20.01.2020 року Першотравневий районний суд Донецької області
головуючого судді Чудопалової С.В.,
за участю секретаря Небиліченко Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Мангуш цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,-
15.10.2019 позивачі звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4 в якому просять визнати його таким, що втратив право користування 47/100 частиною житлового будинку АДРЕСА_1 , мотивований тим, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.02.2004, зареєстрованого в реєстрі за № 419 та витягу про реєстрацію прав власності на нерухоме майно, номер витягу 2816927 від 12.02.2004, їй ОСОБА_1 належить 47/100 частини домоволодіння АДРЕСА_1 складається з трьох відокремлених квартир 47/100 частин будинку, це відокремлена квартира, яка належить їй ОСОБА_1. 29/100 частини будинку належить ОСОБА_2 , 24/100 частини належать ОСОБА_3. У зазначеному будинку зареєстровано її ОСОБА_1 , сина ОСОБА_4 Сина вона зареєструвала у її будинку у 1997 році за його проханням, однак у грудні 2013 року він виїхав з її будинку на заробітки до Західної України і в її будинку з того часу не проживає. Вона неодноразово просила його знятися з реєстрації у її будинку, однак він відмовляється, а на даний час вона втратила з ним зв`язок. Визнання ОСОБА_4 втратившим право користування 47/100 частиною зазначеного житлового будинку, необхідно для оформлення субсидії.
Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позовні вимоги підтримали та просять їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечують.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суду не повідомив. Заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
12.11.2019 відкрито провадження у справі.
20.12.2019 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не надав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних обставин.
Так, згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом серії ВВВ № 303635, від 06.02.2004, зареєстрованого у реєстрі за № 419, та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 2816927 від 12.02.2004, ОСОБА_1 є власником 47/100 частини домоволодіння з належними до нього будівлями подвір`я, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.5,6).
Згідно договору купівлі-продажу № 6 від 14.01.1992, та реєстраційного напису на документі про право особистої власності від 29.01.1992, ОСОБА_2 , є власником 29/100 частини домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8-9).
Згідно договору купівлі-продажу частки домоволодіння зареєстрованого в реєстрі за № 1508 від 15.08.2019 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексним номером 177541510 від 15.08.2019, ОСОБА_3 , є власником 24/100 частини домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.12-15, 16).
Як вбачається з довідки Ялтинської селищної ради від 07.10.2019, в будинку АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_5 - донька та ОСОБА_4 - син (а.с. 19).
Як вбачається з довідки Ялтинської селищної ради від 07.05.2015, ОСОБА_4 зареєстрований в будинку АДРЕСА_1 (а.с. 20).
Згідно із актом від 07.10.2019, складеного депутатом Ялтинської селищної ради ОСОБА_6 разом з сусідами ОСОБА_7 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_3 та ОСОБА_8 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , в ході огляду домоволодіння АДРЕСА_1 , було виявлено, що за даною адресою зареєстрований, але не проживає ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 21).
Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджується своїм майном на власний розсуд. При цьому держава не втручається у здійснення власником права власності.
Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню (частина друга статті 386 ЦК України).
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Вказаним право обґрунтовано скористався позивач, як власник спірного будинку.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Частиною 1 ст. 156 ЖК Української РСР передбачено, що члени сім`ї власника будинку, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.
Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК Української РСР до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу.
За ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до п. постанови №5 Пленуму ВССУ від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК.
Згідно ч. 2 ст. 64 ЖК Української РСР до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
Отже, спір виник між позивачем і відповідачем, який є членом сім`ї власника житла. Тому суд вважає, що при вирішенні спірних відносин до застосування підлягають положення ст. 405 ЦК України, відповідно до якої члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ст. 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Враховуючи викладене, зважаючи на конкретні обставини справи, а саме те, що відповідач в спірному жиловому будинку без поважних причин не проживає понад встановлений законодавством строк, що в свою чергу перешкоджає позивачам здійсненню їх права користування та розпорядження належним будинком, а тому позов підлягає задоволенню, а відповідача слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме 47/100 частини будинку АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
На підставі викладеного, керуючись ст. 4, 5, 13, 81, 247 ч.2, 263-265, 280-289 ЦПК України, ст.ст. 15, 319, 391, 405 ЦК України, ст.72 ЖК УРСР, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, - задовольнити.
Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , таким, що втратив право користування 47/100 частиною домоволодіння АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, який його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя С.В. Чудопалова