Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/637/20
Провадження № 2/553/539/2020
Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України

11.12.2020м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:
головуючого судді - Тимчука Р.І.,
за участю секретаря - Махаринської Я.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади м.Полтави в особі Полтавської міської ради, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Виконавчий комітет Подільської районної у м.Полтаві ради, про визнання членом сім`ї квартиронаймача та визнання права користування квартирою,-
У С Т А Н О В И В :
Позивач 08 квітня 2020 року звернулася до суду з позовом до Територіальної громади м.Полтави в особі Полтавської міської ради про визнання членом сім`ї квартиронаймача та визнання права користування квартирою.
У судовому засіданні представник позивача адвоката Павленко А.І. позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити.
Від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи без її участі та за участі її представника адвоката Павленко А.І.
Від відповідача Територіальної громади міста Полтави в особі Полтавської міської ради надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі, проти задоволення позову заперечують з підстав, викладених у відзиві.

Від третьої особи Подільської районної у м.Полтаві ради надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі, при вирішенні справи покладаються на розсуд суду.
Суд, вислухавши представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що чоловік позивача ОСОБА_2 проживав у гуртожитку Полтавського військового інституту зв`язку в с. Вакуленці, а із 1996 року у однокімнатній квартирі АДРЕСА_1 .

У червні 2005 року ОСОБА_1 разом з неповнолітнім сином ОСОБА_3 , з дозволу ОСОБА_2 , поселилися у вищезгадане житло і стали проживати з ним однією сім`єю у квартирі АДРЕСА_1 військового інституту зв`язку, у якій померлий до цього проживав один і був наймачем цього житлового приміщення. Інші особи у цій квартирі ніколи не проживали.

Квартира не приватизована і складається із 1 кімнати площею 18,6 кв.м., кухні, коридору, санвузла та вбудованих шаф, загальною площею 36,6 кв.м.

З листопада 2006 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб і позивач продовжувала проживати з чоловіком у цій квартирі однією сім`єю. Вони вели спільне господарство. Разом з ними постійно проживав до 2015 року в цій квартир і неповнолітній син позивача, який після набуття повноліття створив свою сім`ю і переїхав проживати в інше жиле приміщення.

11 вересня 2007 року Полтавською міською радою було винесено рішення, згідно якого цей житловий будинок був прийнятий у комунальну власність міста.

У вересні 2008 року рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради цьому житловому будинку була надана нова адреса: АДРЕСА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

Згідно зі ст. 1 ЖК України, відповідно до Конституції, громадяни мають право на житло, а у ст. 47 Конституції України вказано, що кожен громадянин має право на житло.

Згідно приписів ст. 64 ЖК України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти, а у ст. 65 ЖК України зазначено, що наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням.

Відповідно до ст. 106 ЖК України, повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь якому членові сім`ї наймача.

Згідно ст. 104 ЖК України, член сім`ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, укладання з ним окремого договору найму, якщо житлову площу, що припадає на нього, може бути виділена у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам ст. 63 цього Кодексу. У разі відмови членів сім`ї дати згоду на укладання окремого договору найму, спір може бути вирішено в судовому порядку.

У ст. 63 ЖК України вказано, що предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат. Не можуть бути самостійним предметом договору найму: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше встановленого для надання одній особі.

Відповідно до ст. 3 Сімейного Кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, а згідно ст. 7 ч. 6 Сімейного Кодексу України, жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї.

Оскільки ОСОБА_1 поселилася в квартиру АДРЕСА_3 у якості дружини квартиронаймача ОСОБА_2 і постійно з ним там проживала, то стала членом його сім`ї.

У зазначеній квартирі з червня 2005 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали, як одна сім`я, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, як до реєстрації шлюбу, так і після його реєстрації. Спільних дітей у них не було.

Постійно проживаючи в цій квартирі у якості дружини, позивач з ОСОБА_2 були пов`язані спільним побутом та бюджетом.

Усі питання сім`ї вони вирішували спільно, турбувалися один за одного. Із спільного бюджету вони придбавали одяг, взуття, продукти харчування, проводили ремонт у квартирі.

Так, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за спільні кошти в квартирі замінили вікна, вставили броньовані вхідні двері, замінили водяні та каналізаційні труби, сантехніку, провели ремонт стін і поклеїли у квартирі шпалери, замінили міжкімнатні двері, встановили кондиціонер. У дворі побудували теплицю для вирощування овочів та альтанку.

