Справа №329/948/19
Провадження № 2/329/25/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2020 року смт Чернігівка

Чернігівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого судді Проценко А.М., при секретарі судових засідань Сивак В.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Чернігівка цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», представник позивача Савіхіна Анастасія Миколаївна до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначає, що 12.03.2013р. між банком та ОСОБА_1 було укладено договір № б/н, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач, ОСОБА_1 не виконала належним чином зобов`язання за кредитним договором, в результаті чого станом на 30.09.2019 року має заборгованість в розмірі 219361,88 грн., яка складається з наступного: 4420,69 грн. - заборгованість за кредитом, 210291,19 грн. - заборованість по процентам за користування кредитом, 4650,00 грн.- заборгованість за пенею та комісією, при цьому, позивач просить стягнути з відповідача лише частину суми заборгованості за кредитом у сумі 126106,55 грн., яка складається з: 4420,69 грн. - заборгованості за кредитом, 121685,86 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом з 12.03.2013р. по 30.12.2018р.

Враховуючи вищезазначене, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 126 106,55 грн. та судові витрати у розмірі 1921,00 грн.

Ухвалою судді Чернігівського районного суду Запорізької області від 11 листопада 2019 року відкрито провадження у справі, учасників справи повідомлено, що розгляд даної цивільної справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

02.12.2019р. відповідач до суду подала відзив на позовну заяву, де просила відмовити позивачу у задоволенні позову з підстав пропуску строку позовної давності, оскільки останній платіж за спірним договором нею було здійснено 10.03.2016р. на суму 65 грн., а тому строк позовної давності обчислюється з моменту настання строку погашення чергового платежу, за який нею не було внесено грошових коштів, а з позовом до суду позивач звернувся лише 01.11.2019р. Строк дії картки до 03.2016р., тобто вона дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця - 31.03.2016р., тому строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці, а не закінченням строку дії договору.

15.01.2020р. позивач подав відповідь на відзив, в якому зазначив, що Позичальник ознайомлений з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами. Підтвердив свою згоду на те, що Заява, Умови надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою та Тарифи складають між ним і Банком Договір про надання банківських послуг.

Щодо формули нарахування процентів на поточну та на прострочену заборгованість вказав, що до 04.2014 р. діяла наступна формула нарахування процентів: нарахування процентів на поточну заборгованість: N*M/365*Y=Z, де N-поточне тіло кредиту, М-процентна ставка, 360/365 - кількість днів у році, Y-кількість днів, за які здійснюються нархування, Z-сума нарахованих процентів. З 04.2014 р. банком були внесені зміни до Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів в частині розрахунку процентів, згідно яких у разі виникнення прострочених зобов`язань проценти нараховуються в подвійному розмірі на всю суму заборгованості. Діючі з 04.2014 р. формули нарахування процентів: нарахування процентів на поточну заборгованість: N*M/365 (2 або 1)*Y=Z, N-заборгованість за кредитом (поточне тіло кредиту, нараховані відстотки та санкції (в попередньому місяці)), M-процентна ставка, 360/365 - кількість днів у році, 2 або 1 - коефіцієнт процентної ставки (1-застосовується у разі належного виконання зобов`язань, 2-підвищення процентної ставки за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості), Y- кількість днів, за які здійснюється нарахування, Z-сума нарахованих процентів. Формула нарахування процентів на прострочену заборгованість: N*M/365*2*Y=Z, де N - заборгованість за кредитом (прострочене тіло кредиту, виставлені до сплати та не погашені проценти та санкції станом на перше число попереднього місяця), М- процентна ставка, 360/365 - кількість днів у році, 2 - коефіцієнт підвищення процентної ставки за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості, Y - кількість днів, за які здійснюється нарахування, Z-сума нарахованих процентів. У разі зміни процентної ставки розрахунок процентів на заборгованість, що виникла до зміни нараховується за діючою процентною ставкою на момент використання цих коштів, якщо частина боргу використана уже після зміни процентної ставки, розрахунок процентів на цю частину заборгованості здійснюється за новою процентною ставкою. Дана умова не діє при нарахуванні процентів на прострочену заборгованість. При розрахунку процентів цифри, починаючи з третього знака після коми, відкидаються. Сума після коми ручного розрахунку може відрізнятися від розрахунку, який доданий до позову у зв`язку з автоматичним заокругленням. Після зміни відсоткової ставки чи інших складових тарифів клієнт мав право подати заяву про розірвання договору, однак відповідач цього не зробив.

Стосовно строку дії договору та кредитної картки, то картковий рахунок діє до повного виконання, а строк дії картки зазаначено на самій картці. І тому кредитнипй договір чинний, а заперечення відповідача нічим не обгрунтовані.

