Справа № 367/7717/18
Провадження №2/367/1486/2020
РІШЕННЯ

Іменем України

16 січня 2020 року Ірпінський міський суд Київської області в складі

головуючої судді Оладько С.І

за участі секретаря Герус Н

розглянувши у судовому засіданні в м.Ірпені цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась до суду із позовом,відповідно до якого зазначила,що вона знаходилась в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 2007 року. Шлюб зареєстрований відділом реєстрації шлюбів Житомирського міського управління юстиції 14.09.2007 року, про що в реєстрації актів про укладення шлюбів зроблено запис за №1735 .

Від шлюбних відносин вони мають трьох спільних дітей - доньку ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 , доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 ( ОСОБА_2 відмовився від сина).

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 25 грудня 2013 року, справа № 758/10124/13-11 їхній шлюб було розірвано.

Виконавчим листом №367/1451/17, виданим 03.05.2017 Ірпінським міським судом Київської області було постановлено про стягнення із ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання доньки у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду, а саме 07.03.2017 року до досягнення дитиною повноліття.

На теперішній час грошей, які вона заробляє , та гроші, які вона отримую від ОСОБА_2 не вистачає для забезпечення дитини, а саме на задоволення її першочергових потреб, не говорячи вже про якісь інші витрати на розваги і т.п. Оскільки дитина росте, то відповідно пропорційно збільшується потреба у збільшенні коштів для навчання, розвитку в певних гуртках, в участі в програмах з розвитку дітей, проводження дозвілля і т.д.

Разом з тим, на її утриманні знаходиться дитина-інвалід з дитинства (синдром Дауна ) ОСОБА_7 , 2013 р.н., дитина потребує постійного догляду, відповідно дозволити собі цілу ставку і повний робочий день я не можу, відповідно і забезпечити першочергові потреби моєї доньки ОСОБА_8 в сучасних умовах з високими цінами дуже важко.

На сьогоднішній день,всі речі, ліки, витрати на навчання, розвиток і виховання необхідні для дитини, я оплачую самостійно, тому і змушена звернутись до суду з даним позовом про збільшення розміру аліментів до 2-хпрожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, оскільки це допоможе дитині у вирішенні багатьох потреб для її розвитку, які па прямо пов`язані з фінансовими витратами.

Відповідач має у власності багато нерухомого майна, яке здається оренду, також відповідач подав позов про стягнення аліментів на своє утримання зі своєї 21 річної доньки ОСОБА_9 , яка ще сама навчається .Також окрім можливої здачі в оренду всієї тієї неймовірної кількості майна, що є у нього у власності, яке придбане фактично (за датами) за останні 5 років,йому постійно надається матеріальна допомога: ВГО «Талановиті діти України»; отримується соціальна допомога від держави, як для інваліда II групи за ревматологією ,при тому, що він самостійно вільно рухається щодня і достатньо швидко з великими пакунками бігає по магазинам .

Також, в провадженні Ірпінського міського суду Київської області знаходиться справа № 367/694/18 про позбавлення батьківських прав відповідача - ОСОБА_2 відносно доньки малолітньої ОСОБА_8 з причини ухилення ним від виконання своїх обов`язків як батька.

Передумовою такого ставлення Відповідача до дитини та відсутність бажання надавати не тільки фізичну але і фінансову допомогу з його сторони послугував факт того, що усиновлення ОСОБА_4 і її іншої доньки ОСОБА_9 21 рік (з якої він стягує аліменти на своє утримання через суд справа№758/5143/17) відбулось лише за умови необхідності для Відповідача, коли він відбував покарання в місцях позбавлення волі строком на 10 років за вбивство, за рахунок чого і зменшив собі термін перебування в тюрмі на З роки.

Позивач просить збільшити розмір аліментів на користь ОСОБА_1 для утримання доньки ОСОБА_8 у розмірі 3888грн,починаючи з дня подачі позову до суду,які було встановлено Ірпінським міським судом і видано виконавчий лист 03.05.2017р .

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідач та його представник у судовому засіданні заперечували проти позову з тих підстав,що відповідач не має нерухомого майна,про яке зазначає позивач,він є інвалідом,отримує незначну пенсію та допомогу від благодійного фонду.Просили у позові відмовити.

Суд,заслухавши пояснення сторін,дослідивши письмові докази по справі,вважає позов таким,що не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч 1 ст. 4 ЦПК України «Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.»

Відповідно до ст.. 5 ЦПК України «Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

2. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.»

Відповідно до ч 2,3 ст. 12 ЦПК України «Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

3. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.»

Відповідно до ч 1 ст. 13 ЦПК України «Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.»

Відповідно до ч 1 ст. 81 ЦПК України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.»

У судовому засіданні встановлено,що 03.05.2017р Ірпінським міським судом Київської області було видано виконавчий лист № 367/1451/17 про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини з усіх видів заробітку щомісячно,але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,починаючи з дня подачі позову до суду,а саме з 07.03.2017р і до повноліття дитини.(а.с.7).24.07.2018р було відкрито виконавче провадження №56798748 з примусового виконання даного виконавчого листа.

Відповідно до ст.. 192 СК України « Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.»

У відповідності до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 03 травня 2018 року по справі № 581/638/17-ц, зазначено, що розмір стягнутих за рішенням суду аліментів не є незмінним та у випадку виникнення відповідних підстав може змінюватись. Прийняття Закону «Про внесення змін щодо мінімального розміру аліментів» спрямоване на посилення захисту права дитини на належне утримання, а тому є підставою для зміни розміру стягнутих з відповідача аліментів.»

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст.. 76 ЦПК України «Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

2. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.»

Відповідно до ст.. 77 ЦПК України « 1. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

2. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

3. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

4. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.. 78 ЦПК України «1. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

2. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.»

Як уже зазначалось раніше,із відповідача стягнуто аліменти у розмірі ј частини з усіх видів заробітку,але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.При зверненні до суду із позовом та у судовому засіданні позивач не надала до суду доказів тих обставин,що розмір аліментів ,які вона отримує на дитину є меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У судовому засіданні встановлено,що відповідач по справі є інвалідом 2 групи,має пенсію розміром 1564грн,за грудень 2019р-1638гр.Також відповідач отримав у 2018р допомогу з благодійних фондів.Обгрунтовуючи свої доводи позивач зазначає,що відповідач має нерухоме майно,яке здає в оренду та має дохід.Однак на підтвердження даного факту,а саме отримання додаткового доходу від оренди житла,позивач до суду не подала.

Крім того,необхідно звернути увагу на ті обставини,що із позовом до суду позивач звернулась 01.11.2018р ,у той час коли донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уже була повнолітньою.

Враховуючи викладені обставини,суд вважає відсутні підстави,передбачені ст., 192 СК України для збільшення розміру аліментів,стягнутих із відповідача на користь позивача на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі ст.. 182,192,196 СК України,керуючись ст..ст. 4,10,76,259,264-265,268 , 273 ,365 ЦПК України суд , -

в и р і ш и в :

ОСОБА_1 у позові відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 30 днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення,якщо його не скасовано,набирає законної сили після повернення апеляційної скарги ,відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду буде складено 26.01.2020р.

Суддя: С.І. Оладько