Провадження № 22-ц/801/265/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дернова В. В.
Доповідач:Якименко М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 рокуСправа № 127/27397/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача: Якименко М.М.,

суддів: Сала Т.Б., Ковальчука О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20 листопада 2019 року, постановлене суддею Вінницького міського суду Вінницької області Дерновою В.В.,

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2019 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину.

Мотивує свої вимоги тим, що сторони перебували у шлюбі, від якого мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні.

ОСОБА_2 вказує, що відповідач самоусунувся від виховання доньки, хоча щомісячно надає кошти на її утримання в розмірі 1200 грн., однак це супроводжується багаторазовими нагадуваннями з її боку.

Позивач зазначає, що ОСОБА_1 є фізично здоровий, працевлаштований, отримує стабільний дохід та інших осіб на утриманні не має. У зв`язку з цим просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на малолітню доньку у твердій грошовій сумі у розмірі 5 000 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 20 листопада 2019 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на доньку в твердій грошовій сумі, яка підлягає щорічній індексації відповідно до закону, у розмірі 4000,00 грн., щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 04.10.2019 і до досягнення дитиною повноліття. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Відповідач 19.11.2019 на позовну заяву подав відзив, який надійшов до суду після ухвалення рішення. У відзиві він вказує, що на даний час його середня заробітна плата становить не більше 7000,00 грн., при цьому відповідач має кредитні зобов`язання та борг перед банком в розмірі 25 926,04 грн., сплачує кошти за оренду житла та добровільно сплачує аліменти на доньку в розмірі 1300 грн. Тому не заперечує сплачувати аліменти на доньку в твердій грошовій сумі 1000,00 грн щомісячно.

Не погодившись з рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій визнає свій обов`язок по утриманню доньки. Однак посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, якими позивач обґрунтовувала свої вимоги і які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. В апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким частково задовольнити позовні вимоги та стягнути аліменти на доньку в розмірі 1500,00 грн.

В якості основних доводів зазначає, що рішення суду не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки встановлений судом дохід ОСОБА_1 не відповідає дійсності, також суд не взяв до уваги, що відповідач щомісячно надає кошти на утримання своєї доньки в розмірі 1300,00 грн., має кредитний борг, винаймає житло та утримує свою матір.

В свою чергу ОСОБА_2 подала до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначила, що рішення суду є обґрунтованим та таким, що відповідає фактичним обставинам справи та нормам матеріального та процесуального права. Просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

За змістом ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам рішення суду відповідає частково.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні.

Між сторонами виникли правовідносини щодо утримання малолітньої дитини.

Частинами першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною 1 ст. 141 СК України передбачено, мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно із ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини передбачено ст. 183 СК України.

Частиною 1 ст.184 СК України встановлено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Позивач просила стягувати аліменти у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ст.7 Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень.

У п. 17 постанови № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до частини першої та другої статті 80 СК аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Отже, за змістом вказаних норм права, при вирішенні вимог щодо стягнення аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача.

Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд першої інстанції, виходячи з положень ст. ст. 180, 184 СК України дійшов правильного висновку про наявність у відповідача обов`язку щодо сплати аліментів на малолітню дитину.

З таким висновком погоджується апеляційний суд.

Визначаючи розмір аліментів на доньку в розмірі 4000,00 грн., суд першої інстанції виходив з того, що відповідач є здоровою, працездатного віку особою, працевлаштованим, який отримує стабільний дохід та встановив, що ОСОБА_1 може надавати матеріальну допомогу саме у такому розмірі.

Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції погодитись не може, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України).

Ст. 178 ЦПК України визначено строк та порядок надання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду від 11.10.2019 про відкриття провадження у справі було запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання цієї ухвали надати відзив на позов. Роз`яснено наслідки ненадання відзиву у встановлені строки.

В матеріалах справи міститься доказ отримання цієї ухвали відповідачем 04.11.2019.

Отже останнім днем на подання відзиву на позов є 19.11.2019.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідач дотримався вимог ухвали суду та в установлений судом строк, а саме 19.11.2019 подав свій відзив на позов з відповідними доказами.

