами справи, а саме: довідкою Новополтавської ЗОШ від 19.08.2019 року (а.с. 20), актом обстеження матеріально побутових умов проживання та довідками Новополтавської сільської ради Новобузького району Миколаївської області від 16.08.2019 року (а.с.21, 22, 67) встановлено, що після розірвання шлюбу сторін, відповідачка ОСОБА_3 залишити позивача та спільних дітей на нього і вибула з с. Новополтавка Новобузького району Миколаївської області у невідому напрямку. Життям дітей не цікавиться, матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Малолітні ОСОБА_8 , 2008 р.н. та ОСОБА_9 , 2011 р.н. залишилися проживати з батьком, позивачем у справі, ОСОБА_2 , у родині його батьків ОСОБА_10 та ОСОБА_4 , у будинку, що розташований по АДРЕСА_1 і здебільшого знаходяться на їх утриманні та вихованні. Діти навчаються у Новополтавській ЗОШ у 6-му та відповідно 3-му класах. Для належного утримання дітей позивач ОСОБА_2 періодично виїжджає на заробітки за кордон.
ОСОБА_11 , як видно з довідки Новобузької ЦРЛ від 15.11.2019 року, потребує оперативного втручання через загострення пахової грижі (а.с.64)
Відповідачка, з часу відокремленого проживання від дітей, будь-якої матеріальної допомоги останнім не надавала, що стало наслідком ухвалення рішення Новобузького районного суду від 11.07.2014 року за відповідним позовом ОСОБА_2 , згідно з яким стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітніх синів: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менш 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, починаючи з 28 травня 2014 року і до повноліття дітей (а.с.29).
Станом на 01.11.2019 року, як видно з розрахунку, складеного державним виконавцем Новобузького РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області, заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_12 перед ОСОБА_2 становить 81 724,68 грн. На протязі усього періоду стягнення аліментів божником не внесено жодних сум в рахунок погашення вказаного боргу (а.с.55).
Зазначені обставини підтверджені також поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_13 .
Відповідно до висновку органу опіки та піклування Новобузької РДА від 18.02.2019 року, відповідачка ОСОБА_3 тривалий час зі своїми дітьми ОСОБА_8 , 2008 р.н. та ОСОБА_9 , 2011 р.н. не проживає, місце її фактичного перебування чи проживання не відоме. З 2013 року діти проживають разом з батьком та бабою у с. Новополтавка Новобузького району. Мати самоусунулася від виконання батьківських обов`язків. Не спілкується з дітьми, не цікавиться їхніми справами, успіхами у школі та здоров`ям, матеріальної допомоги не надає. Між матір`ю та її дітьми відсутній психологічний зв`язок, тому позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав стосовно малолітніх синів ОСОБА_5 , 2008 р.н. та ОСОБА_6 , 2011 р.н., є доцільним і буде відповідати інтересам дітей (а.с. 76).
Згідно ст. 3 Конвенції «Про права дитини» (ратифікованої ВР України №789-XII від 27.02.91р.). В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
З роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в п. 15, в абзаці 2 п. 16 Постанови № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вбачається, що розглядаючи справи даної категорії, судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.
Сукупність досліджених доказів вказує на те, що відповідачка ОСОБА_4 , яка являється матір`ю малолітніх ОСОБА_5 , 2008 р.н. та ОСОБА_6 , 2011 р.н., умисно самоусунулася від виховання своїх дітей та в порушення вимог ст.150 СК України протягом тривалого часу при наявності реальної можливості не проявляла щодо синів батьківського піклування, не вчиняла дій щодо участі у їх вихованні, утриманні, піклуванні про здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, що згідно вимог п.1, 2 ч.1 ст.164 СК України є підставами для задоволення позовних вимог про позбавлення відповідачки батьківських прав.
Крім того, суд вважає за необхідне пояснити відповідачці, що згідно ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. При вирішенні справи про поновлення батьківських прав одного з батьків суд бере до уваги думку другого з батьків, інших осіб, з ким проживає дитина.
Поновлення батьківських прав і повернення дитини батькам допускається тільки в тому випадку, якщо це відповідає інтересам дитини. Якщо поновлення в батьківських правах суперечить інтересам дитини, то суд має право з урахуванням думки дитини відмовити в задоволенні позову батьків про поновлення в батьківських правах.
На стягненні з відповідачів судових витрат, які позивач понесла у зв`язку з розглядом справи, остання не наполягала, а тому суд не вирішує питання про їх розподіл між сторонами.
Керуючись ст.ст. 258-259, 263-265, 268, 273, 280-284 ЦПК України суд,
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи, орган опіки та піклування Новобузької районної державної адміністрації Миколаївської області і Новобузький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, про позбавлення батьківських прав, задовольнити.
Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженку села Новополтавка Новобузького району Миколаївської області, батьківських прав щодо неповнолітніх синів ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця села Новополтавка Новобузького району Миколаївської області, та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця села Новополтавка Новобузького району Миколаївської області.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесені ним судові витрати в сумі 768 (сімсот шісдесят вісім) гривень 40 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте районним судом при поданні відповідачем письмової заяви про перегляд заочного рішення протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення .
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, заяви про перегляд заочного рішення, якщо апеляційну скаргу, заяву про перегляд заочного рішення не буде подано.
Позивач: ОСОБА_2 , код ІПН НОМЕР_3 , с. Новополтавка, Новобузький район, Миколаївської області.
Відповідач: ОСОБА_3 , код ІПН НОМЕР_4 , с. Новополтавка, Новобузький район, Миколаївської області.
Третя особа: орган опіки та піклування Новобузької районної державної адміністрації Миколаївської області, вул. Гребеннікова, 1, м. Новий Буг, Миколаївської області.
Третя особа: Новобузький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, вул. Героїв Небесної Сотні, 1 «А», м. Новий Буг, Миколаївської області.
Повний текст рішенням виготовлено 21.01.2020 року.
Суддя Вжещ С.І.