Щодо строку позовної давності, то кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею в межах строку дії картки. Згідно правових позицій ВС України кінцевий строк щодо повернення кредиту в повному обсязі спливає зі спливом останнього дня місяця дії картки. Строк випущеної картки до останнього дня 08.2016 року. З позовом до суду банк звернувся 26.10.2019 року, строк позовної давності ними не пропущено, крім того, строк позовної давності збільшений та погоджений умовами договору, а тому просив позовні вимоги задовольнити повному обсязі (а.с.65-74).

Суд, об`єктивно, повно та всебічно дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №б/н від 12.03.2013 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 5000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому в договорі.

Відповідно до ст. 81 ЦК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

У позові представником позивача вказано, що відповідачем не виконуються умови кредитного договору, а саме: порушено зобов"язання по сплаті кредиту, відсотків, пенею та комісією і станом на 30.09.2019 року борг відповідача становить 219361,88 грн. та складається з: 4420,69 грн. - заборгованості за кредитом; 210291,19 грн.- заборгованості по процентам за користування кредитом; 4650,00 грн. - заборгованості за пенею та комісією, що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості з якого зокрема видно, що останній платіж відповідачем здійснено 10.03.2016 року, строк дії банківської картки відповідача сплив 03.2016р.

При цьому, позивач просить стягнути з відповідача лише частину суми заборгованості за кредитом у сумі 126106,55 грн., яка складається з: 4420,69 грн. - заборгованості за кредитом, 121685,86 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом з 12.03.2013р. по 30.12.2018р.

З викладеного слідує, що відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що підтверджується вищезазначеним розрахунком заборгованості за кредитним договором.

Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст.509,526,1054 ЦК України відповідач зобов"язання за вказаним договором дійсно не виконав, хоча статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов"язковим для виконання сторонами, тобто банку про порушення відповідачем умов договору стало відомо ще після несплати ним чергового щомісячного платежу до 25 числа місяця.

Позивач жодних дій, спрямованих на погашення виниклої заборгованості на протязі всього періоду з 25.04.2016 року (сплата чергового щомісячного платежу) аж до 01.11.2019 року (дата надходження позову до суду) не вчиняв, не звертався до відповідача з вимогою чи то претензію про погашення заборгованості, при цьому достовірно знаючи про порушення ОСОБА_1 умов кредитного договору і в результаті таких дій банку, а точніше бездіяльності банку у відповідача виникла заборгованість за процентами, яка значно перевищує розмір тіла кредиту.

З вказаного слідує, що порушення умов кредитного договору відповідачем виникло з 25.04.2016 року, а позивачу було достовірно відомо про вказане, але жодних дій, спрямованих на погашення заборгованості банком вжито не було, а тому суд вважає, що трирічний строк позовної давності у даному випадку розпочався з 25.04.2016 року, який відповідно закінчився 25.04.2019р., строк дії банківської картки відповідача сплив 03.2016р.

Представник позивача направив позов лише 21.10.2019 року та який надійшов до суду 01.11.2019р., але у позові не ставить питання про поновлення строку позовної давності.

Відповідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст.ст. 257,258 ЦК України встановлено, що загальний строк позовної давності становить три роки, а позовна давність щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлена строком в один рік.

Позивачем не наведено жодних доказів поважності причин пропуску річного стороку позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості за пенею та комісією.

Виходячи з положень ст. 266 ЦК України, у разі спливу позовної давності до основної вимоги, вважається, що позовна давність спливла і щодо стягнення штрафів.

Відповідно до ч 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою відмови у позові.

Статтею 260 ЦК України передбачено, що обчислення позовної давності починається з моменту, коли кредитор дізнався, або повинен був дізнатись про порушення умов договору.

Згідно Умов та Правил надання банківських послуг позичальник зобов`язаний щомісячно сплачувати АТ КБ "Приватбанк" мінімальний обов"язковий платіж, який вказаний в "Пам`ятці клієнта", що є невід`ємною частиною договору, розрахований як відсоток від поточної заборгованості, а тому відсутність сплати кредиту та всіх платежів в зазначений строк, означає, що кредитор знає, або міг знати про порушення його права, у зв`язку з чим, починається дія трирічного строку права на звернення до суду з вимогою захисту своїх інтересів.

При цьому, доводи представника відповідача про збільшення строку позовної давності до 50 років за Умовами та правилами надання банківських послуг в Приватбанку не приймаються судом до уваги, як такі, що не грунтуються на вимогах діючого законодавства, оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів укладення сторонами відповідно до ст.259 ЦК України в письмовій формі договору про збільшення позовної давності.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним відповідно до ст.ст.256,257,258,260 ЦК України у задоволенні позову АТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити у повному обсязі у зв"язку зі спливом строку позовної давності.

Згідно вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судовий збір позивачу не відшкодовується.

Керуючись ст.ст. 12,81, 141, 263-265,268 ЦПК України, ст. ст.525, 526,1054 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.М.Проценко