Отже суд першої інстанції, не дочекавшись відзиву від відповідача, без врахування можливого направлення відзиву засобами поштового зв`язку, передчасно ухвалив рішення, позбавивши сторону надати свої заперечення на позов.

Суд апеляційної інстанції, керуючись ч.3 ст. 367 ЦПК України, приймає до уваги ті докази, які не були надані відповідачем в суд першої інстанції з причин, що об`єктивно від нього не залежали.

Так, згідно довідок про доходи від 28.11.2018 та 04.09.2019, видані КНП «Барська ЦРЛ» в ОСОБА_1 за період з грудня 2018 року по травень 2019 року загальна сума доходів становить 33027,42 грн. (а.с. 97) та за період з червня 2019 року по листопад 2019 року загальна сума доходів становить 22593,67 грн. (а.с. 95).

З довідки від 26.11.2019 виданої КП «Калинівська ЦРЛК» (а.с. 94) слідує, що ОСОБА_1 в період з лютого 2019 року по жовтень 2019 року отримав доходи на загальну суму в розмірі 65916,93 грн..

В апеляційній скарзі та у наданому відзиві відповідач зазначає, що він працевлаштований, однак на даний час його середня заробітна плата становить 7000,00 грн., тому 4000,00 грн., які визначив суд, є сумою, яка складає більше половини його місячного доходу.

Судом першої інстанції встановлено, що станом на 23.10.2019 за відповідачем зареєстрований транспортний засіб. Однак апеляційний суд вважає, що наявність автомобіля не є доказом фінансової спроможності відповідача надавати допомогу в розмірі, який визначив суд першої інстанції.

Визначаючи розмір аліментів суд не з`ясував питання фактичного розміру доходу відповідача на час розгляду справи, обмежившись посиланням на наявність автомобіля та відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків.

Усупереч вимогам ст. 81 ЦПК України доказів того, що відповідач отримує дохід, який є достатнім для сплати аліментів у визначеному розмірі на дитину, позивачем не надано.

Посилання позивача на те, що відповідач матеріально забезпечений, отримує дохід, який є достатнім для сплати аліментів у визначеному судом розмірі не підтверджено належними та допустимими доказами.

Апеляційний суд, крім розміру доходу відповідача враховує ту обставину, що останній має кредитні зобов`язання, що підтверджується копією виписки заборгованості з банку станом на 04.11.2019 (а.с. 98).

Відтак визначений судом першої інстанції розмір аліментів на малолітню доньку є завищеним.

Суд наголошує, що відповідно до норм СК України обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття, покладено на обох батьків.

Наведені в апеляційній скарзі доводи відповідача про те, що він подав до суду відзив на позовну заяву з дотримання строків встановлених судом, заслуговують на увагу і приймаються апеляційним судом.

Доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що його мати повністю знаходиться на його утриманні, колегія суддів не бере до уваги, оскільки в супереч ст.81 ЦПК України відповідач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження вказаної ним обставини.

З урахуванням наведеного, положень ст. ст.180, 182 СК України та принципів розумності й справедливості, зважаючи на необхідність належного матеріального забезпечення дитини обома батьками, розмір присуджених до стягнення з відповідача аліментів на доньку ОСОБА_3 , слід зменшити до 2000,00 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 04.10.2019 і до досягнення дитиною повноліття.

Апеляційний суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд апеляційної інстанції вважає, що оскільки при вирішенні питання про стягнення аліментів суд допустився порушень матеріального та процесуального права, то рішення суду першої інстанції підлягає зміні.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що апеляційна скарга подана на рішення суду у справі, ціна позову у якій, з огляду на розмір аліментів за 6 місяців (п. 3 ч. 1 ст. 176 ЦПК України), становить менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то відповідно до положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому не підлягає касаційному оскарженню (п. 2 ч. 3 с. 389 ЦПК України).

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 382, 384, 389 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20 листопада 2019 року в частині розміру присуджених аліментів змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на аліменти на доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень , яка підлягає щорічній індексації відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму ,встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04.10.2019 і до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 21 січня 2020 року.

Головуючий М.М. Якименко

Судді О.В. Ковальчук

Т.Б. Сало