Справа № 285/3957/19
провадження у справі № 2/0285/213/20
14 січня 2020 року м. Новоград-Волинський
Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області
в складі: головуючої судді Заполовської Т.Г.
за секретаря судового засідання Матвіюк Т.М.,
сторони по справі: позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК», відповідач ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Новоград-Волинський
за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу
за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
Позивач у листопаді 2019 року звернувся до суду з цим позовом та просив ухвалити рішення суду, яким стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором б/н від 24.04.2012 року в сумі 126 808,52 грн. та судові витрати.
В обґрунтування позову зазначає, що ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву б/н від 24.04.2012 року. ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між нею та банком договір. Відповідно до умов зазначеного договору позивач свої зобов`язання перед відповідачем ОСОБА_1 виконав в повному обсязі. Остання, в свою чергу, своєчасно не повертає АТ КБ «ПРИВАТБАНК» кредитні кошти, своєчасно не сплачує відсотки за його користування та ухиляється від виконання зобов`язань по кредитному договору. Станом на 30.09.2019 року заборгованість становила 126808,52 грн., з яких: тіло кредиту - 207,82 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 120518,70 грн., заборгованість за пенею та комісією - 6082,00 грн.. З метою захисту своїх прав змушені звернутись до суду.
В судове засідання сторони не прибули. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
В заяві представник позивача просив справу розглянути без його участі, наполягав на задоволенні позову. Не заперечував проти постановлення заочного рішення.
У встановлений строк відповідач не подав відзив на позов, заперечень щодо розгляду справи в спрощеному провадженні.
Оскільки відповідач не повідомила про поважність причин повторної неявки в судове засідання, не подала відзив на позов та представник позивача в заяві не заперечував проти заочного розгляду справи, суд, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, постановив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що 24.04.2012 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (перейменовано на АТ КБ «ПРИВАТБАНК») (надалі - Банк), укладено кредитний договір з ОСОБА_1 , згідно з умовами якого остання отримала кредит у розмірі 300,00 грн., шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації (а.с. 7).
У анкеті-заяві зазначено, що відповідач згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та Банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.
Згідно з наданого Банком розрахунком, заборгованість за вказаним кредитним договором станом на 30.09.2019 року становила 126808,52 грн., з яких: тіло кредиту - 207,82 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 120518,70 грн., заборгованість за пенею та комісією - 6082,00 грн.( а.с. 5-8).
За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.
Судом встановлено, що заборгованість за кредитним договором від 24 квітня 2012 року по тілу кредиту складає 207 грн. 82 коп., що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості.
Відтак підлягає стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість по тілу кредиту в розмірі 207 грн. 82 коп.
Одночасно відсутні підстави для стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом - 120518,70 грн., заборгованість за пенею та комісією - 6082,00 грн., оскільки позивачем не доведено, що між сторонами досягнуто згоди щодо порядку та розміру нарахування заборгованості за такими видами платежу.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, АТ КБ «ПриватБанк» вказувало, що сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, підписавши Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.
Але надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг з огляду на їх мінливий характер не можна вважати складовою договору, оскільки вони не підписані відповідачем, а також з урахуванням того, що ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім.
Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді розмір та умови нарахування заборгованості по процентам за користування кредитом, заборгованості за пенею та комісією.
Враховуючи вищевказані обставини, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 АТ КБ «ПриватБанк» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, про повідомлення споживача про умови надання банківських послуг та узгодження зі споживачем саме тих умов, які банк вважав узгодженими.
Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).
З огляду на вищевказане, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з відповідача лише суми непогашеного тіла кредиту.
Відтак позовні вимоги підлягають частковому задоволенню і судові витрати суд стягує з відповідача на користь позивача пропорційно задоволених вимог згідно вимог ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 206, 258 259, 265, 268, 279, 280-283 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Стягнути з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 24.04.2012 року у розмірі 207 (двісті сім) гривень 82 копійки, яка складається з: заборгованості по тілу кредиту - 207,82 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн.
У задоволенні решти вимог - відмовити.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційний розгляд справи.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської област і за заявою відповідача протягом 30-ти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається позивачем безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Згідно п.15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Дата складення повного тексту рішення 20.01.2019 року.
Головуюча суддя Т.Г. Заполовська