На підтвердження постійного проживання позивача з чоловіком у даній квартирі є те, що у 2006 році мешканці будинку, у якому знаходиться спірна квартира, призначили ОСОБА_1 відповідальною з розрахунку по оплаті за електроенергію. Вона збирала показники лічильників кожної з квартир, а потім проводила оплату грошима, які їй кожного місяця надавали жителі будинку по оплаті електроенергії.

ОСОБА_1 постійно оплачувала за спільні сімейні кошти комунальні послуги за воду, електрику, опалення та послуги ЖЕО №2, надавані у їхню квартиру, починаючи з 2006 року, що підтверджується її підписами на квитанціях. (а.с.54-75)

Таким чином, з червня 2005 року і по день смерті чоловіка позивача, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 , ця квартира була постійним місцем проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , куди позивач вселилася з його дозволу, як дружина, вони вели спільне господарство, проживали однією сім`єю.

Хоча позивач проживала у цій квартирі без прописки, однак набула право користування нею.

У постанові Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 квітня 1985 року роз`яснено (п.9), що, вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 15 постанови від 1 листопада 1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Однак відсутність письмової згоди членів сім`ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду.

Відповідно до п.13 роз`яснення Верховного Суду України від 26 травня 2001 року «Про правові позиції щодо розгляду судами окремих категорій судових справ (житлове право)» та статей 64,65 Житлового кодексу України, наймач і члени сім`ї, що проживають разом з ним, набувають права користування одним жилим приміщенням у будинку державного або громадського житлового фонду. Особа, яка вселилась до наймача як член сім`ї, не набуває права користування займаним ним жилим приміщенням, якщо вона зберігає за собою право користування іншим жилим приміщенням у будинку державного чи громадського житлового фонду або якщо є інші докази того, що вона при цьому не змінювала свого постійного місця проживання.

Поселяючись для проживання у спірну квартиру з дозволу чоловіка у якості його дружини, ОСОБА_1 має право в ній проживати і після його смерті, так як поселилась в квартиру в якості члена сім`ї квартиронаймача, проживає та користується нею більше 14 років, а тому набула право користування займаним жилим приміщенням.

Суд вважає, що письмової згоди ОСОБА_2 на проживання в його квартирі ОСОБА_1 не потрібно, оскільки інших членів сім`ї у нього не було і він проживав один в квартирі, а позивач поселилася до нього по його ж проханню у якості дружини.

Судом встановлено, що в квартирі АДРЕСА_3 з дня поселення по теперішній час, ОСОБА_1 проживає в якості члена сім`ї наймача і при цьому не змінювала свого постійного місця проживання, іншого житла не має, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (а.с.102).

Відсутність у позивача прописки (реєстрації) по цій адресі не може бути підставою відмови їй у визнанні права користування квартирою АДРЕСА_3 , оскільки в цю квартиру вона вселилася та постійно проживала в ній в якості дружини і як член сім`ї наймача цього жилого приміщення та не змінювала цього місця проживання.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 79-80 ЦПК України, достовірними та достатніми доказами, які встановлюють вище викладені обставини справи є:

а.) свідоцтво про заключення шлюбу від 03 листопада 2006 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ;

б.) військовий квиток, виданий на ім`я ОСОБА_2 , в якому ОСОБА_1 записана його дружиною;

в.) свідоцтво про смерть ОСОБА_2 ;

г.) дублікати квитанцій «Приват Банку» та інших банків, де платником вказана ОСОБА_1 , із яких видно, що з 2006 року по теперішній час оплату за надавані комунальні послуги у квартиру АДРЕСА_3 вносила позивач;

д.) довідка з Управління реєстрації, зняття з реєстрації, із якої видно, що позивачеві відмовлено у реєстрації місця проживання в спірній квартирі;

е.) технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_3 ;

ж.) заява ОСОБА_1 про реєстрацію місця проживання від 11 лютого 2020 року;

з.) довідка з КП «ЖЕО №2» від 10 лютого 2020 року про відмову оформлення реєстрації;

и.) рішення Полтавської міської ради від 11 вересня 2007 року;

к.) перелік об`єктів військового містечка № НОМЕР_1 в с. Вакуленці;

л.) рішення Полтавської міської ради №325 від 17 вересня 2008 року.

Доказом про проживання ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_3 також є акт від 22 січня 2020 року, завірений у встановленому законом порядку, яким підтверджується, що позивач понад 14 років, тобто з 2005 року по теперішній час, позивач проживала в цій квартирі однією сім`єю з ОСОБА_2 як до дня його смерті, так і після смерті.

