Справа №442/7279/19
Провадження №2/442/176/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2020 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі: головуючого судді Медведика Л.О.,

за участю секретаря Чолавін Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дрогобич цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 48751,79 грн. та судові витрати.

Вказує на те, що вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі від якого у них є син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області було присуджено стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше як Ѕ неоподаткованого мінімуму доходів громадян на кожну дитину щомісячно, починаючи з 03.02.2003 року і до досягнення дитиною повноліття.

Аліменти, які фактично сплачуються відповідачем, є недостатніми для забезпечення належного розвитку дитини. На даний час син навчається на другому курсі Інституту фізичної культури і здоров`я Дрогобицького державного педагогічного університету імені Івана Франка. Зазначає, що для належного виховання та фізичного розвитку їхній син з 2008 року займається спортом у Федерації ушу Львівської області, систематично бере участь спортивних українських та міжнародних турнірах та здобуває великі досягнення. Такий розвиток дитини потребує значних витрат на повноцінне харчування, придбання спортивного інвентарю, канцелярських товарів, транспортних витрат, витрат на оздоровлення та придбання інших промислових товарів. Їхній син їздив на турніри в Німеччину у 2011 році та в Грецію 2019 році.

Оскільки у сина було виявлено погіршення зору, він систематично з 2016 року проходив курси медичних вправ для покращення зору в Кабінеті охорони зору дитини.

Усі здійснені витрати документально підтверджені чеками, квитками та квитанціями. Стверджує, що усі ці витрати понесені нею особисто, а відповідач жодної участі у додаткових витратах на дитину не бере, хоча має такі можливості. З 2007 року він є керівником ПП «Інноваційна торгово-консультаційна група», володіє транспортним засобом та здійснює послуги таксі, надає правову допомогу у сфері юриспруденції, періодично виступає спонсором і меценатом різного роду спортивних турнірів та у серпні 2019 року отримав дохід від продажу своєї чотирьох кімнатної квартири у м.Дрогобичі. Оскільки батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, вважає, що понесені нею витрати в загальні сумі 97503,58 грн. необхідно розділити порівну між нею і відповідачем та просить стягнути з нього 48751,79 грн.

Ухвалою судді від 30.10.2019 року було відкрито провадження в справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав, просить відмовити в задоволенні позову повністю. Посилається на те, що є інвалідом та отримує пенсію, яка є єдиним джерелом його доходу. Доходу від адвокатської діяльності не має, оскільки в листопаді 2019 року отримав тільки сертифікат на зайняття адвокатською діяльністю. Також цього року ним укладено договір про навчання з Дрогобицьким ДПУ ім. І.Франка на загальну суму 35200,00 грн.

У своїй відповіді на відзив на позовну заяву позивач обґрунтувала понесені нею додаткові витрати на дитину. Посилається на платоспроможність відповідача що підтверджується заявленими ним самим видатками, наявністю рухомого майна (автомобіля) та здійсненням адвокатської і рієлтерської діяльності.

У своєму запереченні на відповідь на відзив та позовну заяву відповідач навів факти своєї неплатоспроможності викладені у відзиві та послався на невідповідність товарних чеків наданих позивачем в підтвердження додаткових витрат, законодавчим вимогам щодо форми та змісту товарного чека.

Позивач в своєму поясненні на заперечення зіслалася на обставини зазначені в позовній заяві та відповіді на відзив.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши надані суду докази, оцінивши їх в сукупності, суд зважає на те, що згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ), (а.с. 10).

Згідно копії виконавчого листа № 2-777 від 21.02.2003 року вбачається, що Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області було присуджено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше як Ѕ неоподаткованого мінімуму доходів громадян на кожну дитину щомісячно, починаючи з 03.02.2003 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 11).

Як вбачається з довідки № 2056/2 від 10.10.2019, ОСОБА_1 отримує аліменти з пенсії за інвалідністю ОСОБА_2 , який перебуває на обліку в Управлінні ПФУ Дрогобицького відділу обслуговування громадян; сума аліментів за період з 01.01.2017 по 10.10.2019 складає 8674,87 грн.(а.с. 15).

Син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є студентом другого курсу Інституту фізичної культури і здоров`я Дрогобицького державного педагогічного університету імені Івана Франка, займається ушу з 2008 року в Федерації ушу Львівської області, неодноразово приймав участь у змаганнях (турнірах) різного рангу, як всеукраїнських так і міжнародних, у 2017 році здобув звання кандидати у майстри спорту України, перебуває у складі резерву національної збірної команди спортсменів з ушу та готується до Чемпіонату Європи (а.с. 16-75). Інформацією наданою Кабінетом охорони зору дитини (вул.. Грушевського, м.Дрогобич) підтверджується, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проходив курс медичних вправ в 2016, 2018 та 2019 роках.

