Провадження № 2-о/643/607/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2020Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого Поліщук Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Новакової Т.С.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника адвоката Боклача О.В.,

представника заінтересованої особи Безклітної Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи: Головне управління Державної міграційної служби у Харківській області в особі Московського районного відділу у місті Харкові Головного управління Державної міграційної служби у Харківській області, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту її постійного проживання на території України з 1987 року по 1991 рік включно.

У листопаді заявник ОСОБА_1 подала уточнену заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: Головне управління Державної міграційної служби у Харківській області в особі Московського районного відділу у місті Харкові Головного управління Державної міграційної служби у Харківській області, в якій просить: встановити факт її постійного проживання на території України до 24 серпня 1991, для набуття в подальшому нею громадянства України.

Як на підставу заявлених вимог вказала, що вона народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Тхайнгуєн у В`єтнамі, та з 1987 року постійно проживала у м. Харкові. З 14.11.1987 по 26.12.1991 була учнем клубочніці шпагатного виробництва та працювала оператором мотальних машин в Акціонерному товаристві «Харківський канатний завод», який з 1974 року по 24.12.1991 мав назву Харківський канатний завод імені 60 річчя Радянської України. Вона проживала у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 , який в період часу з 1987 року по 1991 рік був підвідомчим вищезазначеному канатному заводу та перебував на балансі КП «Жилкомсервіс». Для оформлення набуття громадянства України вона звернулась до Московського РВ ГУ ДМС України в Харківській області, де їй було відмовлено та роз`яснено, що за наданою нею інформацією встановити її належність до громадянства України не вбачається можливим, через відсутність документа, що підтверджує факт постійного поживання на території України до 24.08.1991.

В судовому засіданні заявник та її представник адвокат Боклач О.В. заяву підтримали, просили задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у заяві.

ОСОБА_1 як свідок показала, що з 1987 за обміном переїхала до УССР, працювала на Харківському канатному заводі імені 60 річчя Радянської України, з 1987 постійно проживала в м. Харкові, нікуди не виїжджала, паспорт міняла в Україні в посольстві.

Представник заінтересованої особи ГУ ДМС України в Харківській області Безклітна Г.М. в судовому засіданні вважала за доцільне заяву задовольнити, оскільки факт постійного, з 1987 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживання ОСОБА_1 підтверджується зібраними у справі доказами

Суд, заслухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові докази по справі, покази ОСОБА_1 , як свідка, суд вважає заяву обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Тхайнгуєн у В`єтнамі, що підтверджується копією її паспорту.

Згідно архівної довідки, виданої 19.08.2020 № Д-11 виробничим кооперативом з упорядкування документів установ, організацій та підприємств «АРХІВІСТ», в наказах по особовому складу за 1987-1991 р.р. АТ «Харківський канатний завод» значиться такою, що працювала ОСОБА_1 , з 14.11.1987 - учнем клубочніці шпагатного виробництва, оператором мотальних машин по 26.12.1991.

Відповідно до статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права та інтересу.

Згідно пункту 5 частини першої статті 293 ЦПК України суд розглядає справи встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно зі статтею 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до Закону СРСР «Про правове становище перебування іноземних громадян в СРСР» від 24.06.1981, іноземними громадянами в СРСР визнаються особи, які не є громадянами СРСП і мають докази своєї належності до громадянства іноземної держави.

Згідно п. 31 Постанови від 26.04.1991 № 212 «Про затвердження Правил перебування іноземних громадян в СРСР, іноземні громадяни, постійно проживаючі в СРСР, підлягають прописці за місцем постійного проживання, прописці або реєстрації в тому або іншому населеному пункті при тимчасовому в`їзді в нього і виписці при виїзді з місця постійного мешкання в порядку, передбаченому для громадян СРСР.

Вищенаведене свідчить про те, що заявник ОСОБА_1 у період з 14.11.1987 по 24.08.1991 проживала та була постійно зареєстрована у м. Харкові у гуртожитку, який був відомчим канатного заводу, та у зв`язку з ліквідацією підприємства інформація про реєстрацію заявника відсутня.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 № 5передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до позиції, наведеної у постанові Верховного Суду від 22.08.2018 у справі №363/214/17-ц перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку є невичерпним і у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. При цьому не виключається встановлення факту постійного проживання на території України.

Встановлення факту постійного проживання на території України до 24.08.1991 необхідно заявнику для можливості реалізувати належні їй, як фізичній особі право на отримання паспорту громадянина України.

Враховуючи вищевикладене та встановлені обставини, суд приходить до висновку, що зібраними по справі доказами підтверджено факт постійного проживання заявника на території України до 24.08.1991, у зв`язку із чим заява підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 4, 5, 293, 315, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на території України до 24 серпня 1991 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасники справи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, яким повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 14.12.2020.

Суддя Т.В. Поліщук