Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/1066/20

27 листопада 2020 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді - Грещука Р.П.,

секретаря - Нагорняк Г.М.,

з участю позивача - ОСОБА_1 ,

її представника, адвоката - Гандзюк І.Р.

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Надвірна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тисменичанської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

06.07.2020 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Тисменичанської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області про визнання права власності на спадкове майно.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 і після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1 , який належав останньому згідно свідоцтва про право власності, виданого на підставі рішення Надвірнянської районної ради № 88 від 13.06.1989 року. Рішення про реєстрацію права власності прийняте 15.07.1989 року, реєстровий запис №300, книга №1. Будівництво будинку в повному обсязі завершене в 1991 році. Зазначає, що заповіту батько не залишив. Вказує, що спадкоємцями ОСОБА_2 1 черги за законом була його дружина ОСОБА_3 та його діти: вона, сестра ОСОБА_4 та брат ОСОБА_5 . Їхня мати померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про права на будинок не заявляла, право на спадщину не оформляла. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 спадщину після смерті батьків не приймали та не оформляли. Вона постійно проживала та продовжує проживати в будинку АДРЕСА_1 і після смерті батька вступила в управління та володіння спадковим майном. Оскільки батько проживав та помер в с. Велике Болото Новосанжарського району Полтавської області, вона звернулася до державного нотаріуса Новосаджарської нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Однак, державний нотаріус Новосаджарської нотаріальної контори Уманець М.В. 11.12.2017 року виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії в зв`язку з відсутністю в неї правовстановлюючих документів на будинок та у зв`язку з пропущенням терміну для прийняття спадщини. Згідно довідок Тисменичанської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області від 09.06.2020 року №527 та №528 вона дійсно, після смерті батька вступила в управління спадковим майном, постійно проживає в будинку та згідно записів в погосподарській книзі №9 за нею закріплено особовий рахунок ПГО 795_1, земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, погосподарських будівель та споруд площею 0,2500 га перебуває в користуванні. На її замовлення 15.06.2020 року ОКП «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації» виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , згідно якого роки побудови житлового будинку та господарських споруд 1971-1991 роки.

Просить суд, ухвалити рішення, яким визнати за нею, право власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник, адвокат Гандзюк І.Р. позов підтримали повністю з підстав, викладених в позовній заяві, який просили задоволити.

Представник відповідача - Тисменичанської сільської ради, Надвірнянського району, Івано-Франківської області в судове засідання не прибув, натомість за підписом сільського голови Баланюка С.І. на адресу суду поступила заява, в якій просять справу слухати у відсутності їхнього представника. Позовну заяву визнають в повному обсязі і не заперечують щодо визнання права власності на спадкове майно.

Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст.80,81 ЦПК України, і які сторони вважають достатніми для обгрунтування і заперечення своїх позовних вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи, та, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи, прийшов до висновку про можливість задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Цуцилів, Надвірнянського району, Івано-Франківської області і її батьками були ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що стверджується свідоцтвом про народження останньої, копія якого долучена до матеріалів справи (а.с.5).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , що стверджується свідоцтвом про його смерть (а.с.6).

Згідно довідки виконавчого комітету Малоперещепинської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області №2226 від 06.09.2017 року ОСОБА_2 був зареєстрований та проживав у с. Велике Болото Новосанжарського району Полтавської області з 12.02.1993 року до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с.11).

Як з`ясовано судом, батько позивача не склав заповіту щодо розпорядження майном на випадок смерті. Його спадкоємцями 1 черги за законом була дружина ОСОБА_3 , та діти: позивач ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Мати позивача ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про право на будинок не заявляла, право на спадщину не оформляла.

Після смерті батька позивача ОСОБА_2 відкрилася спадщина на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Як засвідчує виписка з погосподарської книги №527 від 09.06.2020 року, видана Тисменичанською сільською радою, Надвірнянського району, Івано-Франківської області позивач ОСОБА_1 є користувачем житлового будинку, який побудований в 1991 році та знаходиться за адресою по АДРЕСА_1 , та за нею закріплено особовий рахунок ПГО795_1 в погосподарській книзі №9. Земельна ділянка площею 0.2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд знаходиться у користуванні ( а.с.12).

Згідно довідки Тисменичанської сільської ради, Надвірнянського району, Івано-Франківської області №528 від 09.06.2020 року позивач ОСОБА_1 постійно проживала в будинку по АДРЕСА_1 , після смерті батька, остання вступила в управління майном ( а.с.13).

В судовому засіданні встановлено, що оскільки батько позивача проживав в с. Велике Болото Новосанжарського району, Полтавської області, остання звернулася до державного нотаріуса Новосанжарської нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Однак, державний нотаріус Новосанжарської нотаріальної контори Уманець М.В. 11.12.2017 року виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії в зв`язку з відсутністю у позивача правовстановлюючих документів на будинок та у зв`язку з пропущенням терміну для прийняття спадщини (а.с.14).

15.06.2020 року ОКП «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації» було виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 (а.с.7-10).

Довідка ОКП «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації» від 15.06.2020 року №206 засвідчує, згідно архівних даних 15.07.1989 року за головою колгоспного двору ОСОБА_2 було зареєстровано право власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 . Підстава для реєстрації права власності - свідоцтво про право власності на житловий будинок від 15.07.1989 року видане згідно рішення Надвірнянської районної ради №88 від 13.06.1989 року. Рішення про реєстрацію права власності прийняте 15.07.1989 року, реєстровий запис №300, книга, №1. Переходів права власності на даний об`єкт в ОКП «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації» не реєструвалось (а.с.15).

У відповідності до ч.1 ст.1258 ЦК України, ОСОБА_1 має право прийняти спадщину після смерті свого батька в порядку спадкування за законом. Однак, в зв`язку з відсутністю документів про первинну реєстрацію домоволодіння на ім`я спадкодавця позивач не може одержати свідоцтво про право власності на спадкове майно та змушена звернутися до суду з цього приводу.

Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Відповідно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо, він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Відповідно до п. 49 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року №868, документом, що відповідно засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 05.08.1992 року є технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна.

Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

За таких обставин позов підлягає до задоволення, так як інших спадкоємців на вказане спадкове домоволодіння немає, спору про спадкове майно немає, позивач ОСОБА_1 може бути власником домоволодіння, а згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, є всі правові підстави для визнання права власності за ОСОБА_1 на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі ст.ст.328, 392,1222,1268 ЦК України, ст.549 ЦК УРСР 1963 року, та керуючись ст.258, ч.6 ст.259, ст.263, ст.265, ч.1 ст.268, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , жителькою АДРЕСА_1 , право власності на спадкове майно, а саме: на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , і складається з житлового будинку «А», загальною площею 108,2 м.кв., житловою площею 46, 7 м.кв.; господарських будівель та споруд, а саме: сараю «Б» загальною площею 26,8 м.кв., сараю «В» загальною площею 25,0 м.кв., вбиральні «Г» 1,0 м.кв., колодязю питного «N2» 3,0 м.п., воріт з хвірткою «N3» 7,9 м.кв., огорожі «N4» 8.6 м.кв., огорожі «N5» 30,7 м.кв., огорожі «N6» 197,0 м.кв., інвентаризаційною вартістю 278991 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя Грещук Р.П.

Повний текст рішення

виготовлено 14.12.2020 року.