Справа № 2-201/11 Головуючий у 1 інстанції: Леньо С.І.
Провадження № 22-ц/811/723/20 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

10 квітня 2020 року суддя судової палати у цивільних справах Львівського апеляційного суду Струс Л.Б., перевіривши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на ухвалу Личаківського районного суду м.Львова від 02 вересня 2019 року у справі за поданням державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визначення частки майна боржника у майні, яким він спільно володіє з іншими особами,

встановила:

Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова подання задоволено.

Ухвалу суду оскаржила ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 , подавши апеляційну скаргу 27 лютого 2020 року з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до частини третьої статті 357 ЦПК України, апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статті 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до апеляційного суду з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (п. 27 рішення Європейського суду з прав людини від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України», та «Трух проти України» (ухвала) від 14 жовтня 2003 року).

Поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими може порушити принцип юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України).

Отже, у разі оскарження судового рішення зі спливом значного періоду часу, заявником має бути наведено переконливі підстави для поновлення пропущеного процесуального строку.

Згідно з частиною першої статті 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У частині третій статі 2 ЦПК України, визначено основні засади (принципи) цивільного судочинства, зокрема неприпустимість зловживання процесуальними правами (пункт 11).

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 06 березня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на ухвалу Личаківського районного суду м.Львова від 02 вересня 2020 року було залишено без руху для подачі апеляційному суду клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

ОСОБА_1 03 квітня 2020 року подала клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. В обґрунтування клопотання вказує, що представником не порушено жодної норми процесуального права, оскільки закон не визначає крайніх термінів подачі заяви про отримання рішення суду після ознайомлення зі справою.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

В Єдиному державному реєстрі судових рішень містяться тексти усіх судових рішень по справі № 2-201/11 у тому числі ухвала Личаківського районного суду м. Львова від 02 вересня 2019 року.

Вказане свідчить, що скаржник мав можливість слідкувати за ходом розгляду свої справи, дізнаватись про його результати та своєчасно подати апеляційну скаргу у встановлені процесуальним законом строки і у відповідності до чинного законодавства України.

Відповідно до загальних норм процесуального Кодексу права та обов`язки сторін є рівними і сторони спору мають право на справедливий суд. А й обов`язок сприяти суду у справедливому розгляді справи шляхом добросовісної поведінки та надання доказів.

Добросовісність учасників судового процесу зокрема полягає у тому щоб при обізнаності з судовими процедурами, правами та обов`язками, правилами поведінки виконувати усі правила та приймати заходи до обізнаності про хід судового процесу при дотриманні судовими органами обов`язку проінформувати про такі процедури та процедурні рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 10.09.2015 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-201/11 виданого 11.04.2011 року Личаківським районним судом м.Львова.

З поданням про визначення частки майна боржника у майні, яким він спільно володіє з іншими особами державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області звернувся до суду 04.07.2017 року.

Розгляд подання про визначення частки майна боржника у майні, яким він спільно володіє з іншими особами було призначено на 15.09.2017 року.

03.09.2017 року ОСОБА_1 подала клопотання про відкладення розгляду справи (а.с.35).

13.09.2017 року ОСОБА_1 подала заяву про ознайомлення з матеріалами справи, з якими ознайомилась 14.09.2017 року.(а.с.36)

23.02.2018 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав заяву про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Личаківського районного суду м.Львова від 25.02.2011 року.

Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 22.03.2018 року відмовлено представнику відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 в поновленні строку на подання заяви про перегляд за ново виявленими обставинами, заяву залишено без розгляду.

14 травня 2018 року представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на ухвалу Личаківського районного суду м.Львова від 22.03.2018 року .

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 12 вересня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Личаківського районного суду м.Львова від 22.03.2018 року залишено без руху для подання апелянтом клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 19 жовтня 2018 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Личаківського районного суду м.Львова від 22.03.2018 року.

Постановою Львівського апеляційного суду від 29 грудня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Личаківського районного суду м.Львова від 22.03.2018 року залишено без змін.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 ознайомлювався з матеріалами справи ще 12.12.2019 року, проте з заявою про видачу копії ухвали звернувся лише 23.01.2020, а апеляційну скаргу подав 27.02.2020 року.

Окрім того, звертаю увагу, що справа за поданням державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визначення частки майна боржника у майні, яким він спільно володіє з іншими особами перебувало в провадженні Личаківського суду понад два роки, з 04 липня 2017 року по 02 вересня 2019 року.

Вищенаведені обставини вказують на те, що ОСОБА_1 була обізнана з ходом судового провадження та мала змогу подати апеляційну скаргу після ознайомлення її представника з матеріалами справи 12.12.2019 року протягом встановленого строку на апеляційне оскарження ухвали суду.

Враховуючи наведене, вважаю що підстави наведенні в клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду не є поважними, а тому в задоволенні такого слід відмовити.

Відповідно до ч.4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог ст.. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

З огляду на зазначені обставини та вимогу закону, в клопотанні ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду слід відмовити, та відмови у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на ухвалу Личаківського районного суду м.Львова від 02 вересня 2019 року.

Керуючись ст. 358 ЦПК України, -

ухвалила:

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Личаківського районного суду м.Львова від 02 вересня 2019 року відмовити.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на ухвалу Личаківського районного суду м.Львова від 02 вересня 2019 року.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя Струс Л.Б.