Провадження № 2/185/4821/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
02 січня 2020 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Болдирєвої У.М.
з участю секретаря Муржиєвої І.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
28 листопада 2019 року позивач звернувся з позовом до відповідача про визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .
Позивач посилається на те, що він є власником зазначеної квартири, відповідач його колишня дружина, зареєстрована в квартирі, але фактично в ній не проживає з грудня 2015 року, не сплачує комунальні платежі, її речей в квартирі немає.
Відповідач ухиляється від зняття з реєстраційного обліку у належній позивачу квартирі, чим чинить перешкоди у реалізації права власності на вказане майно.
У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, пояснив, що квартира АДРЕСА_1 належить йому на праві власності, в ній зареєстрована його колишня дружина ОСОБА_3 ОСОБА_4 , але вже більше п`яти років не проживає у цій квартирі. Відповідач пішла з квартири добровільно, забравши всі свої речі, влітку 2015 року і з цього часу вони не спілкувались. У грудні 2015 року їхній шлюб було розірвано рішенням суду. Від знайомих йому відомо, що відповідач проживає з іншим чоловіком десь у м.Павлограді, але точної адреси він не знає, номера телефону також не знає, їх спілкування з приводу дитини відбувається через тещу, вона приводить дитину для зустрічей з батьком. Відповідач не бажає добровільно знятися з реєстрації в належній йому квартирі, не надає своїх даних для оформлення субсидії, тому він змушений сплачувати за неї комунальні послуги.
Відповідач у судове засідання не з`явилась, про час і місце судового засідання повідомлялась належним чином за місцем реєстрації, причину неявки не повідомила, відзиву на позов чи будь-яких заяв не надійшло. Зі згоди позивача суд проводить заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Відповідно до ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України право члена сім`ї власника житла, який не є його співвласником, на користування цим житлом обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
У судовому засіданні встановлено, що власником квартири АДРЕСА_1 є позивач ОСОБА_1 (а.с.6-8).
У квартирі зареєстровані троє осіб: власник ОСОБА_1 , його дружина ОСОБА_2 та син ОСОБА_3 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).
Рішенням суду від 26 листопада 2015 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с.10).

Актом, складеним 28 листопада 2019 року головою ОСББ «Сташкова, 9» ОСОБА_6 з участю сусідів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , підтверджується, що ОСОБА_2 не проживає в квартирі АДРЕСА_1 з грудня 2015 року (а.с.14).

Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом у постанові від 14 серпня 2019 року у справі № 702/101/18, якщо відповідач вселилась до будинку як член сім`ї його власника, вона набула право користування чужим майном, яке за своєю суттю є сервітутом.

Як передбачено ч.2 ст.406 ЦК України, сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Відповідач не підтримує з власником квартири шлюбних стосунків, не пов`язана з ним спільним побутом, тому її право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі ч.2 ст.406 ЦК України.

Таким чином наявні підстави для визнання відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Судові витрати по справі слід покласти на позивача за його згодою.

Керуючись ст.264-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою, що втратила право користування жилим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .

Судові витрати по справі покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається у Дніпровський апеляційний суд через Павлоградський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Учасники справи:

- ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

- ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП невідомий.

Суддя У.М. Болдирєва