ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020 року

м.Суми

Справа №591/5984/19

Номер провадження 22-ц/816/253/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Собини О. І.

з участю секретаря судового засідання -Чуприни В.І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Головне управління Держгеокадастру у Сумській області,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 18 грудня 2019 року в складі судді Щербаченко М.В., ухвалене у м.Тростянець, повний текст якого складено 18 грудня 2019 року,

в с т а н о в и в:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про визнання укладеним договору оренди землі.

Свої вимоги мотивував тим, що Головне управління Держземагенства у Сумській області, правонаступником якого є відповідач, наказом від 08.08.2014 року № 18-3722/16-14 СГ «Про надання земельної ділянки в оренду», надало йому земельну ділянку з кадастровим номером :00:001:0256 площею 29,0535 гектара (рілля), розташовану за межами населених пунктів на території Станівської сільської ради Тростянецького району Сумської області у користування на умовах оренди для ведення фермерського господарства строком на 7 років.

У пункті 2 цього наказу передбачено річну орендну плату в розмірі 4 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки з урахуванням коефіцієнту індексації 3.2, що уточняється щорічно та коефіцієнта 1.756. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки визначається після її проведення відповідно до Закону України «Про оцінку земель» з урахуванням пункту 271.1 статті 271 Податкового кодексу України.

Рішенням Тростянецької районної ради від 17.04.2015 року за його заявою була затверджена технічна документація з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, наданих йому для ведення фермерського господарства на території Станівської сільської ради Тростянецького району Сумської області.

Позивач зазначав, що він погодився на умови договору оренди землі, які запропоновані відповідачем у наказі від 08.08.2014 року № 18-3722/16-14-СГ про річну орендну плату в розмірі 4 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки та строк оренди земельної ділянки на 7 років. 15 квітня 2019 року він направив відповідачу клопотання про укладення договору оренди землі, долучивши до нього вищезазначені наказ і рішення. У відповідь на клопотання відповідач надіслав лист від 17.05.2019 року № В-6311-3134/21-19, в якому йому рекомендовано звернутися до Головного управління з клопотанням про внесення змін до наказу Головного управління Держземагенства у Сумській області «Про надання земельної ділянки в оренду» від 08.08.2014 року № 18-3722/16-14-СГ в частині зміни відсотка орендної ставки на 12 %. 08 серпня 2019 року він повторно надіслав клопотання про укладення договору оренди землі, а також три підписаних ним примірники договору оренди земельної ділянки. Відповідач 15 серпня 2019 року повідомив його про прийняте рішення від 15.08.2019 року № В-731/0/5-19/555/6-19, відповідно до якого Головне управління Держгеокадастру у Сумській області повторно рекомендувало йому звернутися до відповідача з клопотанням про внесення змін до наказу Головного управління Держземагенства у Сумській області «Про надання земельної ділянки в оренду» від 08.08.2014 року № 18-3722/16-14-СГ в частині зміни відсотка орендної ставки на 12 %.

Посилаючись на те, що сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору, орендна плата у розмірі 4 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки не суперечить вимогам статті 288 Податкового кодексу України, а відповідач протиправно ухиляється від підписання (укладення) договору оренди землі, позивач просив суд визнати укладеним договір оренди землі між ним та Головним управлінням Держгеокадастру у Сумській області на земельну ділянку з кадастровим номером :00:001:0256, площею 29,0535 гектара (рілля), розташовану за межами населених пунктів на території Станівської сільської ради Тростянецького району Сумської області у користування на умовах оренди для ведення фермерського господарства строком на сім років з річною орендною платою в розмірі 4 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки з урахуванням коефіцієнту індексації 3.2, що уточнюється щорічно, та коефіцієнта 1.756 у редакції, запропонованій ним.

Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 18 грудня 2019 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин справи та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що сторони погодили всі істотні умови договору, так як відповідачем виданий наказ від 08.08.2014 року № 18-3722/16-14 СГ, встановлено строк договору (7 років), орендна плата, порядок її внесення (п. 2 наказу), предмет договору (об`єкт оренди), а він прийняв умови, що висувались відповідачем і з власної ініціативи направив примірник договору оренди землі (що відповідає його Типовій формі) з тими істотними умовами, що запропонував відповідач.

