ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4424/20
провадження № 2/753/5013/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" листопада 2020 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Лужецької О.Р.

при секретарі Григораш Н.М.,

за участі:

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

В березні 2020 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовною заявою до відповідача, ОСОБА_4 про зобов`язання вчинити дії, в якому просить зобов`язати ОСОБА_4 подати приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Борозенець Ю.Г. оригінали усіх правовстановлюючих документів на майно спадкодавця ОСОБА_5 .

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що вона є донькою ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після його смерті відкрилася спадщина, на належне йому майно. До складу спадкового майна увійшли: квартира АДРЕСА_1 та земельна ділянка № НОМЕР_1 площею 0,06 га., надана для ведення садівництва та розташована на території Коржівської сільської ради Баришівського району Київської області, с/т «Бакумівка». Позивач є спадкоємцем свого батька, ОСОБА_5 . З метою отримання спадщини позивач звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Борозенець Ю.Г.із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак, їй було відмовлено у видачі такого свідоцтва, оформити право власності на вказане спадкове майно не виявилося можливим, оскільки у позивача відсутні документи, що підтверджують право власності спадкодавця на квартиру та на земельну ділянку. Зазначає, що оригінали правовстановлюючих документів на майно спадкодавця - ОСОБА_5 , знаходяться у розпорядженні його дружини ОСОБА_4 , яка їх не надає нотаріусу, що унеможливлює видачу позивачці свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з чим вона звернулась до суду з даним позовом.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 24.03.2020 р. відкрито провадження у даній справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

18.05.2020 р. відповідач подала до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечувала щодо задоволення позову, пославшись на те, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту свого права, оскільки в даному випадку подання правовстановлюючих документів для оформлення спадщини не є законодавчо встановленим обов`язком спадкоємця. Також зазначила, що позивачем не надано доказів наявності у відповідача оригіналів правовстановлюючих документів на майно спадкодавця.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі .

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є донькою ОСОБА_5 . (а.с.13)

Встановлено, що 25.04.2014 р. ОСОБА_5 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 15.01.2016 року. (а.с.14)

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_5 на праві власності належали квартира АДРЕСА_1 та земельна ділянка № НОМЕР_1 площею 0,06 га., надана для ведення садівництва та розташована на території Коржівської сільської ради Баришівського району Київської області, с/т «Бакумівка».

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, на належне йому майно.

Позивач та відповідач є спадкоємцями ОСОБА_5 , за законом.

Відповідно до постанови приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Борозенець Ю.Г. від 22.03.2017 р. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартира АДРЕСА_1 та земельна ділянка № НОМЕР_1 площею 0,06 га., надана для ведення садівництва та розташована на території Коржівської сільської ради Баришівського району Київської області, с/т «Бакумівка», у зв`язку із відсутністю документів, що підтверджують право власності спадкодавця на квартиру та на земельну ділянку.

Як на підставу позовних вимог, позивач посилається на те, що оригінали правовстановлюючих документів на майно спадкодавця - ОСОБА_5 , знаходяться у розпорядженні його дружини ОСОБА_4 , яка їх не надає нотаріусу, що унеможливлює видачу позивачці свідоцтва про право на спадщину.

На підтвердження своїх вимог, позивач посилається на технічний запис судового засідання від 31.05.2018 р., здійснений Дарницьким районним судом м. Києва під час розгляду справи №753/18448/17. Вказує, що на даному технічному запису зафіксовано як відповідач зазначає, що правовстановлюючі документи на майно знаходяться у неї.

Однак, суд відхиляє вищенаведені твердження позивача та його представника, оскільки з моменту технічного запису судового засідання від 31.05.2018 р., минуло більше 2 років, а доказів знаходження у розпорядженні відповідача правовстановлюючих документів станом на день розгляду справи суду не надано.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинстава є принцип змагальності сторін, в силу якого сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. При цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У контексті положень одного із основоположних принципів цивільного судочинстава - принципу змагальності сторін вирішальним фактором є те, що суд не повинен нічого доказувати за своєю ініціативою, оскільки це - обов`язок сторін, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність.

Разом з тим, належних доказів, наявності у розпорядженні відповідача правовстановлюючих документів на майно спадкодавця, позивачем не подано та не встановлено судом в ході розгляду справи.

Таким чином, згідно з вимогами ст.ст. 12, 81 ЦПК України сторона позивача не довела належними та допустимими доказами (ст. ст. 77, 78 ЦПК України) ті обставини, на які вона посилалась як на підставу своїх вимог.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши матеріали справи, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 49, 76-81, 84, 259, 263, 268, 273 ЦПК, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зобов`язання вчинити дії, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.Р. Лужецька