ЄУН 174/761/20
н/п 2-о/174/31/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

14 грудня 2020 року м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Борцової А.А.,

за участю секретаря - Килинчук Л.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, заінтересовані особи: виконавчий комітет Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою встановлення факту належності правовстановлюючого документу, вказуючи, що згідно правовстановлюючого документа - свідоцтва про право власності на житло від 25.06.2001 року, виданого на підставі розпорядження органу приватизації - виконавчого комітету Вільногірської міської ради народних депутатів Дніпропетровської області на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», йому та ОСОБА_3 (його батьку), ОСОБА_2 (його матері), була передана у спільну часткову власність квартира АДРЕСА_1 . Згідно розпорядження Вільногірського міського голови Дніпропетровської області від 15.02.2016 року № 25/0/3-16 «Про перейменування АДРЕСА_2 .

В цей час він з батьками вирішили продати квартиру АДРЕСА_1 , однак з`ясувалося, що цього зробити не можуть, оскільки у свідоцтві про право власності на житло від 25.06.2001 року (розпорядженні від 23.05.2001 року № 543 про приватизацію житла), яке належить в тому числі і йому, його ім`я зазначено як « ОСОБА_4 », що не співпадає з записом про його ім`я, зазначеним у паспорті громадянина України, в якому ім`я зазначено, як « ОСОБА_4 ». Різне зазначення його ім`я у правовстановлюючому документі на квартиру та у паспорті громадянина України, перешкоджає йому в державної реєстрації за ним права власності на 1/3 частку вищезазначеного нерухомого майна і у реалізації права, передбаченого ст.317 ЦК України, оскільки відповідно до статті 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Таким чином, йому необхідно встановити факт, що правовстановлюючий документ на квартиру АДРЕСА_1 у вигляді свідоцтва про право власності на житло від 25.06.2001 року, належить в тому числі і йому, для можливості реалізувати своє право власності на цю квартиру, зокрема шляхом відчуження (продаж, дарування, обмін) належної йому частки вказаної квартири. Іншим шляхом встановити даний факт неможливо, оскільки при видачі свідоцтва про право власності на нерухоме майно в 2001 році, орган приватизації вніс вірні дані про нього на підставі записів в його свідоцтві про народження, в якому він був зазначений саме як « ОСОБА_4 ».

Причиною того, що виникли розбіжності у написанні його імені в свідоцтві про право власності на житло та його паспорті громадянина України вважає те, що працівники органу внутрішніх справ, які в 2006 році видали йому паспорт громадянина України, невірно зробили переклад його імені з російської мови на українську мову. При цьому, на цей час він отримав документи про освіту на ім`я ОСОБА_4 , одружився і в свідоцтві про шлюб також зазначено його ім`я ОСОБА_4 , як і в свідоцтві про народження його дитини так і у інших правовстановлюючих документів, виданих на його ім`я після 2006 року.

Доказами на підтвердження того, що особа зазначена у свідоцтві про право власності на житло ОСОБА_1 та він, це одна сама особа, є те, що його прізвище та батькові, зазначені у його паспорті громадянина України, повністю співпадають з його прізвищем та по батькові, зазначеним у свідоцтві про право власності на житло та відрізняють тільки правописом імені; відсутністю іншої особи ОСОБА_1 , яка би стверджувала, що свідоцтво про право власності на житло від 25.06.2001 року належить цій особі; наявність у нього зазначеного свідоцтва, реєстрація його за місцем проживання у квартирі, на яку виданий правовстановлюючий документ.

Просить встановити факт, що має для нього юридичне значення, а саме належності йому правовстановлюючого документа - свідоцтва про право власності на житло від 25 червня 2001 р., виданого органом приватизації- виконавчим комітетом Вільногірської міської ради народних депутатів ОСОБА_3 та членам його сім`ї ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, просить заяву задовольнити. (а.с.15 )

Заінтересовані особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи без їх участі, просять заяву задовольнити. (а.с.16,18 )

Заінтересована особа- виконавчий комітет Вільногірської міської ради Дніпропетровської області в судове засідання не з`явилися, про час та дату судового засідання повідомлені належним чином. (а.с.14 )

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно копії свідоцтва про право власності на житло від 25 червня 2001 р., виконавчим комітетом Вільногірської міської ради народних депутатів посвідчено, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 дійсно належить на правах приватної, спільно-сумісної власності ОСОБА_3 та членам його сім`ї ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . (а.с.4),

Анкетні дані заявника ОСОБА_1 підтверджуються копією його паспорту серії НОМЕР_1 , виданого Вільногірським МВ УМВС України в Дніпропетровській області 04.07.2006 року на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , з 05.11.2010 року. (а.с. 6)

Згідно копії картки фізичної особи - платника податків, виданої 24.06.2005 року, ОСОБА_1 має ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 (а.с.7).

Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Правовстановлюючий документ - це документ, який підтверджує права певного суб`єкта та складений у порядку, передбаченому законодавством.

Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому, організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Таким чином, судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 25 червня 2001 р., виконавчим комітетом Вільногірської міської ради народних депутатів посвідчено, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 належить на праві приватної, спільно-сумісної власності ОСОБА_3 та членам його сім`ї ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , свідоцтво видане згідно з розпорядженням від 23 травня 2001 р. за №543, право власності на вказане житло зареєстровано в БТІ ВО ЖГК м.Вільногірська згідно запису у реєстровій книзі №7 за № 2445, однак у вказаному свідоцтві ім`я заявника вказано як « ОСОБА_4 », що не співпадає з його паспортними даними « ОСОБА_4 », виправлення цієї помилки установою, яка видала правовстановлюючий документ неможливо, а факт належності вказаного документу заявнику має для нього юридичне значення, оскільки дає йому право реалізувати свої повноваження власника щодо належного йому майна, тому заява підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.7 ст.295 ЦПК України, при ухваленні судом рішення понесені судові витрати не відшкодовуються, тому судові витрати слід віднести на рахунок заявника.

Керуючись ст.ст.76, 81, 189-200, 263-265, 268, 293-294, 315-319, 354, 355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, заінтересовані особи: виконавчий комітет Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) правовстановлюючого документа - свідоцтва про право власності на житло від 25 червня 2001 р., виданого органом приватизації - виконавчим комітетом Вільногірської міської ради народних депутатів ОСОБА_3 та членам його сім`ї ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Судові витрати у справі віднести на рахунок заявника.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 731-ІХ від 18.06.2020 року, який набрав чинності 17.07.2020 року, під час дії карантину, суд за заявою учасників справи , поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Головуючий - суддя: підпис А.А. Борцова