Факт того, що ОСОБА_1 була членом сім`ї померлого ОСОБА_2 підтверджується і показаннями свідків, які були допитані в судових засіданнях.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні підтвердила факт постійного проживання ОСОБА_1 з весни 2005 року по АДРЕСА_2 з ОСОБА_5 , який помер в січні цього року. Та пояснила, що оскільки будинок у них невеликий, сусіди бачать один одного кожного дня, там проживають лише сім`ї військовослужбовців. Подружжя ОСОБА_6 на свята приходили завжди разом, святкували зазвичай у дворі. ОСОБА_1 була відповідальною за оплату рахунків за електроенергію по їхньому будинку на встановлений єдиний рахунок, розвішувала білизну у загальному дворі. ОСОБА_2 до останнього виходив спілкуватися у двір, наводив лад у дворі. У квартирі ОСОБА_1 мешкала з ОСОБА_2 та своїм сином.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні підтвердив факт постійного проживання ОСОБА_1 з кінця весни 2005 року по АДРЕСА_2 у шлюбі з ОСОБА_5 до того часу, поки ОСОБА_2 не помер. У свідка ОСОБА_7 з ОСОБА_2 були сусідські відносини, оскільки будинок невеликий, з сусідами часто організовували разом свята, як надворі, так і вдома. На свята Тюляєві завжди приходили разом, ОСОБА_7 вважав їх подружжям. ОСОБА_2 про свої хвороби не розповідав. Дуже неочікувана була смерть сусіда. Не один рік займалася збором коштів на оплату електроенергії ОСОБА_1 , вважає, що їй це доручили, бо вона мешкала там постійно і люди їй довіряли.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні повідомила про своє знайомство з ОСОБА_1 з 2005 року, їхні чоловіки разом працювали, вони дружили сім`ями. Зі слів свідка ОСОБА_8 ОСОБА_1 і ОСОБА_2 проживали разом з 2005 року, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Свідок підтвердила, що ОСОБА_6 з самого початку проживали як сім`я і ОСОБА_2 вважав, що ОСОБА_1 є його дружиною. Жили разом до смерті ОСОБА_2 ОСОБА_1 займалася збором коштів на оплату електроенергії, оскільки у будинку вона проживала постійно. Свідок ОСОБА_8 підтвердила, що акт про спільне проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підписувала. Про хворобу ОСОБА_2 дізналася восени.

Свідок ОСОБА_9 повідомив суду, що ОСОБА_2 знав з 1992 року, служили разом. Свідок приїхав у Полтаву приблизно у 1993-1994 роках. З 2005 року ОСОБА_2 отримав житло у с.Вакуленці і познайомив свідка ОСОБА_9 із своєю дружиною ОСОБА_1 , з якою померлий постійно був разом. З того часу дружили сім`ями, ОСОБА_2 про дружину відзивався тільки гарними словами.

Свідок ОСОБА_10 повідомив суду, що знав ОСОБА_2 з 1995 року, разом несли військову службу. ОСОБА_2 з 2005 року жив з дружиною ОСОБА_1 , їхній син дружив із сином свідка ОСОБА_10 . Свідок ОСОБА_10 підтвердив, що у квартирі ОСОБА_6 проживали у трьох з сином ОСОБА_1 , відносини в їхній сім`ї були дуже добрі, по господарству працювали завжди разом. З першим шлюбому у ОСОБА_2 не склалося, а з ОСОБА_1 він жив дуже добре. Свідок повідомив, що був присутнім на весіллі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_11 повідомила суду, що познайомилася з ОСОБА_2 в 1999 році. Вона працювала у поліклініці, куди Тюляєві зверталися за медичною допомогою, тоді і познайомилася з їхньою родиною ближче та дізнавалася про їхні хвороби. Тюляєві разом були приблизно з 2005-2006 року, з того часу діти ОСОБА_11 та ОСОБА_12 дружили і ходили разом до школи. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були разом до смерті останнього. Десь з жовтня стан здоров`я ОСОБА_2 погіршився, його поклали в лікарню, потім свідок ОСОБА_11 поїхала на деякий час з міста, а коли повернулася, ОСОБА_2 помер. Поховання організовувала ОСОБА_1 . Свідок ОСОБА_11 підтвердила, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі і проживали разом. ОСОБА_2 зазвичай організовував свята, на яких подружжя завжди було разом.

Також судом вставноелно, що поштова кореспонденція, яка надходила на ім`я позивача на адресу спірної квартири з 2006 року по теперішній час підтверджує про постійне місце проживання ОСОБА_1 з чоловіком в його квартирі.

Окрім того, ОСОБА_1 зверталася в Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту з питань реєстрації у лютому 2020 року про реєстрацію її місця проживання у квартирі АДРЕСА_3 , однак їй було відмовлено в цьому.

