Справа № 591/4950/20
Провадження № 2/591/2367/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2020 року

м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Северинової А.С.,

з участю секретаря судового засідання Терещенко М.П.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,

розглянувши клопотання представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 про закриття провадження у справі

в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «ПроКредит Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про стягнення інфляційних втрат та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, -

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2020 року Акціонерне товариство «ПроКредит Банк» звернулось до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 20 вересня 2004 року між ним та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 була укладена рамкова угода № С-713/09.04 (з наступними змінами і доповненнями), відповідно до якої ПАТ «ПроКредит Банк» зобов`язувалось здійснити кредитування ОСОБА_2 у межах наступних лімітів кредитування: ліміт суми 200000,00 доларів США, ліміт строку 180 місяців. Видача кредитів на підставі рамкової угоди та визначення їх умов здійснювалась шляхом укладення договорів про надання траншу, овердрафту, кредитної лінії (кредитні договори), які є невід`ємною частиною рамкової угоди № С-713/09.04.

На підставі та в межах рамкової угоди № С-713/09.04 від 20 вересня 2004 року між позивачем та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 були укладені договори про надання траншу № 15.6991/С-713/09.04 від 15 жовтня 2007 року, № 15.7700/С-713/09.04 від 04 квітня 2008 року та № 15.6978/С-713/09.04 від 15 жовтня 2007 року.

У забезпечення виконання зобов`язань по зазначеним кредитним правовідносинам між позивачем та відповідачами ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було укладено договори поруки.

По зазначеним кредитним правовідносинам утворилась заборгованість, тому рішенням Господарського суду Сумської області від 14 листопада 2011 року (справа 5021/1951/2011) з ФОП ОСОБА_2 на користь АТ «ПроКредит Банк» стягнуто по договорах траншу №15.6991 від 15.10.2007 року, №15.7700 від 04.04.2008 року, №15.6978 від 15.10.2007 року кошти на загальну суму 1461721 грн 39 коп.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 26 грудня 2011 року у справі №2-2860/11 стягнуто в солідарному порядку з поручителів ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь АТ «ПроКредит Банк» заборгованість по кредитних договорах про надання траншів №15.6991 від 15.10.2007 року, №15.7700 від 04.04.2008 року, №15.6978 від 15.10.2007 року на загальну суму 1461721 грн 39 коп.

Позивач вказав, що відповідачами після прийняття судових рішень про стягнення заборгованості, починаючи з жовтня 2017 року в повному обсязі сплачена заборгованість за договором про надання траншу № 15.7700/С-713/09.04 від 04 квітня 2008 року та частково сплачена заборгованість за договором про надання траншу № 15.6978/С-713/09.04 від 15 жовтня 2007 року та за договором про надання траншу № 15.6991/С-713/09.04 від 15 жовтня 2007 року. Станом на дату подання позову у відповідача ОСОБА_2 наявний борг по капіталу за договором про надання траншу № 15.6991/С-713/09.04 від 15 жовтня 2007 року в розмірі 36810,20 доларів США та по капіталу за договором про надання траншу № 15.6978/С-713/09.04 від 15 жовтня 2007 року в розмірі 77011,45 доларів США.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку на його користь 3 % річних в сумі 17086,15 доларів США, 3 % річних в сумі 96 593 грн 75 коп. та інфляційні втрати в сумі 422 988 грн 70 коп.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 08 вересня 2020 року відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче засідання.

09 грудня 2020 року до суду надійшло клопотання представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 про закриття провадження у даній справі. Клопотання обґрунтовано тим, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки спір належить до господарської юрисдикції. Зокрема, позивач звернувся до суду з даним позовом у зв`язку з простроченням виконання зобов`язань за кредитним договором № 15.6991/С-713/09.04 від 15 жовтня 2007 року та за кредитним договором № 15.6978/С-713/09.04 від 15 жовтня 2007 року, які були укладені з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 . Відповідно до запису в єдиному реєстрі діяльність ФОП ОСОБА_2 було припинено 17 липня 2014 року. Однак, спори, пов`язані з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем, відносяться до господарської юрисдикції.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Кирилкін Р.О. клопотання підтримав, просив закрити провадження у даній справі. Представник позивача АТ «ПроКредит Банк» адвокат Верещагін Д.Б. заперечив проти заявленого клопотання.

Заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі, виходячи з наступного.

Звертаючись до суду з даним позовом, АТ «ПроКредит Банк» послалось на те, що 20 вересня 2004 року між ним та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 була укладена рамкова угода № С-713/09.04 (з наступними змінами і доповненнями), відповідно до якої АТ «ПроКредит Банк» зобов`язувався здійснити кредитування ОСОБА_2 у межах наступних лімітів кредитування: ліміт суми 200000,00 доларів США, ліміт строку 180 місяців. Цільове призначення кредиту поповнення обігових коштів (а.с. 24).

