Справа №642/744/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2020 року Ленінський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого - судді Проценко Л.Г.,

за участю секретаря Канаєвої К.М.,

представників позивача Коробченко М.Ю., Дерев`янко О.Ю.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

у с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості, в якому зазначив, що 18.04.2014р. уклав із відповідачем кредитний договір за яким відповідач отримав кредит у розмірі 4400,00 грн. Відповідач неналежним чином виконував обов`язки за кредитним договором, внаслідок чого в нього виникла заборгованість, яка станом на 21.01.2018р. становить 12326,43 грн. та складається з 2576,43 грн. заборгованості за тілом, 2896,53 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 5790,31 грн. пені, 500,00 грн. фіксованого штрафу, 563,16 грн. процентної складової штрафу.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 27 квітня 2018 року позовну заяву було задоволено.

Ухвалою суду від 20.11.2018р. заочне рішення було скасоване та справу призначено до розгляду в загальному порядку.

ОСОБА_1 05.03.2019р. подав заяву пр застосування строків позовної давності. (а.с. 4 том 2)

06.05.2019р. ОСОБА_1 подав письмової пояснення, в яких зазначив, що анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг була підписана ним 18.04.2014р., не містить в собі посилань на істотні умови договору, такі як розмір кредитного ліміту, відсотків, строк кредитування, а тому такий кредитний договір є нікчемним відповідно до ст.1055 ЦК України, навіть якщо кредитні кошти були отримані від банку і відбулося їх повернення. Умови і правила банку він не підписував. Анкета-заява не містить посилань на отримання ним кредитних карток. Розмір відсотків і штрафні санкції письмово між позивачем та відповідачем не були погоджені. Термін дії картки НОМЕР_2 закінчився 31.03.2019р. та лише з цієї дати позивач має право на позов у разі наявності заборгованості. Заборгованість за тілом кредиту в розмірі 2576,43 грн. створена штучно і туди до фактичних витрат влючені проценти або штрафи чи інші нарахування. Так, з поданих позивачем виписок руху коштів по рахункам відповідача вбачається, що станом на 19.12.2015р. відповідач не мав заборгованості, і після цього йдуть витрати 44,96грн.+83,96грн.+59,5грн.+402,11грн.+122,05грн.=712,29 грн. станом на 31.12.2015р. Далі, 01.01.2016р. витрати склали 63,85грн., але кінцева сума заборгованості зазначена 810,52 грн. (810,52грн.-712,29=98,23грн.) Таким чином, до заборгованості додано не 63,85 грн., а 98,23, зайвих 34,38 грн. Вказані 34,38 грн. за датою 01.01.2016р. про деталі операції зазначено «списання процентів за використання кредитного ліміту за ставкою 3,6 процентів нарахована 34,38грн.». Таким чином, банк у виписці з рахунку, безпідставно додає до тіла кредиту проценти, пеню і штрафні санкції. Сума, що рахувалася заборгованістю станом на 26.11.2015р. в розмірі 2377,98грн. погашена станом на 19.12.2015р. Окрім того в тіло кредиту безпідставно нараховано комісію в сумі 66,00 грн. та страховий платіж 100 грн. (а.с. 27-31 том 2)

Позивач 30.05.2019р. подав відповідь на дані пояснення, в якій зазначив, що укладений з відповідачем договір із суттєвими умовами є узгодженими та порядок укладення і його форма відповідають вимогам ч.1 ст.509, ч.2 ст.639, ст.634, ст.207 ЦК України, за положеннями яких, договір може складатися з декількох документів, і, підписуючи анкету-заяву, в порядку договору приєднання, відповідач висловив згоду з Умовами та правилами надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача www.privatbank.ua, в тому числі й з умовами та правилами обслуговування по платіжним карткам, а також з тарифами банку, які разом з анкетою-заявою складають кредитний договір і зміст кредитного документу в даному випадку зафіксовано в декількох документах. Відповідачу було відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 до договору від 18.04.2014р., до якого підв`язана карта НОМЕР_2 . Закон України «Про захист прав споживачів не поширюється на спірні правовідносини, оскільки відповідачу не видавався споживчий кредит, а гроші були надані у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач був ознайомлений з усіма умовами та правилами кредитного договору, про що свідчить його підпис в анкеті-заяві. В довідці про умови кредитовуавння з використанням кредитки «Універсальна 55 днів пільгового періоду» зазначено, що відповідачу встановлено поточну ставку у розмірі 3,6% (43,2%) на рік, вказано розмір комісій та штрафів. Окрім того, ці умови та правила є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях банку та на офіційному сайті банку. До суду було надано виписку з карткового рахунку, де чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже отримував кредитку «універсальна», без якої здійснення таких операцій є неможливим. Надана до суду виписка по картковому рахунку містить вичерпну інформацію про рух коштів відповідача, і відповідачем цей розрахунок не спростований, контрразрахунок не наданий, судово-економічна експертиза не призначалася. Із виписки вбачається, що відповідач знімав грошові кошти, потім частково погашав заборгованість і знов користувався кредитом. Окрім того, 01.07.2016р. банк та відповідач уклали договір добровільного страхування від нещасних випадків №No HALQNS-16614X3, предметом цього договору були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з життя, здоров`ям та працездатністю застрахованої особи, і за цим договором страхувальник здійснював регулярний щомісячний платіж в розмірі 20 грн.; ці платежі відображені в виписці по рахунку «щомісячний платіж за страховку «захист кожен день». (а.с. 36-41 том 2)