Згідно копії посвідчення серії НОМЕР_2 виданого 20.06.2008 року ОСОБА_2 , 1977 року народження, отримує пенсію по інвалідності другої групи загального захворювання, посвідчення безтермінове.( а.с. 150).

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Отже, кожен із батьків зобов`язаний приймати участь у додаткових витратах на дитину і вони мають рівні обов`язки щодо несення таких витрат.

Згідно ст. 185 СК України батьки зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат.

Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення).

Зазначена позиція узгоджується з позицією, викладеною Верховним Судом у постановах від 26 березня 2018 року справа №487/3431/15-ц, від 17 травня 2018 справа № 643/11742/16-ц та від 26 вересня 2018 року № 761/6933/17 .

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними доказами. Вони мають бути належними, допустимими та достовірними і у своїй сукупності давати змогу суду дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Серед наведених в заявах по суті спору обставин такими, що підтверджуються є:

-вартість проїзду підтверджена квитками із зазначенням особи пасажира та вартості квитка (а.с. 85-90);

-вартість харчування та проживання в таборі (а.с.91);

-вартість проходження комплексу вправ для зору(а.с. 94-95);

-вартість товару і послуги (а.с. 114,116).

Не підтверджені належним чином:

-товарні чеки (а.с. 76-82, 108-113, 115), хоч форма та зміст товарного чека на теперішній час законодавчо не визначена, однак за аналогією Закону такий розрахунковий документ повинен відповідати п. 2 розділ II Наказу МФУ №13 від 21.01.2016 року «Про затвердження Положення про форму та зміст розрахункових документів». В даному випадку відсутні: найменування і адреса господарської одиниці чи назва і адреса фізичної особи підприємця (ФОП), їх реєстраційні реквізити, порядковий номер чека, штамп і печатка, що ставить під сумнів достовірність зазначених доказів;

-вартість проїзду не підтверджена квитками;

-чеки по оплаті вартості продуктів і канцелярських товарів (а.с. 101-106) під час періоду сплати аліментів, не входить до додаткових витрат в розумінні ст. 185 СК України;

-витрати на поїздки за кордон для участі в спортивних турнірах та хоч і є такими, що відносяться до додаткових витрат для розвитку здібностей дитини, однак не підтвердженні позивачем жодними доказами.

Разом з тим, судом враховується і те, що аліменти на утримання сина стягуються в примусовому порядку за виконавчим листом іще з 2003 року. Виконавчий лист перебував на виконанні в ГУ ПФ України у Львівській області з жовтня 2008 року в зв`язку з отриманням боржником пенсії по інвалідності (а.с.12-15). Син займається ушу з того ж 2008 року (а.с. 17).

За цей час позивачка не зверталась до суду із позовом про додаткові витрати. Доказів про такі звернення безпосередньо до боржника, суду також не надано. Відтак, слід розуміти, що усі додаткові витрати взяла на себе. За явної неспіврозмірності таких витрат із пенсією боржника (зокрема, часткою від неї на сплату аліментів), очевидно повинна була усвідомлювати майбутні ризики з приводу повернення частини витрачених коштів. Разом з тим, позивач з відповідачем, як батьком дитини, і не обговорювали доцільність усіх або частини запланованих витрат; посильність його участі у них.

Здогадки та міркування позивача про можливий дохід відповідача, бо у нього на авто наклеяно оголошення адвокат-рієлтор чи спираючись на витяг про його курівництво ГО без доказів реального заробітку є припущеннями, а відповідно не можуть покладатись в основу рішення суду.

Беручи до уваги вищенаведене суд приходить до висновку, що до стягнення підтверджено додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 9999,13 гривень. Зважаючи на те, що завданням цивільного судочинства є в тому числі справедливий, розгляд і вирішення цивільних справ, на те, що протягом зростання дитина була з об`єктивних причин обмежена в утриманні батька, але той в свою чергу на даний час має можливість оплатити своє навчання в доволі великому розмірі (про що свідчить укладений ним і ВУЗом договір), суд вважає за можливе усю доведену по витратах суму покласти на батька для відшкодування ним матері додаткових витрат на дитину.

Враховуючи, що необхідність у додаткових витратах на дитину викликана особливими обставинами, а саме: розвитком здібностей дитини до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат та його лікування, те, що законом обов`язок з утримання дитини покладений на обох батьків, матеріальне становище сторін, суд приходить до висновку за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача додаткові витрати в розмірі 9695,18 грн.

Відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ч.6 ст. 141 ЦПК України, оскільки обидві сторони звільнені від сплати судового збору, а саме: позивач на підставі п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», а відповідач на підставі п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», судові витрати компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 264, 265 ЦПК України , суд, -

у х в а л и в :

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 )в користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 9695,18 ( дев`ять тисяч шістсот дев`яносто п`ять) гривень 18 коп.

В задоволенні решти позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Медведик Л.О.