Справа № 204/8726/19
Провадження № 4-с/204/3/20
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Мащук В.Ю.

при секретарі Голушко В.В.

за участю представника заявника адвоката Залуського Р.В.,

за участю державного виконавця

Чечелівського відділу державної

виконавчої служби міста Дніпра

Головного територіального управління юстиції

у Дніпропетровській області Штефан С.О.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м.Дніпро справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Штефан Світлани Олександрівни, суд -

ВСТАНОВИВ:

11 грудня 2019 року до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшла скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Штефан Світлани Олександрівни, у якій скаржник просив:

- визнати неправомірною відмову державного виконавця Чечелівського ВДВС м. Дніпра ГТУ юстиції у Дніпропетровській області Штефан Світлани Олександрівни у скасуванні постанови про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 від 02.05.2018 року у виконавчому провадженні № 52112930;

- зобов`язати державного виконавця Чечелівського ВДВС м. Дніпра ГТУ юстиції у Дніпропетровській області Штефан Світлану Олександрівну скасувати постанову про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 від 02.05.2018 року у виконавчому провадженні № 52112930.

В обґрунтування поданої скарги заявник посилався на те, що у провадженні Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області знаходиться виконавче провадження № 52112930 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх доньок - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

02.05.2018 року державним виконавцем Штефан С.О. було винесено постанову про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами та постанову про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

11.10.2019 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ФІРМА «ВАСІЛ» було укладено трудовий договір, на підставі якого його було прийнято на посаду водія ТОВ «ФІРМА «ВАСІЛ». Наразі дана робота є його єдиним джерелом заробітку і доходу. До обов`язків ОСОБА_1 , як водія, входить перевезення керівництва, посадових осіб підприємства, їх супровід під час ділових зустрічей, доставка товарів, а також постійні поїздки за кордон з робочих питань.

28.11.2019 року директором ТОВ «ФІРМА» ВАСІЛ» видано наказ № 23 яким відряджено ОСОБА_1 до м. Ялта для вирішення організаційних питань щодо проведення у майбутньому спортивних змагань за підтримки ТОВ «ФІРМА «ВАСІЛ» з 15 січня 2020 року по 25 січня 2020 року.

Проте, враховуючи існуючу заборону у праві виїзду за межі України, ОСОБА_1 фактично позбавлений можливості виконувати свої посадові обов`язки водія, що в результаті може призвести до втрати єдиного джерела заробітку.

ОСОБА_1 частково виконує зобов`язання щодо сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей, що підтверджується платіжними дорученнями, з 16.11.2018 року по 13.09.2019 року ним сплачено 18092,4 грн.

Сукупна сума боргу щодо сплати аліментів становить більше 400 000 грн., і є занадто великою, щоб погасити її одразу. Для її погашення боржнику необхідно багато працювати та збільшувати свої прибутки. За загальним правилом, саме відрядження за кордон оплачуються роботодавцем найбільше, що дасть змогу пришвидшити процес погашення заборгованості зі сплати аліментів та можливість систематично сплачувати необхідну суму на утримання дітей.

У свою чергу втрата ОСОБА_1 роботи, у зв`язку із невиконанням посадових обов`язків, повністю унеможливить сплату аліментів на утримання неповнолітніх доньок ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і погашення заборгованості по аліментам, яка утворилась внаслідок його скрутного матеріального становища.

21.10.2019 року ОСОБА_1 звернувся з клопотанням до державного виконавця Штефан С.О. з проханням скасувати вищевказану заборону з посиланням на зазначені обставини. Однак, 22.11.2019 року отримав лист Чечелівського ВДВС м. Дніпра ГТУ юстиції у Дніпропетровській області № 2139 від 22.11.2019 року, яким було відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 в частині скасування постанови про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Разом з тим, за результатами розгляду клопотання державним виконавцем Чечелівського ВДВС м. Дніпра ГТУ юстиції у Дніпропетровській області Штефан С.О. було винесено постанову про скасування тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 22.11.2019 року.

Враховуючи, що ОСОБА_1 працює водієм у ТОВ «ФІРМА «ВАСІЛ», та якісне виконання ним своїх посадових обов`язків пов`язане з відрядженнями за кордон, від яких залежить розмір його заробітної плати та подальша сплата заборгованості по аліментам і сплата самих аліментів, заявник не погоджується з відмовою держаного виконавця скасувати постанову про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, у зв`язку з чим звернувся до суду зі скаргою.

В судовому засіданні представник заявника адвокат Залуський Р.В. скаргу підтримав в повному обсязі, просив суд її задовольнити, посилаючись на обставини, які в ній зазначені.

В судовому засіданні державний виконавець Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Штефан Світлана Олександрівна пояснила, що відповідно до ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» вона мала право виносити постанови про тимчасове обження у керуванні транспортними засобами та обмеження у виїзді за кордон. Розглянувши клопотання ОСОБА_1 нею було вирішено скасувати постанову про тимчосове обмеження у керуванні транспортними засобами, свої дії вважала правомірними, просила вирішити скаргу на розсуд суду.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши думку учасників справи, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що Красногвардійським районним судом м.Дніпропетровська 25 серпня 2016 року видано виконавчий лист № 204/2275/16-ц, відповідно до якого визнано та дозволено примусове виконання на території України рішення мирового судді судової дільниці № 153 району Хорошево-Мневніки м. Москви Російської Федерації від 22 грудня 2014 року стосовно стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 3 962 грн. 62 коп. та на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 3 962 грн. 62 коп. щомісячно до досягнення ними повноліття, починаючи з 18.04.2014 року (арк.с.49).