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Додатково до письмових пояснень зазначив, що відповідач був достовірно обізнаний щодо усіх суттєвих умов кредитного договору, і зобов`язаний повернути не тільки тіло кредиту а й проценти та штрафні санкції. Рух коштів позивача - його витрати та поповнення кредитної картки відображені в наданій до суду виписці з карткового рахунку відповідача. Заборгованість з тіла кредиту включає до себе лише витрати відповідача на розрахунки в побуті та зняття готівкових коштів. Розмір заборгованості з тіла кредиту можна перевірити, якщо скласти усі записи щодо витрат відповідача та поповнень кредитної карти, а потім відняти від витрат поповнення, що дасть суму боргу 2576,43 грн. Представник відповідача невірно читає виписку і невірно трактує в ній записи, а також не надає свій розрахунок витрат та поповнень кредитної карти, а тому не може стверджувати, що тіло кредиту погашене, і що до тіла кредиту включені проценти чи інші нарахування.

Представник відповідача підтримала доводи, викладені в письмових запереченнях на позов та наполягала, що до розміру тіла кредиту банк неправомірно включив проценти. Разом із цим, свого розрахунку не надала та посилалася на приклад нарахувань, про який зазначено в письмових запереченнях. Щодо стягнення процентів та штрафу - заперечувала, посилаючись на те, що такі умови договору не були підписані відповідачем та просила застосувати правову позицію, викладену в пленумі, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року.

Відповідач проти позову заперечував та підтримав думку свого представника.

Суд, вислухавши представників позивача та відповідача, а також самого відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

18.04.2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Анкета не містить відмітки про тип кредитної карти, яку бажав отримати позичальник, а також не містить розмір кредитного ліміту, процентів за користування кредитом, та розміру і випадків застосування штрафів і пені. В анкеті зазначено, що договір між позичальником та банком складається з заяви, пам`ятки клієнта, Умов та правил надання банківських послуг, а також тарифів. (а.с. 10 том1)

Згідно до витягу з тарифів обслуговування кредитних карт, кредитування з використанням кредитки «універсальна 55 днів пільгового періоду», базова відсоткова ставка в місяць (нараховується на залишок заборгованості) 2,5%, обов`язковий щомісячний платіж - 7% від заборгованості; пеня нараховується за формулою базова процентна ставка по договору поділити на 30 (нараховується за кожен день прострочки кредиту) додати 1% від заборгованості але не менше 30 грн. на місяць (нараховується один раз на місяць). Дана довідка не містить дати, а також підпису позичальника. (а.с. 11 том 1)

За розрахунком позивача, заборгованість відповідача ОСОБА_1 станом на 21.01.2018р. становить 12326,43 грн. та складається з 2576,43 грн. заборгованості за тілом, 2896,53 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 5790,31 грн. пені, 500,00 грн. фіксованого штрафу, 563,16 грн. процентної складової штрафу. (а.с. 8-9 том 1)

Разом із цим, позивачем додано виписку з банківського рахунку ОСОБА_1 за період з 01.08.2015р. по 21.01.2018р. яка містить значення: «всього приход 13582,90 грн.» та «всього витрати по картці 16159,33 грн.», «всього витрати 24312,77грн.» а також «баланс на кінець періоду -10729,87 грн.» (а.с. 11-22 том 2)

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Як підтверджується матеріалами справи, банк надавши відповідачу кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку і відповідач використовував ці кошти, а також вносив поповнення кредитної картки, що підтверджується випискою з карткового рахунку ОСОБА_1 (а.с. 11-18 том 2).

Позивач з посиланням на положення ч. 1 ст. 634 ЦК України зазначає, що сторони керувалися при укладенні договору даною нормою, яка передбачає, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. (зворотній бік а.с. 6)

З цього приводу суд вказує таке.

