Справа № 333/235/20
Провадження №2-з/333/6/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Круглікова А.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову, -

ВСТАНОВИВ:

20.01.2020 року на адресу Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову. Свою заяву ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що 19.03.2019 року між ним та ОСОБА_2 укладено договір позики на суму 175 000 грн. ОСОБА_2 зобов`язання за договором позики не виконала, у зв`язку з чим станом на вересень 2019 року заборгованість складала 172 600 грн. 13.09.2019 року на підставі виконавчого напису нотаріуса щодо суми основного зобов`язання було відкрито виконавче провадження №60062523 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Протягом вересня 2019 року січня 2020 року ОСОБА_2 частково погасила заборгованість, у зв`язку з чим станом на 10.01.2020 року розмір заборгованості у виконавчому провадженні склала 142 770,90 грн. 13.01.2020 року заставне майно було реалізоване на електронних торгах. Враховуючи наявність заборгованості, стягнення якої відбувається у примусовому порядку, ОСОБА_1 вважає за необхідне звернутись до суду з позовними вимогами до ОСОБА_2 (відповідача) про стягнення відсотків за час користування позики за весь період дії договору, 3% річних, а також індексу інфляції за період з вересня-грудня 2019 року. Заявнику відомо про наявність у ОСОБА_2 відкритого банківського рахунку в ПАТ «Альфа-Банк» та коштів на ньому. З цих підстав, ОСОБА_1 змушений звернутись до суду з заявою про забезпечення позову до пред`явлення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_2 на рахунку IBAN UA НОМЕР_1 в ПАТ «Альфа-Банк» в розмірі ціни майбутнього позову майнового характеру у розмірі 18 065 грн.

Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 153 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах заяви доказами.

Розглянувши вимоги заявника, викладені у заяві про забезпечення позову, суд виходить з наступного.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суддею беруться до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Зокрема, такий вид забезпечення позову як арешт майна передбачає обмеження права власника майна на користування цим майном.

Частина 1 статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За змістом наведеного, жодне з положень Конвенції не може бути витлумачене як таке, що легітимізує набуття права власності одним суб`єктом за рахунок протиправного позбавлення майнового права іншого суб`єкта, із відмовою, до того ж, у можливості захисту порушеного права. Кожен, чиї права та свободи було порушено має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (Статті 13 і 14 Конвенції).

З приписів норм цивільно-процесуального законодавства України вбачається, що процесуальне законодавство обумовлює допустимість застосування заходів із забезпечення позову наявністю обставин, які свідчать про те, що невжиття таких заходів може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Забезпечення позову застосовується як засіб запобігання можливим порушенням майнових чи охоронюваних законом інтересів особи.

Розглянувши матеріали заяви про забезпечення позову судом встановлено, що доказів на підтвердження того, що рахунок IBAN UA НОМЕР_1 в ПАТ «Альфа-Банк» відкритий та дійсно належить ОСОБА_2 , заявником не надано.

Так, судом відхиляються посилання ОСОБА_1 на заяву ОСОБА_2 від 17.01.2020 року, адресовану приватному виконавцю виконавчого округу Запорізької області, як доказ відкриття та належності ОСОБА_2 рахунку IBAN UA НОМЕР_1 в ПАТ «Альфа-Банк», оскільки зазначена заява не є повідомленням з ПАТ «Альфа-Банк».

Крім того, будь-яких доказів на підтвердження того, що зазначена заява підписана саме ОСОБА_2 матеріали заяви про забезпечення позову не містять та заявником не надано.

При цьому, суд позбавлений самостійно витребувати будь-які докази на підтвердження обставин, зазначених в заяві про забезпечення позову.

Також, посилаючись у своїй заяві про забезпечення позову на необхідність забезпечення майбутнього позову для попередження потенційних труднощів у виконанні рішення суду, заявник не обґрунтовує, яким чином таке забезпечення надасть можливість виконати рішення суду у разі прийняття його на користь позивача.

З огляду на викладене, а також приймаючи до уваги те, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову, а також не надання заявником доказів відкриття та належності ОСОБА_2 рахунок IBAN UA НОМЕР_1 в ПАТ «Альфа-Банк», суд дійшов висновку про відсутність станом на час розгляду вказаної заяви правових підстав для забезпечення позову.

А тому, як наслідок, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову судом відмовляється через недоведеність.

Згідно з ч. 10 ст. 153 ЦПК України, ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 149-153, 157, 260 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя А.В.Круглікова