У даний момент місце проживання позивача ніде не зареєстроване.

Із наданого суду акту від 25 січня 2020 року за підписом жителів по місцю прописки ОСОБА_1 видно, що вона там не проживає.

Вище викладені обставини свідчать про постійне місце проживання ОСОБА_1 з чоловіком в квартирі АДРЕСА_3 , ьакож даний факт підтверджується нижче наведеними доказами:

а.) довідка з Пенсійного фонду України Головного управління в Полтавській області від 3 лютого 2020 року про надання ОСОБА_1 допомоги на поховання чоловіка, адресована їй на квартиру

АДРЕСА_3 ) довідка №3401 від 15 липня 2019 року з ЖЕО №2 про реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 ;

в.) лист на ім`я ОСОБА_1 , адресований по місцю знаходження спірної квартири з відділу питань транспортних перевезень та зв`язку від 22 грудня 2016 року;

г.) повідомлення на ім`я ОСОБА_1 з Управління інфраструктури та туризму від 13 січня 2017 року, направлене їй за адресою квартири;

д.) бланки доставки від 1 листопада 2014 року;

е.) договір побутового підряду від 25 жовтня 2014 року, заключеного з ОСОБА_1 , де місцем проживання позивача вказана спірна квартира;

ж.) бланк доставки від 30 липня 2014 року на ім`я ОСОБА_1 ;

и.) лист відділу з питань транспортних перевезень та зв`язку від 24 квітня 2018 року на ім`я ОСОБА_1 , який направлявся за адресою спірної квартири;

к.) відповідь ТОВ «ТК Експрес Лайн» від 23 квітня 2018 року на лист ОСОБА_1 , де вказане місце проживання позивача квартира чоловіка;

л.) лист відділу з питань транспортних перевезень та зв`язку від 12 січня 2017 року, адресований ОСОБА_1 за адресою спірної квартири;

м.) лист відділу з питань транспортних перевезень та зв`язку від 29 грудня 2016 року на ім`я ОСОБА_1 , адресований по місцю проживання у спірній квартирі;

н.) поштова картка з привітанням, отримана ОСОБА_1 у 2008 році, проживаючи в спірній квартирі;

о.) акт здачі прийому робіт №144 від 17 жовтня 2009 року та акт про прийняття до розрахунків приладів обліку води від 30 липня 2014 року, де вказане місце проживання ОСОБА_1 у даній квартирі;

п.) акт виконаних робіт від 15 січня 2019 року, які позивач отримувала за адресою спірної квартири, проживаючи там;

р.) довідка з Полтавського об`єднаного міського військового комісаріату від 8 жовтня 2020 року про те, що ОСОБА_1 дійсно являється вдовою померлого офіцера запасу Збройних Сил України ОСОБА_2 , 1964 року народження.

Вищевказані письмові докази є достатніми і достовірними, оскільки у своїй сукупності підтверджують факт постійного проживання ОСОБА_1 з чоловіком і ведення з ним спільного господарства у спірній квартирі більше чотирнадцяти років.

У рішенні Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року щодо офіційного тлумачення окремих положень пункту 6 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-XII (2011-12)(з наступними змінами), дружина є членом сім`ї військовослужбовця, якщо вони проживають разом з ним і ведуть спільне господарство.

При таких обставинах, коли ОСОБА_1 поселилася у спірну квартиру з дозволу наймача в якості його дружини, тривалий час проживає в ній і це жиле приміщення більше 14 років є її постійним місцем проживання, коли вона вела разом з квартиронаймачем спільне господарство, проживаючи однією сім`єю і разом несла витрати по обслуговуванню цієї квартири, то набула право користування цією квартирою з дня поселення до чоловіка, як член його сім`ї.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. 3 ЦК України, ст. 3, 7 Сімейного Кодексу України, ст. 1,64, 63, 65, 106, 104 ЖК України, ст. 3, 47 Конституції України, постановами Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» та від 12 квітня 1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України» та ст. ст. 12, 76-83, 89, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :
Позов ОСОБА_1 до Територіальної громади м.Полтави в особі Полтавської міської ради, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Виконавчий комітет Подільської районної у м.Полтаві ради, про визнання членом сім`ї квартиронаймача та визнання права користування квартирою задовольнити.
Визнати ОСОБА_1 , членом сім`ї наймача квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , право користування квартирою АДРЕСА_3 в якості квартиронаймача після смерті чоловіка.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі до Полтавського апеляційного суду апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиР. І. Тимчук