У Х В А Л А

Іменем України

23.01.2020 р.

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Верніка В.М.,

із участю: - секретаря Яковець К.В.,

- позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жмеринка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, слідчого Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області Майченка Анатолія Миколайовича, слідчого Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області Полонської Альони Григорівни, заступника начальника СВ Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області Рощепи Анатолія Андрійовича, начальника СВ Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області Олексюка Володимира Володимировича, слідчого Барського ВП ГУНП у Вінницькій області Пухтицького Володимира Миколайовича, начальника СВ Барського ВП ГУНП у Вінницькій області Петлика Сергія Володимировича та Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ :

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 22.04.2019 року відкрито провадження в даній справі за позовними вимогами ОСОБА_1 щодо стягнення на його користь з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, слідчого Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області Майченка А.М., слідчого Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області Полонської А.Г., заступника начальника СВ Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області Рощепи А.А., начальника СВ Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області Олексюка В.В., слідчого Барського ВП ГУНП у Вінницькій області Пухтицького В.М., начальника СВ Барського ВП ГУНП у Вінницькій області Петлика С.В. та співвідповідача ГУНП у Вінницькій області 200000 грн. моральної шкоди. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Жмернського міськрайонного суду від 29.05.2019 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалами Жмернського міськрайонного суду від 22.07.2019 року, від 27.08.2019 року та від 07.10.2019 року судові засідання відкладались за клопотаннями позивача ОСОБА_1 , який наполягав на потребі допиту заявлених ним свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , з підстав чого, у зв`язку з неприбуттям останніх до суду, вказані свідки зазначеними судовими рішеннями піддавались приводу.

Наразі в судове засідання з`явився позивач ОСОБА_1 та прибула свідок ОСОБА_2 .

Відповідачі у справі за їх належним викликом, а також свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_3 до суду не з`явились. Відповідач ОСОБА_6 подав клопотання про відкладення судового розгляду, посилаючись на своє перебування у службовому відрядженні. Причини неявки решти відповідачів, а також неприбуття свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_3 суду невідомі.

Позивач ОСОБА_1 , не заперечуючи проти відкладення судового засідання за клопотанням відповідача ОСОБА_6 , також заявив клопотання про відкладення розгляду справи з метою вжиття судом заходів адміністративного або кримінального впливу стосовно свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_3 у зв`язку з їх нехтуванням власного обов`язку явки до суду. Водночас вказав про недоцільність подальшого виклику до суду свідка ОСОБА_7 , вважаючи, що нею належно виконуються службові обов`язки. Також підтвердив подання ним до суду 17.12.2019 року письмової заяви, яка містила вказівку про відсутність поваги заявника до суб`єкта звернення, пояснивши, що це зумовлено тривалим перебігом судового розгляду даної справи, а також невжиттям судом заходів реагування стосовно свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_3 .

Заслухавши доводи позивача ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи, суд доходить висновку, що заявлена позивачем вимога щодо застосування судом заходів адміністративного або кримінального характеру відносно свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_5 є заздалегідь безпідставною, оскільки вочевидь не відповідає повноваженням суду під час розгляду саме цивільної справи з огляду на приналежність заявлених позивачем заходів до інших самостійних видів судочинства. При цьому суд визначає, що непослідовність позивача ОСОБА_1 у потребі допиту свідка ОСОБА_2 , необхідність чого він попередньо вказував такою ж обов`язковою, як і потребу допиту свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , у зв`язку з чим судом неодноразово застосовувались відповідні заходи процесуального примусу у виді приводу усіх трьох вказаних свідків, з урахуванням теперішньої відмови від потреби допиту свідка ОСОБА_2 становить ознаки невиправданих дій, спрямованих за таких власних вимог позивача на безпідставне затягування розгляду справи, а також не свідчать про достатню повагу щодо інших учасників справи, до яких законом віднесено також свідків, що є зловживанням процесуальними правами сторони позивача.

Окрім того, письмова заява позивача ОСОБА_1 від 17.12.2019 року (а.с.140), у якій він серед іншого в межах рогляду даної цивільної справи із самостійно надуманих підстав вказав про відсутність власної поваги до суду, підлягає розціненню як неприпустиме недодержання позивачем обов`язку виявляти повагу до суду, передбаченого вимогами п.1 ч.2 ст.43 ЦПК України для всіх учасників справи. Дане письмове звернення з використанням образливих висловлювань на грунті власних безпідставних припущень стосовно неправомірних дій суду виходить за межі нормальної коректної та легітимної критики, що в розумініні Європейського суду з прав людини констатується як зловживання правом на подання заяви відповідно до ст.35 §3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Вказані дії позивача ОСОБА_1 є зловживанням ним процесуальними правами, яке в судовому засіданні визнано самим позивачем, що суперечить завданню цивільного судочинства, оскільки заздалегідь перешкоджають розгляду справи, а також становлять демонстраційний прояв його відвертої неповаги до суду та інших учасників справи, що є неприпустимим.

Натомість для запобігання вказаним зловживанням суд у відповідності до вимог ч.3,4 ст.44 ЦПК України зобов`язаний вживати заходів, серед іншого маючи право залишити заяву без розгляду.

З урахуванням наведеного суд доходить висновку, що внаслідок зловживання позивачем ОСОБА_1 процесуальними правами в ході судового розгляду даної справи позовна заява з визначених законом підстав підлягає залишенню без розгляду, що втім не перешкоджає повторному зверненню до суду у разі потреби захисту порушеного права.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд достатньо об`єктивно враховує практику Європейського суду з прав людини, щодо можливості обмеження права на суд, але лише таким способом та до такої міри, що не порушують зміст цих прав (п.59 Рішення в справі "Де Жуфр де ла Прадель проти Франції", п.28 Рішення в справі "Станєв проти Болгарії"). Тобто, реалізація права на суд однією із сторін спору має відбуватись таким чином, щоб не порушувати права іншої сторони.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 43, 44, 258-260 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, слідчого Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області Майченка Анатолія Миколайовича, слідчого Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області Полонської Альони Григорівни, заступника начальника СВ Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області Рощепи Анатолія Андрійовича, начальника СВ Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області Олексюка Володимира Володимировича, слідчого Барського ВП ГУНП у Вінницькій області Пухтицького Володимира Миколайовича, начальника СВ Барського ВП ГУНП у Вінницькій області Петлика Сергія Володимировича та Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про відшкодування моральної шкоди залишити без розгляду.

Ухвала набуває законної сили, якщо упродовж строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подано апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, до Вінницького апеляційного суду через Жмеринський міськрайонний суд.

Суддя Вернік В.М.