Велика Палата Верховного Суду (постанова від 03 липня 2019 року, справа №342/180/17, провадження № 14-131цс19) дійшла висновку, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

С уд не приймає в якості належного доказу витягу з тарифів обслуговування кредитних карт та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку з поміткою «ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/» в зв`язку з наступним.

Витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин та не містять підпису позичальника про ознайомлення з ними під час укладення кредитного договору.

З урахуванням позиції Великої Палати Верховного Суду, яка висвітлена у постанові від 03.07.2019р. у справі №342/180/17 та стосується необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк, а тому Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи без підпису відповідача - не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 18.04.2014р. шляхом підписання заяви-анкети.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

При цьому, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У заяві-анкеті позичальника від 18.04.2014р. процентна ставка не зазначена, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

За таких обставин, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Наведене вище узгоджується із правовими висновками Великої Палати Верховного Суду під час розгляду справи №342/180/17, провадження № 14-131цс19, висловленими в постанові від 03 липня 2019 року.

При цьому, згідно з частиною 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечення.

Крім того, суд вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

При цьому, суд зазначає, що отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку в повному обсязі АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а згідно частини другої статті 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому Банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Що стосується розрахунку тіла кредиту та заперечень відповідача щодо цього розрахунку, судом встановлене наступне. У виписці з карткового рахунку ОСОБА_1 за період з 01.08.2015р. по 21.01.2018р. є колонки «сума в валюті операції» та «сума в валюті карти» які відображають: як побутові розрахунки відповідача та зняття ним готівкових коштів, так і поповнення картки. Колонка «деталі операції» відображає яка саме операція проводилася. Таким чином, саме за цими трьома колонками, можливо достовірно встановити які кошти були використані в якості тіла кредиту та який борг з тіла кредиту залишився. Представником відповідача в якості доказів невірності розрахунку тіла кредиту наводиться приклад щодо операції з розрахунку за 01.01.2016р., де вона вказувала що до боргу в розмірі 712,29 грн. було додано розрахунок за 01.01.2016р. 63,85 грн., але при цьому в колонці «залишок після операції» зазначено суму 810,52 грн., що є більшою на 34,38 грн. Представником позивача було вказано, що нарахування в колонці «залишок після операції» містить в тому числі й нарахування відсотків і за 01.01.2016р. дійсно було списано відсотки в розмірі 34,38 грн., але це нарахування не входить до розміру тіла кредиту та витрат відповідача, а значиться в балансі в колонці «Залишок після операції». Такі пояснення підтверджуються відомостями з виписки з карткового рахунку на аркушах справи 12 та 18 тому 2.

Відповідачем та його представником не було подано до суду власного розрахунку усіх витрат відповідача по кредитній картці та усіх її поповнень, а в запереченнях надано лише вільну трактовку відомостей з різних колонок з виписки з карткового рахунку ОСОБА_1 . Окрім того, відповідачем та його представником не заявлялося клопотань про призначення економічної експертизи та не надавалося до суду висновків відповідного спеціаліста з приводу розрахунку заборгованості.

За таких обставин, суд вважає доведеними посилання позивача на те, що загальний розмір витрат ОСОБА_1 склав 16159,33 грн., а сукупна сума поповнень карти склала 13582,90 грн. Такі нарахування підтверджуються відомостями з колонок «сума в валюті операції» та «сума в валюті карти» в виписці з карткового рахунку на аркушах справи 11-18 тому 2.

Різниця між 16159,33 грн. та 13582,90 грн. складає 2576,43 грн., що відповідає вказаній у позові заборгованості з тіла кредиту.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за тілом кредиту у розмірі 2576,43 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог необхідно відмовити.

Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення статті 141 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Так, суму задоволених вимог 2576,33 грн. необхідно помножити на суму сплаченого судового збору 1762,00 грн. та поділити на суму первісних вимог 12326,43 грн., що дорівнюватиме 577,28 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 1,3, 207, 509, 526, 549, 551, 625, 526, 626, 628, 633, 634, 1048, 1050, 1054, 1055, 1056-1ЦК України, ст.ст. 1-13, 76- 83, 141, 247, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд -

вирішив :

Позов Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» (, 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд.50) заборгованість за договором про надання кредиту у розмірі 2576 (дві тисячі п`ятсот сімдесят шість) грн. 33 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» (, 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд.50) понесені судові витрати у розмірі 577 (п`ятсот сімдесят сім) грн. 28 коп.

В задоволенні іншої частини вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцяти денний строк з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 21.01.2020р.

Суддя Л.Г. Проценко