Провадження № 2-з/638/47/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2020 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого Грищенко І. О.

за участю секретарки судового засідання Котяш Н.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні заяву позивачки ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: інспекція державного архітектурно будівельного контролю департаменту територіального контролю Харківської міської ради, Головне управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області про знесення самочинно збудованого нерухомого майна,

установив:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася 18.09.2019 року до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просить суд зобов`язати ОСОБА_2 знести самочинно збудоване нерухоме майно недобудований житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Харкова Грищенко І. О. від 11.10.2019 року відкрито провадження у вищевказаній справі.

Позивачка ОСОБА_1 звернулася 19.09.2019 р. до Дзержинського районного суду м. Харкова із заявою про забезпечення позову, в якій просить суд заборонити ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) або будь яким іншим особам, проведення будь якого будівництва на земельній ділянці, розташованій в АДРЕСА_1 А до розгляду справи по суті.

В обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову зазначила, що вона є власником земельної ділянки та будинку АДРЕСА_3 . З січня 2019 року на сусідній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_4 (перейменована на вулицю ОСОБА_3 ) розпочалися будівельні роботи з боку ОСОБА_2 , які тривають, зокрема: влаштовані металеві конструкції прибудови в рівні першого поверху, влаштовано стіни з газобетонних блоків та дерев`яні конструкції прибудови та надбудови в рівні другого поверху. Згідно листа департаменту територіального контролю від 04.09.2019 р. будівельний паспорт забудови земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 А не видавався, містобудівні умови обмеження для проектування об`єкту будівництва за вказаною адресою не видавалися. В єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих будівельних робіт відсутня інформація щодо будівництва за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до листа АТ «Харківміськгаз» від 30.08.2019 за адресою: АДРЕСА_1 А порушено охоронну зону газопроводу вводу низького тиску у вигляді розміщення будівель.

Ухвалою суду від 11 жовтня 2019 року заяву про забезпечення позову по цивільній справі задоволено.

Заборонено ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) або будь яким іншим особам, проведення будь якого будівництва на земельній ділянці, розташованій в АДРЕСА_1 А до розгляду справи по суті.

11.12.2019 року позивачка подала до суду другу заяву про забезпечення позову, в якій просить заборонити відділу реєстрації місця проживання управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Харкові « вчиняти дії щодо реєстрації місця проживання /перебування будь-яких осіб за адресою: АДРЕСА_1 А до розгляду справи по суті. Заборонити ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) вчиняти будь-які дії щодо відчуження у будь-який спосіб належного йому на праві власності нерухомого майна- будинку за адресою : АДРЕСА_1 А до розгляду справи по суті.

В обгрунтування доводів заяви вказує на те, що розпочаті з січня місяця 2019 року будівельні роботи на вказаній вище земельній ділянці тривають на даний час, не дивлячись на заборону судом будівництва вказаного об`єкту до розгляду справи по суті. У зв`язку з чим виникла необхідність вжиття заходів забезпечення позову, тому що до дати вирішення справи по суті відповідач може вчинити дії щодо реєстрації у вказаному будинку інших осіб, в тому числі неповнолітніх, що ускладнить в подальшому виконання судового рішення у випадку задоволення позовних вимог.

Враховуючи вказане та приймаючи до уваги той факт, що особа, яка подала повторно заяву про забезпечення позову , вказує на невиконання ухвали суду від 11.10.2019 року з боку відповідача , судом розгляд заяви було призначено в судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

В підготовчому засіданні позивачка та її уповноважений представник в особі адвоката Бідила Т.О. підтримали заву та просили її задовольнити з підстав, наведених в її обгрунтування. Крім того, до матеріалів провадження долучили фотокартки з місця будівництва з прив`язкою до місцевості за період з осені 2019 року по дійсний час, на яких зафіксовано факт того, що будівельні роботи тривають , поверховість будинку збільшено.

В засідання відповідач не з"явився , про причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчать дані, які містяться в матеріалах справи.

Неявка учасника справи не перешкоджає розгляду заяви про забезпечення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява про забезпечення позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду, дійшов наступного.

За змістом ч. 4 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом в судовому засіданні з викликом сторін.

Згідно з приписами частини 2 статті 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Суд може застосувати кілька видів заходів забезпечення позову, перелік яких визначений частиною 2 статті 150 цього Кодексу, а також іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 9 цієї частини.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вживати негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушення або припинення порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При цьому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язком є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема і у мотивувальній частині рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року № 15 рп/2004 у справі № 1 33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів держави.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року № 3 рп/2003 у справі № 1 12/2003 року наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серія Р 1 № 692592 від 24.10.2001 р., ОСОБА_1 на підставі рішення виконкому Харківської міської ради народних депутатів від 10.10.2001 р. № 1808 передається у приватну власність земельна ділянка площею 0,0966 гектарів в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території: АДРЕСА_3 . Землю передано для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 26.04.2005 р., виданого комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» № 7105102, за ОСОБА_1 зареєстровано на підставі рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 10.03.2005 р. № 2 3565 право власності на будинок, житловий з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_3 .

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що право на доступ до суду повинно бути реальним та ефективним.

Зокрема, ЄСПЛ зазначав: «Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна держава учасниця Конвенції має право встановлювати правила судової процедури, в тому числі і процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити, щоб судовий процес перетворився в безладний рух. Разом з тим, не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимогам, так як доступ до правосуддя повинен бути не тільки фактичним, а й реальним» (рішення ЄСПЛ у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

У справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, повинен бути достатнім для забезпечення права людини на суд, враховуючи принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в його права».

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

В другій заяві про забезпечення позову позивач просить заборонити відділу реєстрації місця проживання управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Харкові « вчиняти дії щодо реєстрації місця проживання /перебування будь-яких осіб за адресою: АДРЕСА_1 , заборонити відповідачу вчиняти будь-які дії щодо відчуження у будь-який спосіб належного йому на праві власності нерухомого майна- будинку за адресою : АДРЕСА_1 А до розгляду справи по суті.

Зважаючи на те, що позивач в своєму позові наводить докази того, що наявний факт самочинного будівництва нерухомого майна з грубими порушеннями виконання будівельних робіт , що призведе до порушення її права власності , а застосовані раніше судом заходи, спрямовані на заборону проведення будь якого будівництва на земельній ділянці, розташованій в АДРЕСА_1 АДРЕСА_4 , не виконується, проігноровані, що знай що своє підтвердження в судовому засіданні, тому незастосування судом тих заходів забезпечення, про які просить сторона в другій заяві може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду.

Відтак заява позивача про забезпечення позову обґрунтована та підлягає задоволенню.

Станом на час розгляду судом заяви про забезпечення позову у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з частиною 3 статті 154 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149 150, 153, 154, 157 ЦПК України, суд

постановив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: інспекція державного архітектурно будівельного контролю департаменту територіального контролю Харківської міської ради, Головне управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області про знесення самочинно збудованого нерухомого майна задовольнити.

Заборонити відділу реєстрації місця проживання управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Харкові « вчиняти дії щодо реєстрації місця проживання /перебування будь-яких осіб за адресою: АДРЕСА_1 А до розгляду справи по суті.

Заборонити ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) вчиняти будь-які дії щодо відчуження у будь-який спосіб належного йому на праві власності нерухомого майна- будинку за адресою : АДРЕСА_1 А до розгляду справи по суті.

Дані стягувача: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ).

Дані боржника: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ).

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Строк пред`явлення ухвали до виконання протягом трьох років.

Копію ухвали суду для виконання направити до відповідних компетентних органів.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: