Єдиний унікальний номер 219/1687/18
Номер провадження 22-ц/804/185/20
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 року

м. Бахмут

справа № 219/1687/18

провадження № 22-ц/804/185/20

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого Хейло Я.В.,

суддів Будулуци М.С., Корчистої О.І.

при секретарі Ситнік Д.Л.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

представник відповідача Нємсадзе Ірина Олексіївна

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького апеляційного суду в м. Бахмут апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Нємсадзе Ірина Олексіївна, на заочне рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 30 липня 2018 року по цивільній справі №219/1687/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів (суддя Брежнев О.А.), ухваленого в приміщенні суду в м. Бахмут Донецької області, -

ВСТАНОВИВ:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернулась до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 08 червня 2002 року уклала шлюб зі ОСОБА_2 , від якого вони мають двох неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які мешкають з позивачем.

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 02 жовтня 2017 року шлюб між ними було розірвано. Відповідач свій обов`язок по утриманню дітей не виконує.

Просила суд стягнути зі ОСОБА_2 на свою користь аліменти у розмірі ? частини заробітку на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Заочним рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 30 липня 2018 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 23 лютого 2018 року до досягнення кожною дитиною повноліття, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. Допущено негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 29 жовтня 2019 року заяву представника відповідача - адвоката Нємсадзе І.О. про перегляд заочного рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 30 липня 2018 року у даній справі залишено без задоволення.

Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідач за законом зобов`язаний утримувати дітей до досягнення повноліття та має матеріальну можливість сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу).

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідач просив оскаржуване рішення скасувати, та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга ОСОБА_2 мотивована тим, що при ухваленні заочного рішення судом неповно з`ясовано всі обставини справи, порушено норми процесуального та матеріального права.

Зазначає, що на час ухвалення оскаржуваного рішення він вже сплачує аліменти за рішенням Єнакіївського міського суду від 13 лютого 2018 року, що знаходиться на виконанні у виконавчій службі у відділі Державної виконавчої служби Єнакіївського міського управління юстиції.

Після прийняття рішення Артемівським міськрайонним судом Донецької області від 30 липня 2018 року Покровським міськрайонним відділом ДВС відкрито виконавче провадження №59026145 про примусове стягнення аліментів, при цьому позивач не відмовилась від аліментів за попереднім рішенням.

Вважає, що внаслідок недобросовісних дій позивача порушуються його права, оскільки він несе подвійне зобов`язання по сплаті аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Він надає добровільно матеріальну допомогу своїм дітям, проте сплата аліментів одразу за двома рішеннями судів ставить його у скрутне становище та лишає засобів для існування.

Вважає, що в даному випадку судом має бути враховано рішення Єнакіївського міського суду від 13 лютого 2018 року про стягнення аліментів на користь позивача.

Посилається на постанову Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 22 жовтня 2018 року у справі №235/2357/17, де сформульований наведений у Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званий «намібійський виняток», якій передбачає можливість у виключних випадках враховувати документи, видані окупаційною владою, якщо їх невизнання тягне порушення прав громадян

Звертає також увагу, на ті обставини, що при ухваленні оскаржуваного рішення суд стягнув аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу до досягнення кожною дитиною повноліття, тобто на утримання двох дітей розмір аліментів складає 1/3 частину від його доходу та після досягнення донькою повноліття розмір аліментів також буде складати 1/3 частину доходу. Вважає, що після досягнення донькою ОСОБА_5 повноліття розмір аліментів повинен складати ? частину доходу до повноліття сина ОСОБА_5 .

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзив на апеляційну скаргу позивачем ОСОБА_1 не подано.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. (а.с. 87)

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. (а.с. 87, 89)

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Нємсадзе І.О. в судове засідання апеляційного суду не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву в якій просить розглянути справу у її відсутність та задовольнити апеляційну скаргу (а.с. 88).

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , її батьками є: батько - ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_1 (а.с.6), ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , його батьками є: батько - ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_1 . (а.с.7)

Відповідно до копії заочного рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 02 жовтня 2017 року шлюб укладений між позивачем та відповідачем розірваний. Рішення набрало законної сили 13 жовтня 2017 року. (а.с.5)

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Згідно ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції , обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зокрема, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату час і місце засідання суду (у разі, якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню.

МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явились в судове засідання, оскільки, відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції повністю не відповідає.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов частково, зазначив, що відповідач за законом зобов`язаний утримувати неповнолітніх дітей та має матеріальну можливість сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частину заробітку на утримання дітей до досягнення повноліття.

Розглядаючи справу у заочному порядку у відсутності відповідача суд першої інстанції зазначив у рішенні, що вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача, якій належним чином про час та місце судового розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційній веб-сторонці Артемівського міськрайонного суду Донецької області.

Стаття 280 ЦПК України визначає умови проведення заочного розгляду справи та частина перша цієї норми передбачає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату і місце судового засідання; 2)відповідач не з`явився у судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив;4)позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться в районі проведення антитерористичної операції, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (з посиланням на веб-адресу відповідної ухвали суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень), яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання.

Суд викликає або повідомляє таких учасників справи про дату, час і місце інших судових засідань чи про вчинення відповідної процесуальної дії через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (з посиланням на веб-адресу відповідної ухвали суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень), яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання або вчинення відповідної процесуальної дії.

З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 проживає у м.Бунге (м.Юнокомунарівськ), тобто в населеному пункті, на території якого відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження і поштовий зв`язок з яким відповідно відсутній.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12 квітня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 08 травня 2018 року на 09 годину 40 хвилин. (а.с.23)

17 квітня 2018 року на офіційному веб-порталі судової влади через оголошення було повідомлено позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 про розгляд справи 08.05.2018 року та про можливість подачі відзиву на позов. (а.с. 24, зворот)

08 травня 2018 року розгляд справи відкладено на 11 червня 2018 року на 09 годину 10 хвилин.

14 травня 2018 року на офіційному веб-порталі судової влади через оголошення було повідомлено позивача та відповідача ОСОБА_2 відкладення розгляду справи на 11 червня 2018 року на 09 годину 10 хвилин та роз`яснено відповідачу можливість подачі відзиву на позов (а.с. 27, зворот).

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 30 липня 2018 року постановлено про заочний розгляд справи на підставі статтей 223, 280, 281 ЦПК України (а.с. 31).

Дані про повідомлення відповідача у встановленому законом порядку про розгляд справи о 8 годині 30 хвилин 30 липня 2018 року шляхом розміщення за десять днів відповідного оголошення на офіційному веб-порталі судової влади у матеріалах справи відсутні.

Відповідач посилається на ці обставини в обґрунтування своєї апеляційної скарги та апеляційний суд знаходить ці доводи обґрунтованими та такими, що відповідно до ч.3 ст.376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового.

Що стосується доводів апеляційної скарги щодо необґрунтованості позовних вимог позивача про стягнення аліментів слід зазначити наступне.

У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Положеннями статті 27 Конвенції ООН про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;Частину першу статті 182 доповнено пунктом 3-2 згідно із Законом № 2037-VIII від 17.05.2017.

4) інші обставини, що мають істотне значення.

2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

3. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач є працездатним , працює, має постійний дохід та з врахуванням вимог ст.182 СК України має матеріальну можливість сплачувати аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини заробітку щомісячно.

Відносно доводів відповідача про те, що за рішенням Єнакіївського міського суду від 13 лютого 2018 року він вже сплачує аліменти на утримання дітей та посилання на так звані «намібійські винятки» Міжнародного суду ООН, які слід застосувати у даному випадку апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2018 року у справі №235/2357/17, на яку посилається відповідач, у 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй (далі - ООН) у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах «Лоізіду проти Туреччини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). "Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать».

При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Разом з тим, згідно з Конституцією Україна є суверенною і незалежною державою.Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

За положенням статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.

Згідно частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

За положенням статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 статті 4 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують, щоб установи, служби і органи, відповідальні за піклування про дітей або їх захист, відповідали нормам, встановленим компетентними органами, зокрема, в галузі безпеки й охорони здоров`я та з точки зору численності і придатності їх персоналу, а також компетентного нагляду.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Стаття 9 цьго Закону передбачає, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Буть які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсними і не створює правових наслідків.

Згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» місто Єнакієве входить до зазначеного переліку.

Отже, застосування в даному випадку «намібійських винятків» та врахування рішення суду ухваленого на тимчасово окупованій території є неможливим, оскільки це буде фактично означатиме легітимізацію цієї влади, проте сума фактично сплачених аліментів на користь позивача може бути врахована при виникненні спору щодо визначення розміру заборгованості по аліментам.

Посилання у скарзі щодо визначення розміру аліментів після досягнення старшою дитиною повноліття врегульовано частиною 3 ст.183 СК України, відповідно до якої після досягнення повноліття найстаршою дитиною якщо ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Оскільки судом першої інстанції справу розглянуто без належного повідомлення відповідача, про що останній зазначає у своєї апеляційний скарзі, суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного заочного рішення та часткове задоволення позовних вимог.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою встановлено ставку судового збору у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позовну заяву подано ОСОБА_1 до Артемівського міськрайонного суду Донецької області 23 лютого 2018 року (а.с. 1)

Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 1 січня 2018 року складає 1 762 грн.

Враховуючи, що позивач ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» та суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а в апеляційній інстанції судовий збір сплачено відповідачем, з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі: (1762 гривні х 0, 4) = 704 гривні 80 копійок.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 30 липня 2018 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Єнакієве, Донецької області, ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця м. Єнакієве, Донецької області, ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 23 лютого 2018 року до досягнення кожною дитиною повноліття, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Стягнути зі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Єнакієве, Донецької області, ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий Я.В. Хейло

Судді: М.С. Будулуца

О.І. Корчиста