На підставі та в межах рамкової угоди № С-713/09.04 від 20 вересня 2004 року між позивачем та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 були укладені договори про надання траншу № 15.6991/С-713/09.04 від 15 жовтня 2007 року, № 15.7700/С-713/09.04 від 04 квітня 2008 року та № 15.6978/С-713/09.04 від 15 жовтня 2007 року (а.с. 28-29, 35-36, 43).

У забезпечення виконання зобов`язань по зазначеним кредитним правовідносинам між позивачем та відповідачами ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було укладено договори поруки (а.с. 48-49, 50-51, 52-53).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 взято на облік як ФОП 20 травня 1999 року.

17 липня 2014 року здійснено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_2 , що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала позицію щодо юрисдикції спору за позовом суб`єкта господарювання до фізичної особи, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, що виник при виконанні умов укладеного між ними господарського договору (постанови від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14?144цс18), від 13 лютого 2019 року у справі № 910/8729/18 (провадження №12-294гс18), від 05 червня 2019 року у справі № 904/1083/18 (провадження № 12-249гс18), від 09 жовтня 2019 року у справі № 127/23144/18 (провадження № 14-460цс19).

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі статтею 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших відносин, крім справ, розгляд яких здійснюється за правилами іншого судочинства.

Разом з тим, статтею 20 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) визначено предметну та суб`єктну юрисдикцію господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції. Так, за частиною першою цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) ФОП.

Статтею 45 ГПК України встановлено, що сторонами в судовому процесі позивачами і відповідачами можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, тобто і фізичні особи, які не є підприємцями, а винятки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, не підлягають розгляду у господарських судах, чітко визначені положеннями статті 20 цього Кодексу (як приклад, пункти 5, 10, 14 цієї статті).

Відтак, господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за пунктом 1 частини першої статті 20 ГПК України спорів, у яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.

Як уже зазначалось, звертаючись із цим позовом, позивач просив стягнути інфляційні втрати та 3 % річних у зв`язку з простроченням виконання зобов`язань за кредитним договором № 15.6991/С-713/09.04 від 15 жовтня 2007 року та за кредитним договором № 15.6978/С-713/09.04 від 15 жовтня 2007 року, які були укладені з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 .

Згідно із частиною першою статті 128 Господарського кодексу України (далі ГК України) громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу. Зазначена норма кореспондується зі статтею 50 Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

За частиною першою статті 173 ГК України зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, у силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або відмовитися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарським зобов`язанням.

Майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. Господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України, з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (стаття 179 ГК України).

Таким чином, однією з ознак господарського договору, що дозволяє відокремити його від інших видів договорів (у тому числі цивільних), є особливий суб`єктний склад. Зокрема, договір, у якому сторонами є суб`єкти господарювання (наприклад, юридична особа та громадянин, зареєстрований на час його укладення як підприємець), є господарським, відтак і зобов`язання, що з нього виникають, є господарськими.

Зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю (стаття 609 ЦК України).

Проте до підприємницької діяльності фізичних осіб згідно зі статтею 51 ЦК України застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Частиною третьою статті 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» (тут і далі у редакції, чинній на час припинення ФОП ОСОБА_2 ) передбачено, що фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до ЄДР запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності ФОП.

Відповідно до статті 52 ЦК України ФОП відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

За змістом статей 51, 52, 598609 ЦК України, статей 202208 ГК України, статті 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» однією з особливостей підстав припинення зобов`язань для ФОП є те, що у випадку припинення суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи (виключення з реєстру суб`єктів підприємницької діяльності) її зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. ФОП відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Таким чином, виходячи із суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з господарського договору, зобов`язання за яким у відповідача ОСОБА_2 із втратою його статусу як ФОП не припинились, суд дійшов висновку про належність даного спору до господарської юрисдикції.

Що стосується позовних вимог АТ «ПроКредит Банк» до поручителів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , то суд зазначає, що до юрисдикції господарських судів належать справи у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами цього основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці. У цьому випадку суб`єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/1733/18 (провадження № 12-170гс18) та від 19 березня 2019 року у справі № 904/2530/18 (провадження № 12-253гс18).

Відповідно до п. 1 ч. ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, провадження у вказаній справі було відкрито помилково та необхідно повідомити позивачу, що вказані позовні вимоги підлягають розгляду в порядку господарського судочинства.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 задовольнити.

Закрити провадження у справі за позовом Акціонерного товариства «ПроКредит Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про стягнення інфляційних втрат та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Роз`яснити позивачу його право звернутися з вказаною заявою в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повне судове рішення складено 14 грудня 2020 року.

Суддя А.С. Северинова