Вважає, що при ухваленні рішення, суд першої інстанції не дотримався балансу між загальними засадами цивільного судочинства свободою договору та свободою підприємницької діяльності та не зважив на інші засади, такі як справедливість та розумність цивільного законодавства.

Відзиву на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходило.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 адвоката Мальченка Д.В., який підтримав доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що наказом Головного управління Держземагенства у Сумській області № 183722/16-СГ від 08.08.2014 року «Про надання земельної ділянки в оренду», ОСОБА_1 за його заявою надано земельну ділянку з кадастровим номером :00:001:0256 площею 29,0535 гектара (рілля), розташовану за межами населених пунктів на території Станівської сільської ради Тростянецького району Сумської області у користування на умовах оренди для ведення фермерського господарства строком на 7 років. У цьому наказі передбачено установити за згодою з орендарем річну орендну плату у розмірі 4% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки з урахуванням коефіцієнту індексації 3.2, що уточняється щорічно та коефіцієнта 1.756 нормативної грошової оцінки земельної ділянки буде визначена після її проведення відповідно до Закону України «Про оцінку земель» з урахуванням пункту 271.2 статті 271 Податкового кодексу України (а.с. 17).

Земельна ділянка з кадастровим номером :00:001:0256 є земельною ділянкою сільськогосподарського призначення державної власності.

Рішенням Тростянецької районної ради шостого скликання від 17.04.2015 року «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, наданих ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства на території Станівської сільської ради Тростянецького району Сумської області», затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки, у тому числі спірної земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0256, яка становить 566571,65 грн (а.с. 18).

Законом України № 5245-VІ від 06.09.2012 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» до статті 122 Земельного кодексу України були внесені зміни, відповідно до яких з 01 січня 2013 року земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, передаються у власність або у користування для всіх потреб Центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин, тобто Державним агентством земельних ресурсів України та його територіальними органами.

Постановою Кабінету Міністрів України № 442 від 10.09.2014 року «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» утворено Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру шляхом перетворення Державного агентства земельних ресурсів України.

Відповідно до підпункту 31 пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України № 15 від 14.01.2015 «Про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру» до основних завдань Держгеокадастру віднесено розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи.

Наказом Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру № 333 від 29.09.2016 року «Про затвердження положень про територіальні органи Держгеокадастру у Сумській області» повноваження управління Держземагентства покладено на Головне управління Держгеокадастру у Сумській області, у тому числі, і з питань розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної форми власності.

Таким чином, Головне управління Держгеокадастру у Сумській області є правонаступником Головного управління Держземагенства у Сумській області.

15 квітня 2019 року позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області з клопотанням, в якому просив укласти договір оренди землі площею 29,0535 гектарів терміном на 7 років з розміром орендної плати 4% від нормативної грошової оцінки для ведення фермерського господарства, яка розташована за адресою: за межами населеного пункту на території Станівської сільської ради Тростянецького району Сумської області, з кадастровим номером :00:001:0256, відповідно до наказу від 08.08.2014 року та рішення шостого скликання п`ятнадцятої сесії Тростянецької районної ради Сумської області від 17.04.2015 року (а.с. 19 - 21).

Листом від 17 травня 2019 року за № В-6311-3134/21-19 Головне управління Держгеокадастру у Сумській області за результатами розгляду клопотання ОСОБА_1 рекомендувало йому звернутися до Головного управління з клопотанням про внесення змін до Наказу від 08.08.2014 року № 18-3722/16-14-СГ в частині зміни відсотка орендної ставки на 12%. Така позиція відповідача спрямована на забезпечення раціонального використання земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, прозорості діяльності системи управління земельними ресурсами, запобігання виникненню корупційних факторів та уникненню надання переваг одному орендарю перед іншими в частині встановлення розміру орендної плати у відсотках від нормативно грошової оцінки, збільшення надходжень до місцевих бюджетів та відповідає рекомендаціям Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, викладеним у листі від 05.07.2017 року № 22-28-0.13-10489/2-17 «Про застосування відсоткової ставки орендної плати при укладенні (переукладенні) договорів оренди земельних ділянок, набутих на безконкурентних засадах», яка рекомендує укладати договори оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, набутих в оренду на безконкурентних засадах, із встановленням орендної плати у розмірі 12 % від нормативно грошової оцінки земельної ділянки (а.с. 22).

