Дата документу 22.01.2020
ЄУ № 942/1723/19
Провадження №2/942/115/20
22 січня 2020 року Новопсковський районний суд Луганської області
у складі: головуючого судді Проньки В.В.
за участю секретаря Колесник Г.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Новопсков за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служба у справах дітей Новопсковської селищної ради Луганської області,
Позивачка звернулася до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом, в якому просить позбавити відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, в даний час шлюб між ними розірвано. Від шлюбу є неповнолітній син ОСОБА_3 . Відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, не спілкується з ним взагалі, не дбає про його нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, як це встановлено законом України «Про охорону дитинства». Син не отримує від батька жодного подарунку на день народження, жодної іграшки. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню сина, не цікавиться його життям, не телефонує йому, не відвідує його за місцем проживання. Рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 24.10.2013 року стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.07.2013 року до повноліття дитини.
29.10.2019 відповідно до ухвали суду було відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання на 29 листопада 2019 року.
29 листопада 2019 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.
Позивач до судового засідання не з`явились, надала заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи до судового засідання не з`явився, про наявність поважних причин для цього суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи до суду не надав. Відзив на позовну заяву не надав, зустрічну позовну заяву до суду не пред`явив.
Представник третьої особи до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без її участі.
Оскільки про час і місце проведення судового засідання сторони були повідомлені належним чином, суд вважає, що судове засідання можливо провести без їх участі.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних у справі доказів та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про його народження серії НОМЕР_1 , виданим 13.12.2012 відділом ДРАЦС Новопсковського районого управління юстиції Луганської області, актовий запис № 123.
Неповнолітній ОСОБА_3 в даний час проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про склад сім`ї, виданою виконавчим комітетом Новопсковської селищної ради Новопсковського району Луганської області 18.09.2019 за вих. № 3170.
Згідно акту перевірки житлових умов сім`ї, складеного комісією Новопсковської селищної ради Новопсковського району Луганської області, неповнолітній син сторін проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 , батько дитини ОСОБА_2 не відвідує сина за місцем проживання дитини та не приймає участі у вихованні дитини, про що також засвідчили сусіди. Житловий будинок в якому проживає неповнолітній ОСОБА_3 разом з матір`ю ОСОБА_1 має загальну площу 104,3 кв.м. Санітарно побутові умови добрі, житловий будинок газифікований, є індивідуальне опалення, забезпечений водопостачанням та каналізацією.
Матеріалами справи встановлено, що позивачка працює на посаді молодшої медичної сестри з догляду за хворими Новопсковського РТМО , її середній заробіток складає 3746 грн. 34 коп. , що підтверджено довідкою № 2289 від 18.09.2019 Новопсковського РТМО.
Матеріалами справи встановлено, що батько неповнолітнього ОСОБА_3 відповідач ОСОБА_2 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
Судом встановлено, що рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 24.10.2013 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.07.2013 року до повноліття дитини.
Разом з тим, як вбачається з довідки Хрустальнинського міського ВДВС Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 14.11.2019 за вих. № 5134/17.4-48 відповідач не сплачує аліменти на утримання сина, внаслідок чого утворилася заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 100419 грн
З довідки комунального закладу дошкільний навчальний заклад ясла-садок «Світлячок» Новопсковської селищної ради № 71 від 11.09.2019 вбачається, що ОСОБА_3 відвідував даний заклад з 10.08.2015 р. по 01.07.2019 р. За весь час перебування дитини в закладі, батько ОСОБА_2 участі у вихованні сина не приймав, жодного разу до закладу не приходив.
Згідно довідки № 288 від 2309.2019 р Новопсковського газопроводського закладу ЗСО 1-3 ст. Новопсковської селищиної ради ОСОБА_3 , є учнем 1 класу. Протягм перебування ОСОБА_3 у закладі дбає про сина мати ОСОБА_1 Батько ОСОБА_3 - ОСОБА_2 жодного разу не був у школі, навчанням та вихованням сина не цікавиться.
Згідно довідки № 914 від 23.09.2019 КНП «Новопсковський центр первинної медико-санітарної допомоги Новопсковської районної ради» ОСОБА_3 перебуває під наглядом лікаря-педіатра Новопсковської амбулаторіїї ЗПСМ та лікуванням дитини займається мати ОСОБА_1 .
Відповідно до ст. 19 СК України при розгляді судом спорів, зокрема, щодо позбавлення батьківських прав, обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
До початку розгляду справи служба у справах дітей Новопсковської селищної ради надала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 . В даному висновку зазначено, що батько неповнолітнього ОСОБА_3 самоусунувся від виконання батьківських обв`язків відносно свого сина, вихованням сина взагалі не займається, не піклується про його фізичний та духовний розвиток.
Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно свого неповнолітнього сина ОСОБА_3 , покладених на нього сімейним законодавством, не піклується про стан здоров`я дитини, здобуття ним освіти, має заборгованість зі сплати аліментів. Вихованням та утриманням сина піклуванням про його здоров`я та майбутнє займається матір дитини ОСОБА_1 .
Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.
Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Статтями 3, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої в Україні з 27.09.1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.
Згідно ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Відповідно до положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь - яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей.
В п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Пунктом 16 вказаної Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.
В Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.
Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Таким чином, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, їх належність, допустимість, достовірність, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки в ході судового розгляду підтверджено факт свідомого ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, покладених на нього ст. 150 Сімейного кодексу України, відносно неповнолітньої дитини.
Відповідно до ч.5 ст.164 СК України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.
Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивач підлягає стягненню судовий збір.
Керуючись ст. ст. 2, 4, 10, 12, 13, 77-81, 89, 141, 263-265, 273, 280-289,354-355 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служба у справах дітей Новопсковської селищної ради Луганської області, задовольнити повністю.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім грн. 40 коп.) в рахунок відшкодування судового збору.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , паспорт громадянина України з безконтактним електронним носієм НОМЕР_4 , орган видачі 4452, виданий 21.12.2017 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга подається до Луганського апеляційного суду через Новопсковський районний суд Луганської області.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: В.В. Пронька