05 вересня 2019 року державним виконавцем Красногвардійської виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Вакарюк Т.М. відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 204/2275/16-ц, виданим 25.08.2016 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська (ВП № 52112930) (арк.с.50).

Відповідно до розрахунку заборгованості про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей згідно в/л № 204/2275/16 від 25.08.2016 року, станом на 01.01.2020 року заборгованість ОСОБА_1 становить 439564 грн. 71 коп. (арк.с.51).

Відповідно до постанови державного виконавця Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Штефан С.О. від 02 травня 2018 року тимчасово обмежено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі (арк.с.52).

Відповідно до постанови державного виконавця Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Штефан С.О. від 02 травня 2018 року тимчасово обмежено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі (арк.с.53).

21 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області з клопотанням про скасування постанови про тимчасову заборону у праві керування транспортним засобом та постанови про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України (арк.с.54-56).

Відповідно до постанови державного виконавця Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Штефан С.О. від 22 листопада 2019 року скасовано обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами, яке було встановлено (Постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 22.11.2019 року) (арк.с.57-58).

Відповідно до відповіді державного виконавця Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Штефан С.О., повідомлено ОСОБА_1 про відмову у скасуванні тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України (арк.с.59-60).

11 жовтня 2019 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Фірма «Васіл» та ОСОБА_1 укладено трудовий договір (арк.с.9-11).

Відповідно до наказу № 21-к від 11.10.2019 року ТОВ «Фірма «Васіл» переведено ОСОБА_1 на посаду водія з окладом згідно штатного розпису, звільнивши його із займаної посади директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Васіл» (арк.с.8).

Відповідно до Наказу № 23-К від 28.11.2019 року ТОВ «Фірма «Васіл» відряджено водія ОСОБА_1 у службове відрядження з 15 січня 2020 року по 25 січня 202 року (арк.с.38).

Відповідно до ч. 5 ст. 124, ч. 3 ст. 129 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України, а обов`язковість рішень суду визнається однією з основних засад судочинства.

Обов`язковість судових рішень гарантується згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: право на судовий захист було б примарним, якби правова система держави дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове судове рішення залишалося недіючим на шкоду одній зі сторін.

Відповідно до цього принципу постанова або ухвала суду, що набрали законної сили, є обов`язковими для всіх суб`єктів правовідносин, яких у той чи інший спосіб стосується судове рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ч. 5 ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження» боржник зобов`язаний:

1) утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення;

2) допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій;

3) за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України;

4) повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини;

5) своєчасно з`являтися на вимогу виконавця;

6) надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Згідно ч.1 ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом.

Згідно ч.4 ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця.

Відповідно до ч. 9 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: 1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а частиною 5 вказаної статті визначено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Отже, звертаючись до суду зі скаргою про скасування постанови державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, та посилаючись на їх протиправність, саме скаржник повинен надати суду належні докази на підтвердження протиправності таких постанов державного виконавця.

Як зазначено в оскаржуваній постанові державного виконавця, встановлено, що у ОСОБА_1 наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно з проведеним розрахунком складає 439564 грн. 71 коп., що перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці.

Відповідно до наданих суду платіжних доручень ОСОБА_1 здійснюються перерахування аліментів ОСОБА_2 , однак не в повному обсязі, у зв`язку з чим утворилась заборгованість (арк.с.21-30,39-43). При цьому, заявником не надано доказів поважності та об`єктивності причин не сплати ним аліментів, у повному обсязі, у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем.

Отже, станом на момент винесення державним виконавцем постанови від 02 травня 2018 року про встановлення щодо ОСОБА_1 тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон, сукупний розмір його заборгованості зі сплати аліментів перевищував суму відповідних платежів за чотири місяці, тому у державного виконавця були законні підстави для застосування щодо боржника відповідних обмежувальних заходів, що свідчить про законність оскаржуваної постанови.

На даний час, заборгованість зі сплати аліментів не погашена, державним виконавцем скасовано тимчасову заборону ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами на підставі того, що встановлення такого обмеження позбавляє боржника законного джерела для засобів існування, однак, суд вважає не доведеним в судовому засіданні порушення його прав та не можливість виконання ним професійних обов`язків, у зв`язку з винесенням постанови про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон, не доведено, в судовому засіданні також, твердження боржника, що від виконання ним посадових обов`язків, пов`язаних з відрядженням за кордон, залежить розмір його заробітної плати та подальша сплата заборгованості по аліментам. При цьому, за висновком суду, копія одного наказу про відрядження не може слугувати достовірним доказом даної обставини.

Таким чином, суд приходить до висновку, що державний виконавець діяв виключно в межах своїх повноважень та вимог ЗУ «Про виконавче провадження», вжив необхідних та передбачених Законом заходів щодо примусового виконання рішення, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчинив виконавчі дії, встановивши, що за боржником рахується заборгованість зі сплати аліментів на утримання дітей, розмір якої перевищує сукупну суму відповідних платежів за чотири місяці, а тому державний виконавець правомірно виніс постанову, яку оскаржує ОСОБА_1 , у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.124,129 Конституції України ст.ст. 13, 62, 64, 77-81, 89,257, 260, 353, 438, 447 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Штефан Світлани Олександрівни залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.Ю. Мащук