08 серпня 2019 року позивач повторно звернувся до відповідача з клопотанням про укладення договору оренди землі, яке за змістом тотожне клопотанню від 15 квітня 2019 року та додав три примірники проекту договору оренди спірної земельної ділянки (а.с. 49). Розглянувши указане клопотання, відповідач не підписав договір оренди землі у редакції, запропонованій позивачем. Листом від 15 серпня 2019 року за № В 731/0/5-19/555/6-19 Головне управління Держгеокадастру у Сумській області надало відповідь, яка за змістом аналогічна змісту листа від 17 травня 2019 року за № В-6311-3134/21-19 (а.с. 23).

За даними Станівської сільської ради Тростянецького району Сумської області та Охтирського управління Головного управління ДФС у Сумській області, земельна ділянка державної форми власності площею 29,0535 га з кадастровим номером :00:001:0256 ОСОБА_1 не використовується та сплата орендної плати не проводиться (а.с. 82).

Рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову мотивовано тим, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що сторони погодили всі істотні умови договору оренди землі, передбачені ст. 15 Закону України «Про оренду землі». Крім того, визнання спірного договору укладеним призведе до порушення принципу свободи договору, оскільки у даному випадку у відповідача відсутній визначений нормативно-правовим актом обов`язок укласти договір оренди землі на умовах, запропонованих позивачем.

Такі висновки місцевого суду відповідають фактичним обставинам справи та вимогам закону, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст. 627 ЦК України).

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (стаття).

Момент укладення договору визначено ст. 640 ЦК України, яка передбачає, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Враховуючи зазначені вище норми, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку, що визнати укладеним можна лише договір щодо якого сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних його умов або фактично його виконують.

При цьому, суд обґрунтовано вважав, що наказ Головного управління Держземагенства у Сумській області № 183722/16-СГ від 08.08.2014 року «Про надання земельної ділянки в оренду» не можна вважати пропозицією укласти договір оренди землі в розумінні ч. 3 ст. 638 ЦК України, а тому помилковим є посилання позивача на те, що він у клопотанні про укладення договору оренди землі від 08 серпня 2019 року прийняв пропозицію укласти договір.

При цьому, суд врахував, що зазначений наказ від 08.08.2014 року не містить всіх істотних умов договору оренди землі, які передбачені ст. 15 Закону України «Про оренду землі» у чинній редакції. Зокрема, в ньому відсутні пропозиції щодо способу та умов розрахунків, строків і порядку внесення орендної плати і перегляду та відповідальності за її несплату. Вказаний наказ не містить більшості істотних умов договору оренди землі, які передбачені ст. 15 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на час його підписання. До клопотання від 08 серпня 2019 року позивач додав примірники проекту договору, в яких виклав всі істотні умови, щодо яких має бути досягнута згода, що свідчить про пропозицією позивача до відповідача укласти спірний договір оренди землі. Своїм листом від 15.08.2019 року за № В-731/0/5-19/555/6-19 відповідач фактично відмовив у погодженні запропонованого позивачем договору оренду землі, оскільки не погодився з запропонованим розміром орендної плати, яка є істотною умовою договору.

Отже, доводи апеляційної скарги про те, що сторони погодили всі істотні умови договору є безпідставними.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції також зазначив, що визнання спірного договору укладеним призведе до порушення принципу свободи договору. При цьому, суд обґрунтовано виходив з того, що в даному випадку втручання суду у свободу договору буде необґрунтованою.

Таким чином, посилання та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367- 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 18 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О.Ю. Кононенко

Судді: В.І. Криворотенко

О.І. Собина